РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2017Справа №910/11082/17

За позовом Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця

До Державної організації «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» і «Фармація» при Міністерстві охорони здоров'я України

Про зобов'язання оформити та видати сертифікати

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Хасін І.Б., Сицько А.А., Цвєткова К.В.

Від відповідача: Деледивка С.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний медичний університет ім. О.О.Богомольця (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної організації «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» і «Фармація» при Міністерстві охорони здоров'я України (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача оформити та видати сертифікати про результати складення вітчизняними та іноземними студентами ліцензійних інтегрованих іспитів (ЛІІ), проведених у 2017 році в Національному медичному університеті ім. О.О.Богомольця, а саме:

- «Крок 2. Загальна лікарська підготовка» (вітчизняні студенти, іноземні рос. та англ. форми навчання);

- «Крок 2. Медична психологія» (вітчизняні студенти);

- «Крок 2. Стоматологія» (вітчизняні студенти, іноземні рос. та англ. форми навчання);

- «Крок 2. Фармація» (вітчизняні студенти, іноземні рос. та англ. форми навчання);

- «Крок 2. Технологія парфумерно-косметичних засобів» (вітчизняні студенти).

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов підписаної між сторонами Угоди № 1 від 18.01.13. про співпрацю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.17. порушено провадження у справі № 910/11082/17 та призначено її до розгляду на 25.07.17.

24.07.17. через відділ діловодства суду позивачем було подано письмові пояснення по справі, відповідачем було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні 25.07.17. було оголошено перерву до 28.07.17.

Позивач в судовому засіданні 28.07.17. просив подане ним 24.07.17. клопотання про залучення третьої особи не розглядати.

Відповідач в судовому засіданні 28.07.17. підтримав подане ним 24.07.17. через відділ діловодства суду клопотання про залучення до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство охорони здоров'я України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.17. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі в справі № 910/11082/17 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства охорони здоров'я України.

В судовому засіданні 28.07.17. відповідачем заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для врегулювання спору мирним шляхом, проти якого позивач заперечував.

За приписами ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

D силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи, а клопотання відповідача про відкладення розгляду справи є таким, що задоволенню не підлягає.

Позивачем в судовому засіданні 28.07.17. підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні 28.07.17. проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/11082/17.

В судовому засіданні 28.07.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.13. між позивачем (далі - НМУ) та відповідачем (далі - Центр тестування) було укладено Угоду № 1 про співпрацю (далі - Угода), за умовами якої (п. 1.1) сторони приймають на себе взаємні обов'язки щодо спільної організації, удосконаленню навчального процесу на до дипломному та післядипломному етапах підготовки фахівців та напрямів «медицина» та «фармація», ефективному використанню матеріальних, кадрових, фінансових ресурсів, наукового потенціалу, які спрямовані на покращення якості підготовки спеціалістів.

Обов'язками НМУ є: створити належні умови для проведення спільної діяльності, зазначеної в п. 1.1 даної угоди спільно з фахівцями НМУ; брати участь та залучати висококваліфікованих фахівців з числа науково-педагогічних співробітників для проведення фахової експертизи з метою поповнення бази тестових завдань на безоплатній основі; надавати на безоплатній основі аудиторії для проведення тестових екзаменів, ліцензійних іспитів та їх перескладання (п. 2.1 Угоди).

Обов'язками Центра тестування є: поширювати у навчальний процес сучасні форми і методи педагогічного оцінювання, що базуються на досягненнях медичної науки і практики охорони здоров'я; забезпечувати науково-педагогічних співробітників та студентів НМУ матеріалами для підготовки та проведення тестування; брати участь в організації та проведенні семінарів, науково-практичних конференцій, експертних комісій, тощо; дотримуватись правил внутрішнього розпорядку НМУ. (п. 2.2 Угоди).

Пунктом 1.1 Порядку проведення інтегрованих ліцензійних іспитів, погодженого заступником Міністра охорони здоров'я Лінчевським О. 12.04.17. (далі - Порядок), передбачено, що Порядок визначає основні засади проведення тестових екзаменів «Крок» ліцензійних інтегрованих іспитів (далі - ліцензійні іспити) як форми зовнішнього оцінювання рівня професійної компетентності студентів (інтернів) вищих навчальних закладів, які здійснюють підготовку фахівців у галузі знань «охорона здоров'я» та закладів післядипломної освіти незалежно від підпорядкування та форми власності (далі - ВНЗ, вищий навчальний заклад).

Відповідно до п. 1.2. Порядку, основні організаційно-технологічні заходи щодо підготовки та проведення ліцензійних інтегрованих іспитів здійснює Державна організація «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» і «Фармація» при Міністерстві охорони здоров'я України» (далі - Центр тестування).

Згідно з п. 1.3 Порядку ліцензійні іспити проводяться відповідно до Положення про систему ліцензійних інтегрованих іспитів фахівців з вищою освітою напрямів «Медицина» і «Фармація», затвердженого наказом МОЗ України від 14.08.1998 №251, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11 вересня 1998 року № 563/3003; Положення про організацію та порядок проведення державної атестації студентів, затвердженого наказом МОЗ України від 31 січня 2005 року №53, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 17 лютого 2005 року № 244/10524; наказу МОЗ України від 15 січня 1999 року № 7 «Про заходи щодо виконання наказу МОЗ України від 14 серпня 1998 року №251 «Про затвердження положення про систему ліцензійних інтегрованих іспитів фахівців з вищою тою напрямів «Медицина» та «Фармація»; наказу МОЗ України від 20 листопада 2006 року № 762 «Про запровадження ліцензійного інтегрованого іспиту «Крок 3. Загальна лікарська підготовка» як складової частини державної атестації лікарів-інтернів»; наказу МОЗ України від 20 листопада 2006 року № 763 «Про запровадження ліцензійного інтегрованого іспиту «Крок 3. Стоматологія» як складової частини державної атестації лікарів-інтернів, які навчаються в інтернатурі за спеціальністю «Стоматологія», та відповідно до стандартів вищої освіти.

В п. 3.1 Положення встановлено, що суб'єктами адміністрування ліцензійних іспитів є: Міністерство охорони здоров'я України; Державна організація «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» і «Фармація» при Міністерстві охорони здоров'я України»; Вищі навчальні заклади, які здійснюють підготовку фахівців галузі знань «охорона здоров'я» та заклади післядипломної освіти цих фахівців.

Центр тестування:

- здійснює організаційно-технологічну підготовку та проведення ліцензійних іспитів; розробляє та впроваджує комплекс програмного забезпечення, що використовується в процесі організації і проведення ліцензійних іспитів;

- затверджує розроблену експертами Комітетів фахової експертизи структуру змісту тестових екзаменів «Крок» ліцензійних інтегрованих іспитів;

- формує національні банки ліцензійних іспитів, організовує їх поповнення шляхом залучення ВНЗ для написання тестових завдань, організовує проведення фахової, після екзаменаційної та інші види експертизи тестових завдань;

- здійснює підготовку, друк та тиражування екзаменаційних буклетів, необхідних для проведення ліцензійних іспитів, Із забезпеченням вимог конфіденційності і запобігання несанкціонованому доступу сторонніх осіб до конфіденційних матеріалів та інформації;

- організовує реєстрацію студенів (інтернів) на складання ліцензійних іспитів за поданням ВНЗ;

- веде і зберігає базу даних студенів (інтернів), результатів ліцензійних іспитів та сертифікатів, є її володільцем відповідно до Закону України «Про захист персональних даних»;

- визначає вимоги щодо облаштування аудиторій, у яких проводяться ліцензійні іспити;

- залучає Державну фельд'єгерську службу для доставки екзаменаційних матеріалів до ВНЗ та (або) здійснює ' інші заходи для такої доставки із забезпеченням вимог конфіденційності і запобігання несанкціонованому доступу сторонніх осіб до конфіденційних матеріалів та інформації;

- залучає поліцію охорони Національної поліції України для забезпечення порядку та громадської безпеки, а також здійснення контролю за наявністю заборонених технічних засобів у аудиторіях під час проведення ліцензійних іспитів. Повноваження представника поліції охорони визначаються Інструкцією з охорони пунктів проведення зовнішнього незалежного оцінювання працівниками поліції охорони Національної поліції УкраМк, затвердженої Наказом МОН України від 18.03.2016 № 288/189;

- проводить тестування студентів (інтернів) за різними тестами для різних категорій студентів (інтернів), може використовувати різні варіанти тестів;

- здійснює обробку екзаменаційних бланків відповідей, визначає та оприлюднює результати ліцензійних іспитів, дотримуючись вимог цього Порядку;

- розробляє та видає інформаційні матеріали за результатами складання ліцензійних іспитів;

- здійснює оформлення та видачу сертифікатів про результати складання ліцензійних іспитів;

- призначає дату та місце повторного перескладання; здійснює розгляд апеляційних заяв щодо підтвердження тестового балу; скасовує результати ліцензійного іспиту за погодженням з МОЗ України у випадку встановлення несанкціонованого доступу до питань екзаменаційного буклету;

- визначає та аналізує статистичні показники результатів тестування та у випадку їх невалідності інформує про це МОЗ України;

- здійснює інші повноваження, передбачені чинним законодавством України (п. 3.2.2 Порядку).

Пунктами 8.6, 8.7 Порядку встановлено, що при успішному складанні ліцензійного іспиту студенту (інтерну) видається відповідний сертифікат. Оформлення та видача сертифікатів здійснюється у 30-денний термін з дня оприлюднення результатів іспиту. У випадку неуспішного складання ліцензійного іспиту студент допускається до наступних етапів атестації. Сертифікат заноситься до реєстру сертифікатів фахівців з вищої освітою напрямів підготовки «Медицина» і «Фармація» і є додатком до документа про здобуття вищої освіти відповідного освітнього рівня визначених напрямів підготовки. Сертифікати видаються уповноваженому представнику ВНЗ, про що здійснюється запис у відповідному журналі.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.08.1998. № 251 затверджено Положення про систему ліцензійних інтегрованих іспитів фахівців з вищою освітою напрямів "Медицина" і "Фармація" (далі - Положення), згідно з пунктами 12-15 якого координацію та методичне керівництво з проведення ліцензійних інтегрованих іспитів здійснюють Комісія та Центр тестування після його створення, які в своїй діяльності керуються чинним законодавством, наказами Міністерства охорони здоров'я України, державними міжнародними стандартами вищої освіти, а також цим Положенням.

При успішному складанні ліцензійного інтегрованого іспиту студенту або інтерну видається відповідний сертифікат, форма якого затверджується Міністерством охорони здоров'я України за погодженням із Міністерством освіти України.

Наявність сертифіката є обов'язковою умовою для допуску студента або інтерна до наступних етапів державної атестації при присвоєнні кваліфікації фахівця відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня.

Сертифікат заноситься до реєстру сертифікатів фахівців з вищою освітою за спеціальностями напрямів підготовки "Медицина" і "Фармація" і є додатком до документа про здобуття вищої освіти відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня визначених напрямів підготовки.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 7 від 15.01.1999. «Про заходи щодо виконання наказу МОЗ України від 14.08.98 № 251 "Про затвердження Положення про систему ліцензійних інтегрованих іспитів фахівців з вищою освітою напрямів "Медицина" і "Фармація"» (далі - Наказ) для виконання організаційно-методичних робіт з проведення ліцензійних інтегрованих іспитів згідно з Положенням про систему ліцензійних іспитів створено при МОЗ України Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки "Медицина" і "Фармація" (далі - Центр тестування); затверджено форму сертифіката про результати складання тестового екзамену ліцензійного іспиту за погодженням з Міністерством освіти України. Бланк сертифіката є документом, який виготовляється друкарським способом; зобов'язано забезпечити оформлення та видачу сертифікатів про результати складання тестового екзамену ліцензійного іспиту в 30-денний термін, передачу інформації про результати ліцензійного іспиту ректорам вищих навчальних закладів у 7-денний термін. Ведення реєстру сертифікатів.

При цьому, згідно зі статутом відповідача предметом його діяльності є видача сертифікатів за результатами складання ліцензійних іспитів здобувачів вищої освіти галузі знань 22 «охорона здоров'я».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем лише частково виконано свої зобов'язання за Угодою, а саме, проведено ліцензійні іспити та повідомлено позивача про результати таких іспитів, однак, не оформлено та не видано сертифікати про результати складення вітчизняними та іноземними студентами ліцензійних інтегрованих іспитів (ЛІІ), проведених у 2017 році в Національному медичному університеті ім. О.О.Богомольця, що і зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України та п. ст. 176 ГК України, суб'єкти господарювання мають права разом здійснювати господарську діяльність для досягнення спільної мети, без утворення єдиного суб'єкта господарювання на умовах, визначених договором про спільну діяльність.

На підставі вищевказаної угоди у позивача та відповідача виникли правовідносини, пов'язані зі спільною діяльністю з організації, удосконаленню навчального процесу на до дипломному та післядипломному етапах підготовки фахівців та напрямів «медицина» та «фармація», ефективному використанню матеріальних, кадрових, фінансових ресурсів, наукового потенціалу, які спрямовані на покращення якості підготовки спеціалістів.

Умовами укладеної Угоди не встановлено обов'язку позивача оплачувати відповідачу компенсацію витрат на проведення ліцензійних іспитів.

Частина 2 статті 1131 Цивільного кодексу України встановлює, що умови договору про спільну діяльність, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами, і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов'язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами.

Таким чином, відповідачем не наведено жодного обґрунтування того, що на підставі Угоди позивач зобов'язаний сплатити компенсацію витрат на проведення ліцензійних іспитів, або того, що позивачем порушено умови Угоди чи норми чинного законодавства України.

При цьому, відповідач не позбавлений права з огляду на направлені ним проекти договорів про калькуляцію витрат, встановлення відповідності якості підготовки фахівців, тощо, звернутись з окремим позовом до суду з вимогами до позивача про зобов'язання укласти окремий договір про компенсацію витрат на проведення ліцензійних іспитів або про внесення змін до Угоди в частині обов'язку позивача здійснювати компенсацію витрат на проведення ліцензійних іспитів, адже згідно з п. 6.2 Угоди зміни та доповнення до неї приймаються шляхом підписання додаткових угод.

Строк дії Угоди визначено п. 6.1, відповідно до якого Угода набирає чинності з 21.01.13. і діє до 31.12.17.

Угода може бути розірвана достроково: за згодою сторін; на підставах, передбачених діючим законодавством. (п. 6.3 Угоди).

Доказів розірвання Угоди до матеріалів справи не подано, а тому вона є чинною.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як відзначалось судом, на відповідача покладено обов'язок оформлення та видачі сертифікатів у 30-денний термін з дня оприлюднення результатів іспиту.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням оформити та видати сертифікати.

Однак, відповідних сертифікатів відповідачем оформлено та видано у встановлений строк не було, строк оформлення та видачі є таким, що настав.

Відповідач наголошує на тому, що листом від 22.02.17. він повідомив позивача про односторонню відмову від Угоди в порядку ч. 3 ст. 538 ЦК України.

При цьому зі змісту листа відповідача від 22.02.17. вбачається, що Центр тестування наголошував на тому, що відмова позивача від розірвання Угоди потягне за собою наслідки звільнення відповідача від виконання зобов'язань за Угодою.

За приписами ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, відповідачем не доведено, що у нього виникло право застосувати положення ч. 3 ст. 538 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що останній в порушення покладеного на нього законом та Угодою обов'язку по оформленню та видачі сертифікатів про результати складення вітчизняними та іноземними студентами ліцензійних інтегрованих іспитів (ЛІІ), проведених у 2017 році в Національному медичному університеті ім. О.О.Богомольця, а саме:

- «Крок 2. Загальна лікарська підготовка» (вітчизняні студенти, іноземні рос. та англ. форми навчання);

- «Крок 2. Медична психологія» (вітчизняні студенти);

- «Крок 2. Стоматологія» (вітчизняні студенти, іноземні рос. та англ. форми навчання);

- «Крок 2. Фармація» (вітчизняні студенти, іноземні рос. та англ. форми навчання);

- «Крок 2. Технологія парфумерно-косметичних засобів» (вітчизняні студенти), не виконав, в зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не прийняті судом до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Державну організацію «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» і «Фармація» при Міністерстві охорони здоров'я України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, б. 22; ідентифікаційний код 21707413) оформити та видати сертифікати про результати складення вітчизняними та іноземними студентами ліцензійних інтегрованих іспитів (ЛІІ), проведених у 2017 році в Національному медичному університеті ім. О.О.Богомольця (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, б. 13; ідентифікаційний код 02010787), а саме:

- «Крок 2. Загальна лікарська підготовка» (вітчизняні студенти, іноземні рос. та англ. форми навчання);

- «Крок 2. Медична психологія» (вітчизняні студенти);

- «Крок 2. Стоматологія» (вітчизняні студенти, іноземні рос. та англ. форми навчання);

- «Крок 2. Фармація» (вітчизняні студенти, іноземні рос. та англ. форми навчання);

- «Крок 2. Технологія парфумерно-косметичних засобів» (вітчизняні студенти).

3. Стягнути з Державної організації «Центр тестування професійної компетентності фахівців з вищою освітою напрямів підготовки «Медицина» і «Фармація» при Міністерстві охорони здоров'я України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, б. 22; ідентифікаційний код 21707413) на користь Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, б. 13; ідентифікаційний код 02010787) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.08.17.

Суддя Т.М. Ващенко