ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р. Справа № 20/058-10

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом Малого підприємства «ПМК-1» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

до Садового товариства «Чайка»

про стягнення 732581,52 грн.

та за зустрічним позовом Садового товариства «Чайка»

до Малого підприємства «ПМК-1» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

про визнання договорів недійсними

Секретар судового засідання: Діхтярук Є.А.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: не з'явились;

від відповідача за первісним позовом: не з'явились

Обставини справи:

Господарським судом Київської області у 2010 році було порушено провадження у справі № 20/058-10 за позовом Малого підприємства «ПМК-1» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, МП «ПМК-1») до Садового товариства «Чайка» (далі - відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, СТ «Чайка») про стягнення 732581,52 грн.

Як зазначено у позові, МП «ПМК-1» як підрядником, на підставі договору № 8 від 19.06.2006 р., було виконано роботи з монтажу газопроводу високого та середнього тиску, які відповідач зобов'язувався оплатити згідно умов договору. За твердженням підрядника, виконані ним роботи належним чином не оплачені, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 650807,00 грн. основного боргу, 60311,08 грн. штрафу, 21463,44 грн. інфляційних втрат, а також відшкодувати 7325,82 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

25.06.2010 р. до господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява Садового товариства «Чайка» б/н, б/д до МП «ПМК-1» про визнання договорів недійсними, яку ухвалою господарського суду Київської області від 25.06.2010 р. було прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Предметом зустрічних позовних вимог є визнання недійсними договорів, укладених між Малим підприємством «ПМК-1» у формі ТОВ та Садовим товариством «Чайка», і, зокрема, договору № 8 від 19.06.2006 р., оскільки СТ «Чайка» заперечує факт укладання договору № 8 від 19.06.2006 р., на який посилається позивач за первісним позовом, наголошуючи на укладенні з МП «ПМК-1» договору № 8 від 15.06.2006 р. з іншими умовами, зокрема, в частині вдвічі меншої вартості робіт.

За твердженням позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_1 як голова правління СТ «Чайка» договір № 8 від 19.06.2006 р. не підписував, у зв'язку з чим ухвалами господарського суду Київської області від 13.07.2010 р. та від 22.02.2011 р. у даній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, для з'ясування питання, чи виконано підпис на договорі № 8 від 19.06.2006 р., укладеному МП «ПМК-1» та СТ «Чайка», ОСОБА_1 чи іншою особою, у зв'язку з чим провадження у справі зупинялося.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 5124/11-11 від 18.11.2011 р. підпис від імені ОСОБА_1 на договорі № 8 від 19.06.2006 р., укладеному між МП «ПМК-1» та СТ «Чайка», про виконання монтажу газопроводу на суму 863350,00 грн. виконаний ОСОБА_1

20.12.2011 р. до господарського суду Київської області СТ «Чайка» було подано клопотання б/н, б/д (вх. № 17649 від 20.12.2011 р.), відповідно до якого позивач за зустрічним позовом просив суд зупинити провадження у даній справі № 20/058-10 до закінчення слідства у кримінальній справі № 20-4642, порушеній СВ Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області, яке було залишено судом без задоволення, з огляду на відсутність підстав, передбачених приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, згідно з ухвалою господарського суду Київської області від 20.12.2011 р. матеріали у даній справі № 20/058-10 були направлені до прокуратури Київської області, у зв'язку з чим провадження у справі було зупинено на підставі п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України.

Пунктом 2 ухвали господарського суду Київської області від 20.12.2011 р. було зобов'язано сторони повідомити господарський суд Київської області про результати перевірки слідчими органами наведених в ухвалі обставин.

Господарським судом Київської області неодноразово здійснювалися запити до правоохоронних органів щодо надання інформації про стан розгляду викладених в ухвалі суду від 20.12.2011 р. питань.

07.03.2013 р., у відповідь на запит суду, до господарського суду Київської області надійшов лист від СВ Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області № 955вих, в якому було зазначено, що 16.12.2011 р. Слідчим відділом Вишгородського РВ ГУМВС України була порушена кримінальна справа № 28-3642 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 22.11.2012 р. кримінальну справу № 28-3642 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055.

Суд також був повідомлений про те, що досудове розслідування триває, зокрема, призначена техніко-криміналістична експертиза, проводяться допити свідків та здійснюються інші дії згідно ст. 93 КПК України.

У подальшому аналогічного змісту лист б/н, б/д (вх. № 24850 від 10.11.2014 р.) надійшов до господарського суду Київської області від прокуратури Вишгородського району Київської області.

З метою встановлення наявності підстав для поновлення провадження у даній справі, 23.09.2016 р. господарським судом до Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області був надісланий лист щодо надання інформації про результати розгляду кримінального провадження № 0000055 від 22.11.2012 р. в частині встановлення обставин укладання сторонами даної справи договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р. та їх виконання, що надало б можливість суду встановити, який саме договір був укладений сторонами та якою була обумовлена сторонами вартість робіт з газифікації садових товариств, оскільки обидва договори з боку СТ «Чайка» підписані однією і тією ж особою. Однак, відповіді на вказаний запит судом отримано не було.

Зважаючи на тривалий час зупинення провадження у даній справі, з огляду на відсутність у матеріалах справи повідомлень сторін щодо результатів вирішення слідчими органами питань, порушених в ухвалі суду від 20.12.2011 р., а також враховуючи ненадходження від Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області відповіді на запит суду, ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.2016 р. провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 26.12.2016 р. та зобов'язано сторони надати суду обґрунтовані доказами письмові пояснення щодо стану розгляду кримінального провадження № 0000055 від 22.11.2012 р., зокрема, щодо результатів проведених у кримінальному провадженні судових експертиз, а також результатів вирішення питань, порушених в ухвалі суду від 20.12.2011 р.

У судовому засіданні 26.12.2016 р. голова правління СТ «Чайка» ОСОБА_1 надав усні пояснення щодо відсутності на даний час результатів розгляду кримінального провадження; представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) до суду не з'явився. Вимог ухвали суду щодо надання письмових пояснень сторони не виконали, у зв'язку з чим розгляд справи був відкладений, проте у засідання суду 30.01.2017 р. представники сторін не з'явились, а письмових пояснень до матеріалів справи сторони не надали.

З огляду на зазначене, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо необхідності призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення обсягу та вартості виконаних МП «ПМК-1» будівельних робіт з газифікації садових товариств.

Так, первісні позовні вимоги підрядника до СТ «Чайка» як замовника про сплату 732581,52 грн. ґрунтуються на договорі № 8 від 19.06.2006 р., укладеному між сторонами у даній справі, згідно якого вартість робіт з будівництва газопроводу складає 863350,00 грн., а з урахуванням додаткової угоди № 2 від 20.02.2009 р. до договору № 8 від 19.06.2006 р. вартість робіт було збільшено на 341390,00 грн., у зв'язку з чим загальна вартість робіт за вказаним договором та додатковою угодою до нього, за твердженням МП «ПМК-1», становить 1204740,00 грн.

Поряд з цим, СТ «Чайка» наполягає на тому, що між сторонами на будівництво того ж газопроводу був укладений інший договір - № 8 від 15.06.2006 р., за умовами якого вартість робіт з будівництва було встановлено в сумі 425349,00 грн.

Крім того, до матеріалів справи долучені копії актів виконаних робіт з будівництва газопроводу, підписані сторонами, частина з яких містить посилання як на підставу виконання робіт на договір № 8 від 19.06.2006 р., а частина з яких містить посилання на договір № 8 від 15.06.2006 р.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, СТ «Чайка» заперечує заявлену первісним позивачем у позові вартість та обсяги виконаних МП «ПМК-1» робіт щодо будівництва газопроводу, який було введено в експлуатацію у 2009 році.

Отже, для правильного вирішення спору суду необхідно встановити відповідність фактично виконаних позивачем за первісним позовом робіт умовам одного з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.), з'ясувати фактичний обсяг вказаних робіт та їх вартість, однак у суду необхідні спеціальні знання у галузі будівництва відсутні, у зв'язку з чим суд дійшов висновку щодо призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 р., на підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини другої статті 79 ГПК судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду. Відповідно до частини другої статті 41 ГПК учасники судового процесу вправі пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені експертом. Ці питання можуть бути запропоновані у позовній заяві, у відзиві або в окремому письмовому клопотанні сторони. Проте, остаточне коло питань судовому експерту визначається господарським судом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.01.2017 р. сторонам у справі було запропоновано надати суду пропозиції щодо запитань експертам для проведення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи щодо визначення обсягів та вартості виконаних робіт з будівництва газопроводу та їх відповідності умовам укладених договорів.

Пропозицій щодо запитань експертам сторонами суду надано не було, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду Київської області від 23.02.2017 р. у справі № 20/058-10 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та зупинено провадження у справі до закінчення експертних досліджень і отримання господарським судом Київської області висновків експертів.

На розгляд експертів були винесені наступні питання:

1) Яким є обсяг фактично виконаних МП «ПМК-1» будівельно-монтажних робіт з будівництва газопроводу високого та середнього тиску, та умовам якого з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.) даний обсяг фактично виконаних робіт відповідає?

2) Яка вартість фактично виконаних МП «ПМК-1» будівельно-монтажних робіт з будівництва газопроводу високого та середнього тиску, та умовам якого з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.) встановлена вартість фактично виконаних робіт відповідає?

Оплату вартості експертних досліджень згідно з ухвалою суду від 23.02.2017 р. було покладено на позивача за первісним позовом.

До господарського суду Київської області 05.04.2017 р. від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист № 5337/17-43 від 03.04.2017 р. про необхідність погодження строку виконання та оплати експертизи. Окрім того, вказаним листом до суду було направлене клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою.

Частиною третьою статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий експерт, оскільки це необхідно для дачі висновку, має право знайомитися з матеріалами справи, брати участь в огляді та дослідженні доказів, просити господарський суд про надання йому додаткових матеріалів.

Відповідно до абзаців 5 та 6 п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 р. клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів розглядаються господарським судом з винесенням відповідної ухвали (після поновлення провадження у справі та витребування її матеріалів справи з експертної установи і повідомлення учасників судового процесу про час та місце проведення відповідного судового засідання). Листом від 07.04.2017 р. господарський суд Київської області просив Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України повернути матеріали справи № 20/058-10.

У зв'язку з поверненням матеріалів справи до господарського суду Київської області, ухвалою від 22.05.2017 р. провадження у справі було поновлено, призначено до розгляду клопотання судового експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи, та зобов'язано сторони надати проектну документацію на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; кошторисну документацію, документацію з відомостями ресурсів на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; акти на закриття прихованих робіт на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р. Окрім того, суд зобов'язав сторони надати письмові пояснення у випадку неможливості подання витребуваних документів із зазначенням причин їх неподання.

У судове засідання 12.06.2017 р. представники сторін, що були належно повідомлені про дату і час судового засідання, не з'явились, витребуваних судом доказів або письмових пояснень сторони не подали, у зв'язку з чим розгляд клопотання експерта відкладався на 13.07.2017 р. з повторним зобов'язанням сторін надати витребувані документи, необхідні для проведення судової експертизи, або ж відповідні письмові пояснення.

Окрім того, 12.06.2017 р., після судового засідання, до господарського суду Київської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення № 5337/17-43 від 08.06.2017 р. про залишення ухвали суду від 23.02.2017 р. щодо проведення у даній справі судової експертизи без виконання з огляду на нездійснення її попередньої оплати.

У судове засідання 13.07.2017 р. представники сторін, що були належно повідомлені про дату і час судового засідання, не з'явились, витребуваних судом доказів або письмових пояснень сторони не подали.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку щодо повернення до розгляду справи по суті та вирішення спору у засіданні суду 13.07.2017 р.

У судовому засіданні 13.07.2017 р. було прийняте рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

МП «ПМК-1» (підрядник) звернулось до суду з первісними позовними вимогами до СТ «Чайка» (замовник) про стягнення заборгованості за договором № 8 від 19.06.2006 р., згідно з п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник бере на себе виконання робіт з монтажу газопроводів високого та середнього тиску, ГРП шафного типу для газопостачання житлових будинків садових товариств згідно із затвердженим кошторисом на будівельно-монтажні роботи, підготовку виконавчої документації, введення системи газопостачання в експлуатацію.

Строк початку робіт встановлюється з дня сплати авансу згідно з п. 4.1 договору (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 1.3 договору строк закінчення робіт - 31 серпня 2006 року.

За умовами пункту 3.1 договору вартість робіт визначається на підставі затвердженого кошторису на будівельно-монтажні роботи, складеного в програмному комплексі АВК-3 (версія 2.4.1) у відповідності з чинними нормами та правилами в цінах 2006 року.

Договірна ціна доручених до виконання підрядникові робіт складає 863350,00 грн., у тому числі - 143891,67 грн. 20% ПДВ (п. 3.2 договору).

У відповідності з умовами п.п. 4.1, 4.2 договору до початку робіт замовник зобов'язаний провести передоплату в розмірі 60% - 518010,00 грн., у тому числі - 86335,00 грн. 20% ПДВ, і 30% згідно актів виконаних робіт. Сплата решти 10% за виконані роботи здійснюється протягом 3-х банківських днів після підписання акта здачі-приймання робіт.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до завершення розрахунків між сторонами (п. 7.1 договору).

За письмовою угодою сторін можлива пролонгація даного договору на строк до одного місяця (п. 7.3 договору).

Згідно з умовами п. 8.3 договору строк виконання робіт, зазначений у даному договорі, може бути продовжений за згодою сторін шляхом внесення відповідних змін до даного договору.

Договір № 8 від 19.06.2006 р., оригінал якого міститься у матеріалах справи, підписаний з боку МП «ПМК-1» директором ОСОБА_2

Слід зазначити, що СТ «Чайка» і безпосередньо голова правління товариства ОСОБА_1 заперечували факт підписання вказаного договору ОСОБА_1

Між тим, факт вчинення підпису на договорі № 8 від 19.06.2006 р. особисто головою правління СТ «Чайка» ОСОБА_1 був встановлений висновком судово-почеркознавчої експертизи № 5124/11-11 від 18.11.2011 р., проведеної КНДІСЕ на підставі ухвали суду у даній справі.

Як зазначає первісний позивач, у подальшому до договору № 8 від 19.06.2006 р. були внесені зміни.

Так, згідно з додатковою угодою № 1 від 16.02.2009 р. про зміну договору № 8 від 19.06.2006 р., сторони домовилися про те, що строком дії договору № 8 від 19.06.2006 р. є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати обов'язки відповідно до договору. Договір набуває чинності з моменту його укладання та діє до 30 червня 2009 року, або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії договору.

Окрім того, згідно з додатковою угодою № 2 від 20.02.2009 р. про зміну договору № 8 від 19.06.2006 р., сторони домовилися про те, що вартість робіт за договором № 8 від 19.06.2006 р., яка складала 863350,00 грн., збільшується на 341390,00 грн., і загальна вартість робіт складає 1204740,00 грн.

Від імені МП «ПМК-1» додаткову угоду № 1 від 16.02.2009 р. та додаткову угоду № 2 від 20.02.2009 р. було підписано директором ОСОБА_2, а від імені СТ «Чайка» - тодішньою головою правління ОСОБА_4

За змістом первісного позову МП «ПМК-1» зазначає, що замовник виконав свої зобов'язання з попередньої оплати та оплати вартості виконаних робіт частково, перерахувавши на розрахунковий рахунок підрядника 553933,00 грн.

Слід зазначити, що факт перерахування коштів на рахунок підрядника у вказаній сумі матеріалами справи підтверджується та СТ «Чайка» не заперечується.

Первісний позивач зазначає про те, що з боку підрядника обов'язки за договором № 8 від 19.06.2006 р., з урахуванням додаткових угод № 1 від 16.02.2009 р. та № 2 від 20.02.2009 р., виконані у повному обсязі шляхом виконання передбачених договором робіт на суму 1204740,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 за період з червня 2006 року по лютий 2009 року, актами про прийом завершеного будівництва об'єкта газопостачання від 09.02.2009 р., актом про готовність об'єкта до експлуатації № 156-е від 09.04.2009 р., свідоцтвом № 10000278 про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

З огляду на викладене, на переконання первісного позивача, у замовника виникла заборгованість з оплати виконаних підрядником робіт на суму 650807,00 грн. (1204740,00 грн. - 553933,00 грн.), що і спричинило звернення МП «ПМК-1» до суду з первісним позовом у даній справі про стягнення 650807,00 грн. основного боргу, 60311,08 грн. штрафу та 21463,44 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості.

Не погоджуючись з позовом МП «ПМК-1», СТ «Чайка» у даній справі подало зустрічний позов, який був прийнятий судом для спільного розгляду з первісним позовом, за змістом якого просить суд визнати недійсними договір № 8 від 19.06.2006 р., додаткову угоду № 1 від 16.02.2009 р. та додаткову угоду № 2 від 20.02.2009 р. до вказаного договору, якими було збільшено початкову вартість робіт, а також наголошувало на відсутності заборгованості внаслідок здійснення оплати на користь первісного позивача у розмірі, що перевищує вартість робіт за договором № 8 від 15.06.2006 р.

Слід зазначити, що згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відносини сторін у даній справі за правовою природою є відносинами будівельного підряду.

Відповідно до частини 2 ст. 317 ГК України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до частини 1 ст. 321 ГК України, частини 1 ст. 843 та частин 1, 2 ст. 844 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна в договорі підряду може бути визначена в кошторисі. Кошторис може бути приблизним або твердим.

З матеріалів справи слідує, що первісним позивачем як підрядником були виконані роботи з будівництва газопроводу та газифікації низки садових товариств, розташованих в с. Демидів Вишгородського району Київської області.

Зазначений газопровід був введений в експлуатацію у 2009 році.

Як зазначалося вище, первісні позовні вимоги підрядника до СТ «Чайка» як замовника про сплату 732581,52 грн. ґрунтуються на договорі № 8 від 19.06.2006 р., укладеному між сторонами у даній справі, згідно якого вартість робіт з будівництва газопроводу складає 863350,00 грн., а з урахуванням додаткової угоди № 2 від 20.02.2009 р. до договору № 8 від 19.06.2006 р. вартість робіт було збільшено на 341390,00 грн., у зв'язку з чим загальна вартість робіт за вказаним договором та додатковою угодою до нього, за твердженням МП «ПМК-1» становить 1204740,00 грн. (оригінал договору № 8 від 19.06.2006 р. долучений до матеріалів справи).

Поряд з цим, СТ «Чайка» наполягало на тому, що між сторонами на будівництво того ж газопроводу був укладений інший договір - № 8 від 15.06.2006 р., за умовами якого вартість робіт з будівництва було встановлено в сумі 425349,00 грн. (оригінал договору № 8 від 15.06.2006 р. також долучений до матеріалів справи).

Також до матеріалів справи долучені копії актів виконаних робіт з будівництва газопроводу, підписані сторонами, частина з яких містить посилання як на підставу виконання робіт на договір № 8 від 19.06.2006 р., а частина - на договір № 8 від 15.06.2006 р.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, СТ «Чайка» заперечує заявлену первісним позивачем у позові вартість та обсяги виконаних МП «ПМК-1» робіт щодо будівництва газопроводу, який було введено в експлуатацію у 2009 році.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що для правильного вирішення спору необхідно встановити відповідність фактично виконаних позивачем за первісним позовом робіт умовам одного з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.), з'ясувати фактичний обсяг вказаних робіт та їх вартість, однак оскільки у суду спеціальні знання у галузі будівництва відсутні, то у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Проте, зазначену експертизу проведено не було у зв'язку з нездійсненням оплати її вартості та ненаданням сторонами витребуваних експертом документів, а саме - проектної документації на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; кошторисної документації, документації з відомостями ресурсів на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; актів на закриття прихованих робіт на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи, суд вважає за необхідне зазначити про те, що, попри твердження зустрічного позивача, будь-яких доказів на підтвердження того факту, що договір № 8 від 19.06.2006 р. на суму 863350,00 грн. був підписаний з боку голови правління СТ «Чайка» ОСОБА_1 без намірів виконання останнього (наприклад, обвинувального висновку за наслідками здійсненого кримінального провадження, вироку суду тощо) до матеріалів справи не надано.

Натомість матеріали справи містять підписані сторонами, у тому числі - безпосередньо ОСОБА_1, акти виконаних робіт з будівництва газопроводу, частина з яких містить посилання як на підставу виконання робіт на договір № 8 від 19.06.2006 р., а частина - на договір № 8 від 15.06.2006 р.

Таким чином, матеріали справи містять докази виконання СТ «Чайка» договору № 8 від 19.06.2006 р.

Поряд з цим, судом враховано, що безпосередньо ОСОБА_1 від імені СТ «Чайка» були підписані акти виконаних робіт за червень 2006 року - липень 2007 року на суму 529954,00 грн., яка перевищує ціну договору № 8 від 15.06.2006 р., за умовами якого вартість робіт з будівництва було встановлено в сумі 425349,00 грн.

Водночас, підписані безпосередньо ОСОБА_1 акти № 2 за вересень 2006 року на суму 255192,00 грн. та № 3 за листопад 2006 року на суму 33564,00 грн. в якості підстави містять посилання на договір № 8 від 19.06.2006 р.

Таким чином, наявними матеріалами справи не доведено наявності підстав для залишення судом поза увагою факту укладання сторонами договору № 8 від 19.06.2006 р., згідно умов якого вартість будівництва визначалася в сумі 863350,00 грн.

Однак, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається за можливе зробити висновок, яким насправді є обсяг виконаних МП «ПМК-1» робіт та якою є їх вартість, оскільки СТ «Чайка» заперечувало факт виконання у 2009 році будівельних робіт з газифікації, попри підписання у лютому 2009 року новою головою правління СТ «Чайка» ОСОБА_4 актів виконаних робіт №№ 7, 8, 9 на загальну суму 674786,40 грн. Зокрема, зустрічний позивач наполягав на тому, що додаткові угоди № 1 від 16.02.2009 р. та № 2 від 20.02.2009 р. до договору № 8 від 19.06.2006 р., а також зазначені акти 2009 року були підписані ОСОБА_4 за відсутності повноважень та внаслідок зловмисної змови з керівництвом зустрічного відповідача.

Також СТ «Чайка» зазначало, що товариством було сплачено на користь МП «ПМК-1» безготівковим коштом 529954,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями з призначенням платежів «за монтаж газопроводу згідно договору № 8 від 15.06.2006 р.», а саме - платіжні доручення № 17 від 01 серпня 2006 року на суму 200000,00 грн., № 11 від 19 червня 2006 року на суму 50000,00 грн., № 14 від 11 липня 2006 року на суму 10000,00 грн., № 24 від 26 жовтня 2006 року на суму 45190,00 грн., № 27 від 16 листопада 2006 року на суму 18000,00 грн., № 30 від 27 грудня 2006 року на суму 15564,00 грн., № 9 від 19 березня 2007 року на суму 15000,00 грн., № 1 від 18 січня 2007 року на суму 30000,00 грн., № 11 від 18 квітня 2007 року на суму 25000,00 грн., № 15 від 29 травня 2007 року на суму 54000,00 грн., № 30 від 08 липня 2008 року на суму 67200,00 грн.

Крім цього, замовник стверджував, що оскільки керівник МП «ПМК-1» ОСОБА_2 заявив про необхідність додатково сплатити за виконання робіт готівкові кошти, то голова правління СТ «Чайка» ОСОБА_1 додатково передав директору МП «ПМК-1» ОСОБА_2 готівкові кошти на загальну суму 317000,00 грн., що підтверджується відповідними розписками: від 25.05.2008 р. на суму 4000,00 грн., від 07.02.2006 р. на суму 33000,00 грн., від 07.02.2006 р. на суму 3000,00 грн., від 16.07.2006 р. на суму 50000,00 грн., від 16.08.2006 р. на суму 50000,00 грн., від 27.08.2005 р. на суму 1000,00 грн., від 10.07.2006 р. на суму 20000,00 грн., від 18.09.2006 р. на суму 100000,00 грн., від 19.03.2007 р. на суму 60000,00 грн. (копії розписок долучені до матеріалів справи).

Слід зазначити, що учасниками спірних правовідносин за договором будівельного підряду у даному випадку є дві юридичні особи - МП «ПМК-1» та СТ «Чайка», в той час як вказані розписки видані фізичною особою ОСОБА_2 щодо отримання готівкових коштів від фізичної особи ОСОБА_1

Також відповідач за первісним позовом посилався на те, що МП «ПМК-1» додатково прийняло від самих голів садових товариств, газифікація яких здійснювалася МП «ПМК-1», кошти в розмірі 74535,00 грн., що підтверджується, зокрема, квитанціями до прибуткових касових ордерів б/н від 19.07.2008 р. на суму 870,00 грн., б/н від 19.07.2008 р. на суму 900,00 грн., № 33 від 07.03.2009 р. на суму 10000,00 грн. серія 02АААМ 7771041 від 09.02.2009 р. на суму 4000,00 грн., б/н від 10.05.2008 р. на суму 2000,00 грн., б/н від 10.08.2007 р. на суму 4000,00 грн., № 38 від 12.03.2009 р. на суму 15100,00 грн., серія 02АААМ 7771042 від 12.02.2009 р. на суму 9815,00 грн., б/н від 26.11.2007 р. на суму 1950,00 грн., б/н від 22.07.2008 р. на суму 2000,00 грн., б/н від 20.07.2008 р. на суму 2000,00 грн., б/н від 20.05.2008 р. на суму 4000,00 грн., а також розписками від 17.12.2008 р. на суму 10000,00 грн., від 22.12.2008 р. на суму 3900,00 грн., від 25.05.2008 р. на суму 4000,00 грн.

Таким чином, на думку відповідача за первісним позовом, загальна сума, сплачена СТ «Чайка» та головами садових товариств на користь МП «ПМК-1» за договором № 8 від 15.06.2006 р. складає 921489,00 грн. (529954,00 + 317000,00 + 74535,00).

Слід зазначити, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства (ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначалося вище, для правильного вирішення спору у даній справі необхідно встановити відповідність фактично виконаних позивачем за первісним позовом робіт умовам одного з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.), з'ясувати фактичний обсяг вказаних робіт та їх вартість, однак у суду необхідні спеціальні знання у галузі будівництва відсутні, у зв'язку з чим суд дійшов висновку щодо призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.01.2017 р. сторонам у справі було запропоновано надати суду пропозиції щодо запитань експертам для проведення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи щодо визначення обсягів та вартості виконаних робіт з будівництва газопроводу та їх відповідності умовам укладених договорів. Пропозицій щодо запитань експертам сторонами суду надано не було, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду Київської області від 23.02.2017 р. у справі № 20/058-10 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На розгляд експертів були винесені наступні питання:

1) Яким є обсяг фактично виконаних МП «ПМК-1» будівельно-монтажних робіт з будівництва газопроводу високого та середнього тиску, та умовам якого з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.) даний обсяг фактично виконаних робіт відповідає?

2) Яка вартість фактично виконаних МП «ПМК-1» будівельно-монтажних робіт з будівництва газопроводу високого та середнього тиску, та умовам якого з укладених між сторонами договорів (№ 8 від 19.06.2006 р. чи № 8 від 15.06.2006 р.) встановлена вартість фактично виконаних робіт відповідає?

До господарського суду Київської області 05.04.2017 р. від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за вих. № 5337/17-43 від 03.04.2017 р. надійшло клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою.

Частиною третьою статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий експерт, оскільки це необхідно для дачі висновку, має право знайомитися з матеріалами справи, брати участь в огляді та дослідженні доказів, просити господарський суд про надання йому додаткових матеріалів.

У зв'язку з поверненням матеріалів справи до господарського суду Київської області ухвалою від 22.05.2017 р. провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду клопотання судового експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Сторони було зобов'язано надати документи, про надання яких клопотав судовий експерт, а саме - проектну документацію на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; кошторисну документацію, документацію з відомостями ресурсів на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р.; акти на закриття прихованих робіт на будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу високого та середнього тиску згідно договорів № 8 від 19.06.2006 р. та № 8 від 15.06.2006 р. Окрім того, суд зобов'язав сторони надати письмові пояснення у випадку неможливості подання витребуваних документів із зазначенням причин їх неподання.

У судове засідання 12.06.2017 р. представники сторін, що були належно повідомлені про дату і час судового засідання, не з'явились, витребуваних судом доказів або письмових пояснень сторони не подали, у зв'язку з чим розгляд клопотання експерта відкладався на 13.07.2017 р. з повторним зобов'язанням сторін надати витребувані документи, необхідні для проведення судової експертизи, або ж відповідні письмові пояснення.

Окрім того, 12.06.2017 р., після судового засідання, до господарського суду Київської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення № 5337/17-43 від 08.06.2017 р. про залишення ухвали суду від 23.02.2017 р. щодо проведення у даній справі судової експертизи без виконання з огляду на нездійснення її попередньої оплати.

У судове засідання 13.07.2017 р. представники сторін, що були належно повідомлені про дату і час судового засідання, не з'явились, витребуваних судом доказів або письмових пояснень сторони не подали.

Судом встановлено, що неподання вказаних документів перешкоджає вирішенню спору за первісним позовом по суті та унеможливлює встановлення наявності чи відсутності у СТ «Чайка» заборгованості перед МП «ПМК-1» в заявленому первісним позивачем розмірі, і, відповідно, наявності підстав для стягнення нарахованих первісним позивачем штрафних санкцій, та за заявленими первісним позивачем підставами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, враховуючи, що неподання витребуваних документів і неодноразове нез'явлення представників первісного позивача у засідання суду перешкоджають вирішенню спору за позовом МП «ПМК-1» по суті, і справу в цій частині неможливо розглянути за наявними в ній матеріалами, суд дійшов висновку, що первісний позов МП «ПМК-1» про стягнення з СТ «Чайка» 732581,52 грн. підлягає залишенню без розгляду.

З приводу зустрічних позовних вимог СТ «Чайка» слід зазначити таке.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що договір № 8 від 19.06.2006 р. та укладені до нього додаткова угода № 1 від 16.02.2009 р. та додаткова угода № 2 від 20.02.2009 р. є недійсними, оскільки вони укладені з порушенням норм чинного законодавства України, виходячи з наступного.

17 липня 2005 року відбулися збори голів садівницьких товариств «Чайка», «Гідробілог», «Руслан», «Гідробудівельник», «Придніпровське», «Вішенка», «Озерний», «Морський», «Атоменергобудпроект», «Геофізика», «Ентузіаст», «Поліграфкнига», «Орфей», обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Ансамбль ім. Вірського». Предметом розгляду на цих зборах було питання проведення робіт з газифікації вказаних садових товариств.

Зустрічний позивач стверджує, що оскільки розрахунковий рахунок був відкритий лише у Садового товариства «Чайка», зборами голів садових товариств було вирішено доручити голові правління Садового товариства «Чайка» ОСОБА_1 представляти інтереси по газифікації даних садових товариств та укладати відповідні договори, що, за твердженням СТ «Чайка», підтверджується протоколом б/н від 17.07.2005 р.

Між тим, з долученої до матеріалів копії протоколу зборів голів садівницьких товариств від 17.07.2005 р. слідує, що збори голів садівницьких товариств «Чайка», «Гідробілог», «Руслан», «Гідробудівельник», «Придніпровське», «Вішенка», «Озерний», «Морський», «Атоменергобудпроект», «Геофізика», «Ентузіаст», «Поліграфкнига», «Орфей», обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Ансамбль ім. Вірського» ухвалили: 1) створити ініціативну групу для вирішення питання газифікації; 2) головою групи обрати голову правління СТ «Чайка» ОСОБА_1; 3) на час будівництва повноваження генерального замовника покладаються на СТ «Чайка»; 4) питання про прийняття газопроводу на баланс вирішуватиметься після закінчення будівництва.

Таким чином, попри твердження зустрічного позивача, вказаними зборами не було уповноважено безпосередньо голову правління СТ «Чайка» ОСОБА_1 на укладення від імені низки садових товариств договору щодо здійснення робіт з газифікації.

Натомість вказаним протоколом засвідчено покладення повноважень замовника будівництва на юридичну особу - Садове товариство «Чайка», і саме юридичною особою СТ «Чайка», а не ОСОБА_1 був укладений договір з МП «ПМК-1».

Також зустрічний позивач посилається на те, що на підтвердження повноважень щодо проведення газифікації ОСОБА_1 від кожного садового товариства були видані відповідні довіреності.

До матеріалів справи долучені копії довіреностей, виданих головами правлінь садових товариств від імені членів садових товариств (за дорученнями), в яких зазначено, про те, що члени відповідних садових товариств, які здійснюють газифікацію своїх будинків, довіряють голові оргкомітету з питань газифікації ОСОБА_1, обраному 16 серпня 2005 р. на засіданні оргкомітету, здійснювати від їх імені організаційні заходи та вести фінансові справи щодо спорудження за їх кошти газопроводу і підведення газу до будинків.

Слід зазначити, що згідно зі статтею 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч. 1 ст. 245 ЦК України).

Згідно з приписами ч. 3 ст. 247 ЦК України довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.

Судом встановлено, що зазначені вище довіреності не містять дат їх вчинення, а відтак є нікчемними.

Окрім того, наполягаючи на укладенні з МП «ПМК-1» договору № 8 від 15.06.2006 р. на суму 425349,00 грн., зустрічний позивач заперечував укладення договору № 8 від 19.06.2006 р. на суму 863350,00 грн. Проте, як зазначалося вище, факт підписання ОСОБА_1 договору № 8 від 19.06.2006 р. на суму 863350,00 грн. був встановлений призначеною у даній справі судовою почеркознавчою експертизою.

Також зустрічний позивач наголошував на тому, що саме договір № 8 від 15.06.2006 р. зі сторони замовника був підписаний головою правління СТ «Чайка» ОСОБА_1 як особою, уповноваженою на те всіма садовими товариствами, зазначеними в преамбулі договору: «Чайка», «Гідробілог», «Руслан», «Гідробудівельник», «Придніпровське», «Вішенка», «Озерний», «Морський», «Атоменергобудпроект», «Ансамбль ім. Вірського», «Геофізика», «Ентузіаст», «Поліграфкнига», «Орфей».

Проте, слід зазначити, що і договір № 8 від 19.06.2006 р. у преамбулі містить аналогічне посилання.

Як слідує із зустрічного позову, наведені вище обставини, на думку зустрічного позивача, є підставою для визнання недійсним договору № 8 від 19.06.2006 р. недійсним.

Слід зазначити, що як встановлено у статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Поряд з цим, згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства слід зазначити, що у даній справі сторонами спірних договорів підряду та додаткових угод до одного з них є дві юридичні особи - МП «ПМК-1» як підрядник та СТ «Чайка» як замовник. Відтак, навіть за умови належного уповноваження громадянина ОСОБА_1 зазначеними вище садовими товариствами на представництво їх інтересів у відносинах з газифікації, за умовами як договору № 8 від 15.06.2006 р., так і договору № 8 від 19.06.2006 р. останні (садові товариства) не є їх сторонами.

Поряд з цим, слід зазначити, що правочин має відповідати загальним вимогам, необхідним для чинності правочину та передбаченим статтею 203 ЦК України, згідно якої: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недотримання зазначених вимог, за змістом ст. 215 ЦК України, є підставою недійсності правочину.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи та позиції сторін, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності будь-якої із зазначених вище підстав для визнання недійсним договору № 8 від 19.06.2006 р., укладеного між СТ «Чайка» та МП «ПМК-1».

Поряд з наведеним, зустрічний позивач просив суд визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 16.02.2009 р. та № 2 від 20.02.2009 р. до договору № 8 від 19.06.2006 р., укладені головою правління СТ «Чайка» ОСОБА_4 за відсутності повноважень на вчинення таких правочинів.

Так, зустрічний позивач зазначав, що на зборах членів Садового товариства «Чайка» 05 лютого 2008 року було прийнято рішення щодо призначення новою головою Садового товариства «Чайка» ОСОБА_4. Водночас, як наголошував зустрічний позивач, повноваження щодо завершення всіх робіт по газифікації залишилися саме за ОСОБА_1 (п.п. 2, 3 протоколу № 1 від 05.02.2008 р.), і тільки ОСОБА_1 мав всі права на підписання будь-яких документів від імені всіх замовників газифікації.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 3 протоколу № 1 від 05.02.2008 р. зборів членів Садового товариства «Чайка», копію якого долучено до матеріалів справи, ОСОБА_1 було звільнено від виконання обов'язків голови СТ «Чайка» та обрано новою головою СТ «Чайка» ОСОБА_4 При цьому у пункті 3 протоколу зазначено, що «питання щодо залишення ОСОБА_1 на посаді голови СТ «Чайка» до завершення робіт по газу було зняте з голосування, оскільки очевидною більшістю голосів було прийняте рішення про його звільнення з посади голови СТ «Чайка» та обрання головою СТ «Чайка» ОСОБА_4.».

Поряд з цим, з пункту 4 протоколу вбачається, що з урахуванням побажань садоводів щодо необхідності завершення робіт з газопостачання саме ОСОБА_1 та його особистої відповідальності у цьому питанні було запропоновано та вирішено включити ОСОБА_1 до складу правління СТ «Чайка».

Водночас, жодних юридично оформлених рішень зборів членів товариства з приводу надання виключно ОСОБА_1 повноважень щодо укладення правочинів від імені СТ «Чайка» у зв'язку із здійсненням газифікації до матеріалів справи не надано, як не надано і належно оформленої довіреності на уповноваження ОСОБА_1 на вчинення дій щодо газифікації від імені СТ «Чайка».

Натомість, як слідує зі змісту пп. 4.7.3 пункту 4.7 Статуту СТ «Чайка» (в редакції зі змінами 2003 року) саме на голову правління товариства покладається укладання угод від імені товариства з іншими організаціями та окремими особами на виконання робіт в товаристві.

Відтак, суд дійшов висновку, що зустрічним позивачем належними та допустимими доказами не доведено відсутності у голови правління СТ «Чайка» ОСОБА_4 повноважень на підписання оспорюваних додаткових угод № 1 від 16 лютого 2009 р. та № 2 від 20 лютого 2009 р. до договору № 8 від 19 червня 2006 р., та, відповідно, наявності таких повноважень у обраного 05.02.2008 р. членом правління СТ «Чайка» ОСОБА_1

Також зустрічним позивачем не доведено доказами тверджень про те, що укладання ОСОБА_4 додаткових угод № 1 від 16 лютого 2009 р. та № 2 від 20 лютого 2009 р. до договору № 8 від 19 червня 2006 р. і підписання відповідних актів виконаних робіт було вчинено нею за змовою з керівництвом МП «ПМК-1».

Натомість судом враховано, що Акт готовності об'єкта до експлуатації № 156-е від 09.04.2009 р., на підставі якого було видане Свідоцтво № 10000278 про відповідність збудованого об'єкта проектний документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил від 27.04.2009 р., також був підписаний ОСОБА_4 як головою правління СТ «Чайка», і наявність у неї повноважень на участь у введенні в експлуатацію збудованого газопроводу зустрічним позивачем під сумнів не ставилася.

Також судом відхиляються і посилання зустрічного позивача на укладення додаткових угод до договору після закінчення строку дії останнього, оскільки сторонами було погоджено, що договір вступає в силу з моменту підписання та діє до завершення розрахунків між сторонами (п. 7.1 договору № 8 від 15.06.2006 р., п. 7.1 договору № 8 від 19.06.2006 р.).

З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку щодо відсутності передбачених законодавством підстав для задоволення зустрічних позовних вимог СТ «Чайка» у даній справі.

Решта доводів сторін та наявних у матеріалах справи доказів були ретельно досліджені судом у їх сукупності і наведених вище висновків суду не спростовують.

На підставі приписів ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати за первісним позовом покладаються на позивача за первісним позовом, а за зустрічним позовом - на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 60, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Первісний позов залишити без розгляду.

2. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення підписане 24.07.2017 р.

Суддя В.М. Бабкіна