РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Справа № 924/170/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Мамченко Ю.А.

суддів Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційні скарги позивача - Кам`янець - Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (вх.№1889/17 від 16.06.2017 року, вх.№2015/17 від 27.06.2017 року, вх.№2064 від 03.07.2017 року) на рішення господарського суду Хмельницької області від 25.04.17 р.

у справі № 924/170/17 (суддя Танасюк О.Є. )

за позовом Кам`янець - Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1, Хмельницька область

до Хмельницької митниці ДФС

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної фіскальної служби України

про стягнення шкоди в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю (в режимі відеоконференції);

відповідача - ОСОБА_3 за довіреністю (в режимі відеоконференції);

третіх осіб - не зявилися.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.04.2017 року у справі №924/170/17 в позові Кам`янець - Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 до Хмельницької митниці ДФС, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної фіскальної служби України про стягнення шкоди в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просить рішення господарського суду Хмельницької області скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Відповідач у відзиві на апеляційні скарги вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

В судове засідання представники третіх осіб не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників третіх осіб, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно протоколу управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільський №11247 від 25.05.2010р. ОСОБА_1 призначено пенсію як працюючому пенсіонеру по інвалідності в розмірі 50 % пенсії за віком.

Наказом Державної митної служби України від 30.06.2010р. №1197-к "По особовому складу Хмельницької митниці" ОСОБА_1 було звільнено з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці.

На виконання наказу Державної митної служби України від 30.06.2010р. №1197-к Хмельницькою митницею прийнято наказ №357-к від 26.07.2010р. "Про звільнення ОСОБА_1В.", в п.1 якого зазначено: "Вважати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 26.07.2010р.".

28.09.2010 року ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Кам'янець-Подільському районі із заявою про переведення з пенсії працюючого інваліда на пенсію за віком непрацюючого інваліда, у звязку з чим їй було призначено пенсію по інвалідності.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2010р. у справі №2-а-5084/10/2270/3, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011р., визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1197-к від 30.06.2010р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України із звільненням з займаної посади ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано наказ Хмельницької митниці №357 від 26.07.2010р. "Про звільнення ОСОБА_1В.", зобовязано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці, стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.07.2010р. по 19.10.2010р. в сумі 9629,40 грн.

Наказом Державної митної служби України від 28.04.2011р. №922-к "По особовому складу в митних органах" було поновлено ОСОБА_1 на державній службі в митних органах на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 26.07.2010р.

Наказом Державної митної служби України від 11.07.2011р. №1493-к "Про припинення перебування на державній службі" було припинено перебування на державній службі ОСОБА_1, головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці.

На виконання наказу Державної митної служби України №1493-к від 11.07.2011р., Хмельницькою митницею 11.07.2011р. видано наказ №320-к "По особовому складу", в п. 1 якого вказано: "Вважати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 11.07.2011р."

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2011р. по справі №2270/9177/11, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2012р., визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1493-к від 11.07.2011р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України із звільненням з займаної посади ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано наказ Хмельницької митниці №320 від 11.07.2011р. "По особовому складу", поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці; зобовязано Державну митну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.07.2011р. по 17.10.2011р.

На виконання наказу Державної митної служби України від 27.05.2013р. №803-к "По особовому складу митних органів" Хмельницькою митницею Міндоходів прийнято наказ від 26.08.2014р. №214-0, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 12.07.2011р.

02.09.2014 року пенсіонер ОСОБА_1 звернулася до управлінні Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільському та Камянець-Подільському районі із заявою про перерахунок пенсії у звязку із працевлаштуванням.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 15.04.2016р у справі №676/5894/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 25.07.2016р., позов Кам'янець-Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії задоволено частково; стягнуто безпідставно виплачену пенсію у розмірі 2742,74 грн. При вирішення питання про стягнення даної переплати суд врахував визнання позову відповідачкою та те, що ОСОБА_1 не повідомляла управління Пенсійного фонду в м. Камянці-Подільському та Камянець-Подільському районі про поновлення її на роботі та виплату середньомісячного заробітку, тобто діяла в даному випадку не добросовісно.

Згідно довідки-рахунку від 30.01.2017р. розмір надміру виплаченої пенсії за період з 01.12.2011р. по 30.09.2014р. складає 18041,39 грн. За період з 01.11.2014р. по 31.03.2015р. утримано 1063,19 грн. Залишок переплати становить 16978,20 грн.

21.12.2016 року Камянець-Подільське обєднане управління Пенсійного фонду України звернулося до Хмельницької митниці ДФС з листом, в якому просило розглянути питання погашення переплати в розмірі 16978,20 грн. (а.с.13).

Листом від 16.01.2017р. №06/9/22-70-00.1-05 Хмельницька митниця ДФС повідомила, що не має законних підстав для утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених їй коштів Пенсійним фондом України (а.с.14).

Позивач посилаючись на те, що переплата виникла саме з вини Хмельницької митниці ДФС, яка неправомірно звільнила ОСОБА_1 з роботи, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Хмельницької митниці ДФС шкоди в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів на підставі ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.1166 ЦК України.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України шкоди в розмірі 16978,20 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення у відповідності до ст.10 вказаного Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами І та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі. У цьому разі, а також у разі продовження перебування зазначених осіб на державній службі без оформлення пенсії по інвалідності на умовах, передбачених частиною шостою цієї статті, вони мають право на одержання пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Управління Пенсійного фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує ведення в районі (місті) реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб), своєчасне внесення відомостей до нього та їх використання, контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб, та автоматизовану обробку інформації; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів; застосовує фінансові санкції, передбачені законом (п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою Управління Пенсійного фонду України 22.12.14 № 28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2015р. № 41/26486).

Слід зазначити, що чинним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення органами Пенсійного фонду України надмірно сплачених коштів з одержувача.

Так, відповідно до ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п.2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.03 №6-4, визначено, що переплатою пенсій та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Як вбачаєтться, позивачем з урахуванням заяви про зміну предмету позову заявлено до стягнення шкоду в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів.

Згідно з п.п. 6, 7, 9, 12 ч.1 ст.64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, крім іншого, застосовувати фінансові санкції та нараховувати пеню, передбачені законом; стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; здійснювати інші функції, передбачені законодавством.

Відповідно до ст.101 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, спеціальним законодавством, яке регулює відносини з приводу нарахування, виплати та повернення суми пенсій передбачені повноваження органів Пенсійного фонду та відповідальність підприємств та організацій у вигляді повернення коштів, надміру виплачених пенсій лише у випадку видачі недостовірних документів, на підставі яких виплачені суми пенсій.

Всупереч ст.33 ГПК України позивачем, заявляючи позов про стягнення шкоди у вигляді надмірно виплачених коштів, ні суду першої інстанції, ні апеляційного суду, не надано доказів, що підтверджують несвоєчасне оформлення або подання пенсійних документів відповідачем, видачу недостовірних документів, що призвели до заподіяння шкоди.

За таких обставин посилання позивача на норми спеціального законодавства, зокрема, ст.101 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є безпідставні.

Щодо посилання позивача на загальні положення про відшкодування шкоди, зокрема, на норми ст.1166 ЦК України, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наведена норма передбачає загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, для виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди необхідна наявність сукупності умов, які формують склад правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності, а саме: шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За правилами ст.1166 ЦК України позивач повинен довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь - яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом даної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду); в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди у вигляді надмірно виплачених коштів, позивач посилається на те, що саме Хмельницькою митницею невірно прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці, що в подальшому призвело до виникнення переплати пенсії, тому саме з вини відповідача виникла переплата пенсії в сумі 16978,20 грн., у звязку з чим вважає, що Хмельницька митниця повинна нести відповідальність за заподіяну шкоду. Однак, нормами спеціального законодавства, яке надає повноваження позивачу діяти у певному порядку і у визначений спосіб, не передбачено такої підстави для стягнення шкоди у вигляді надмірно виплачених коштів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, накази від 30.06.2010р. №1197-к та №1493-к від 11.07.2011р., на підставі яких було звільнено ОСОБА_1 з державної служби приймалися Державною митною службою України за підписом голови Служби відповідно до повноважень, визначених законодавчими актами.

Так, згідно з п.п. 13 п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.07.2007р. №940 "Про затвердження Положення про державну митну Службу України", яка була чинною на момент прийняття наказів про звільнення ОСОБА_1 з посади державної служби, Голова Держмитслужби самостійно призначає на посаду та звільняє з посади працівників Служби, регіональних митниць, митниць, спеціалізованих митних установ та організацій.

Як вбачається із п.4.6. Положення про Хмельницьку митницю Державної митної служби України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 13.06.2005р. №519, яке діяло на момент прийняття наказів про звільнення ОСОБА_1 з посади державної служби, начальник митниці відповідно до покладених на нього обовязків вносить подання та порушує клопотання щодо призначення на посади, звільнення з посад працівників, посади яких віднесено до номенклатури посад Державної митної служби України.

Отже, начальник Хмельницької митниці не наділений повноваженнями самостійно призначати чи звільняти з посад працівників митниці. Зі змісту наказів Хмельницької митниці №357-к від 26.07.2010р. та №320-к від 11.07.2011р. слідує, що такі накази приймалися на виконання відповідних наказів Державної митної служби України, які є обовязковими для виконання. При цьому, в п.1 наказів Хмельницької митниці зазначено: "Вважати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці".

Таким чином, в діях Хмельницької митниці відсутня вина у заподіянні шкоди. Також відсутній причинно-наслідковий звязок між поведінкою відповідача та завданою шкодою позивачу.

При цьому, посилання апелянта на протиправність поведінки відповідача є безпідставними, оскільки питання неправомірності видання Хмельницькою митницею наказів по відношенню до ОСОБА_1 є сферою регулювання трудового законодавства.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивачем не доведено наявності в діях відповідача складу правопорушення, зокрема вини, а також відсутність в даному випадку підстав для застосування ст.101 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача шкоди в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Кам`янець - Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення. Рішення господарського суду Хмельницької області від 25.04.2017 року у справі №924/170/17 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Огороднік К.М.