РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/8130/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 886 549 грн. 77 коп.
Представники:

від Позивача: Трофимець К.О. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Александров Д.О. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 886 549 грн. 77 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 05.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» (Позичальник) була укладена Рамкова угода №FW115.862, відповідно до умов якої Кредитор на підставі Угоди зобов'язався здійснювати кредитування Позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та кредитними договорами, а Позичальник зобов'язався належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені Угодою та Кредитними договорами. 28.09.2016 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» (Позичальник) було укладено Договір про надання траншу №1.44603/FW115.862, згідно з умовами якого Кредитор на підставі та умовах Рамкової угоди №FW115.862 від 05.08.2014 року, а також цього Договору зобов'язався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язався належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов'язань та виконання усіх інших зобов'язань, передбачених Рамковою угодою та цим Договором. Станом на 03.05.2017 року у Відповідача наявна заборгованість за Договором про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року у розмірі 1 886 549 грн. 77 коп., з яких: борг по капіталу - 1 633 217 грн. 75 коп., борг по процентах - 51 035 грн. 52 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 69 284 грн. 39 коп., пеня - 133 012 грн. 11 коп. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» заборгованість у розмірі 1 886 549 грн. 77 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року порушено провадження у справі № 910/8130/17, судове засідання призначено на 07.06.2017 року.

06.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 23.05.2017 року.

07.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

07.06.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 23.05.2017 року не виконав.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості у розмірі 1 633 217,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року відкладено розгляд справи на 27.06.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

27.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог та клопотання про витребування доказів.

27.06.2017 року в судове засідання заявились представники сторін. В судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про витребування доказів, просив Суд його задовольнити.

Суд, розглянувши клопотання Відповідача про витребування доказів, частково його задовольнив та, керуючись статтею 38 Господарського процесуального кодексу, прийшов до висновку про зобов'язати Позивача надати належним чином засвідчену копію Договору про відкриття банківського рахунку №2016 для долучення до матеріалів справи та оригінал для огляду в судовому засіданні; виписки по банківському рахунку №2016 та докази на підтвердження повноважень на підписання Договору про надання траншу та Рамкової угоди у особи, яка їх підписала.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2017 року відкладено розгляд справи на 19.07.2017 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

17.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли пояснення по справі.

17.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» борг по капіталу - 1274980 грн. 05 коп., борг по процентах - 6943 грн. 17 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 31 614 грн. 43 коп., пеню - 133 012 грн. 11 коп.

19.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю отримання правової допомоги.

19.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про витребування у Позивача меморіального ордеру про зарахування коштів на рахунок Відповідача, оригіналу довіреності ОСОБА_3

19.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

В судовому засіданні 19 липня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відкласти розгляд справи, витребувати докази та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про зменшення розміру позовних вимог, зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до розгляду.

Що стосується Клопотання представника Відповідача про відкладення розгляду справи, Суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статті 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Подане Відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з необхідністю отримання правової допомоги, задоволенню не підлягає, оскільки про дату судового засідання Відповідача було попереджено заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду. Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, розглянувши Клопотання Відповідача про витребування у Позивача меморіального ордеру про зарахування коштів на рахунок Відповідача, оригіналу довіреності ОСОБА_3, зазначає наступне.

Право сторони у справі на подачу клопотання про витребування доказів у разі неможливості їх надати самостійно регулюються приписами ст. 38 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України визначено, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

В пункті 2.1 постави Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Проте, як встановлено судом та не спростовано заявником, останнім не подано доказів звернення до Позивача з відповідними запитами та не подано доказів відмови вказаним підприємством від надання необхідних документів. Крім того, витребувана Відповідачем інформація підтверджується іншими належними доказами, які містяться в матеріалах справи.

За таких підстав, Клопотання Відповідача про витребування у Позивача меморіального ордеру про зарахування коштів на рахунок Відповідача, оригіналу довіреності ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 19 липня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

05.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» (Позичальник) була укладена Рамкова угода №FW115.862, відповідно до умов якої Кредитор на підставі Угоди зобов'язався здійснювати кредитування Позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та кредитними договорами, а Позичальник зобов'язався належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені Угодою та Кредитними договорами.

Згідно з п.2.2 Угоди встановлюється ліміт суми кредитування еквівалент 10000000 грн., ліміт строку кредитування 120 місяців, максимальний розмір процентів 40% річних.

У п.4.1 Угоди визначено, що за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору проценти у розмірі та порядку, визначних угодою та кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених Угодою.

Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту. (п.4.2 Угоди)

У випадку прострочення погашення кредиту, Позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з моменту виникнення заборгованості до дати повного її погашення. (п.4.4 Угоди)

Пунктом 10.2 Угоди передбачено, що при порушенні встановлених цим Договором строків погашення грошових зобов'язань Позичальник сплачує штрафну неуйстойку у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менш ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір неустойки збільшується до 1% за умови подання Кредитором відповідного повідомлення Позичальнику про таке збільшення. Неустойку не може бути збільшено, якщо погашено не менш ніж 80% усього боргу чи щомісячно погашається не менш ніж 30% від суми заборгованості.

Згідно з п.10.4 Угоди нарахування та сплата пені проводиться за весь час існування заборгованості, без застосування встановлених законодавством обмежувальних строків та припиняється у день повного погашення заборгованості. Понесені збитки відшкодовуються винною стороною у повному розмірі понад неустойку.

28.09.2016 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» (Позичальник) було укладено Договір про надання траншу №1.44603/FW115.862, згідно з умовами якого Кредитор на підставі та умовах Рамкової угоди №FW115.862 від 05.08.2014 року, а також цього Договору зобов'язався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язався належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов'язань та виконання усіх інших зобов'язань, передбачених Рамковою угодою та цим Договором.

Відповідно до п.2 Договору умови, на яких видається кредит: розмір кредиту 2093100 грн. 00 коп., строк користування 6 місяців від дати видачі кредиту включно, проценти фіксована ставка 23% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, спосіб видачі кредиту зарахування коштів на рахунок Позичальника №2016 у кредитора.

Додатком №1 до Договору про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року сторони узгодили графік повернення кредиту та сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року Позивачем було видано Відповідачу кредитні кошти у розмірі 2093100 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку Відповідача за 28.09.2016 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач в порушення умов вказаного Договору допустив прострочення виконання договірних зобов'язань. Станом на 19.07.2017 року у Відповідача наявна заборгованість за Договором про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року у розмірі 1 446 549 грн. 77 коп., з яких: борг по капіталу - 1 274 980 грн. 05 коп., борг по процентах - 6 943 грн. 17 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 31 614 грн. 43 коп., пеня - 133 012 грн. 11 коп. з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.07.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» заборгованість у розмірі 1 446 549 грн. 77 коп.

02.02.2017 року Позивачем направлено на адресу Відповідача вимогу №566/1 про повне дострокове погашення кредиту, що підтверджується фіскальним чеком від 02.02.2017 року, списком згрупованих поштових відправлень та рекомендованим повідомленням про вручення уповноваженій особі підприємства Відповідача, яка залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Рамкової угоди №FW115.862 від 05.08.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року Позивачем було видано Відповідачу кредитні кошти у розмірі 2093100 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку Відповідача та детальним розрахунком заборгованості станом на 11.03.2015 р., наданим Позивачем.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача щодо ненадання Позивачем доказів на підтвердження видачі кредитних коштів, оскільки в матеріалах справи наявні виписки по рахунку Відповідача №2016.980, який був відкритий на підставі Договору про обслуговування рахунку в АТ «ПроКредит Банк» №CUR_LE_322016 від 25.03.2014 року. Крім того, Відповідач своїми конклюдентними діями із здійснення погашення заборгованості за Договором про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року підтвердив факт видачі й отримання таких кредитних коштів.

Судом встановлено, що за Договором про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року перед Позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» утворилась заборгованість у розмірі у розмірі 1 446 549 грн. 77 коп., з яких: борг по капіталу - 1 274 980 грн. 05 коп., борг по процентах - 6 943 грн. 17 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 31 614 грн. 43 коп.,

Що стосується заперечень Відповідача з приводу неправомірного нарахування відсотків за Договором про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року, Суд зазначає, що у п.4.1 Угоди визначено, що за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору проценти у розмірі та порядку, визначних угодою та кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених Угодою.

Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту. (п.4.2 Угоди)

Таким чином, відповідно до умов Рамкової угоди №FW115.862 від 05.08.2014 року та Договору про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» повинно сплачувати за користування кредитом в розмірі, що встановлений п.2 кредитного договору, а тому Суд не приймає до уваги вказані доводи Відповідача.

Також Судом розглянуті та відхилені усні заперечення Відповідача щодо відсутності в договорі інформації про те, хто підписав вказаний договір, оскільки як вбачається зі вступної частини Рамкової угоди №FW115.862 від 05.08.2014 року та Договору про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року від імені банку вказані договори підписані представниками, які діяли на підставі довіреностей. Крім того, відсутність вказаних документів у Відповідача не свідчить про підписання вказаних правочинів неуповноваженими особами.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів в розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» Публічному акціонерному товариству «ПроКредит Банк» грошових коштів за Договором про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року та не надано доказів сплати процентів за користування такими кредитними коштами.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору про надання траншу №1.44603/FW115.862 від 28.09.2016 року, не здійснив повернення грошових коштів в розмірі 1274980 грн. 05 коп. та не сплатив проценти за користування такими кредитними коштами, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» суми заборгованості за основним боргом у розмірі 1274980 грн. 05 коп., суми заборгованості по процентах у розмірі 6 943 грн. 17 коп., заборгованості по процентах за неправомірне користування кредитом у розмірі 31 614 грн. 43 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочення з 29.10.2016 р. по 03.05.2017 р. у розмірі 133 012 грн. 11 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 10.2 Угоди передбачено, що при порушенні встановлених цим Договором строків погашення грошових зобов'язань Позичальник сплачує штрафну неуйстойку у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менш ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір неустойки збільшується до 1% за умови подання Кредитором відповідного повідомлення Позичальнику про таке збільшення. Неустойку не може бути збільшено, якщо погашено не менш ніж 80% усього боргу чи щомісячно погашається не менш ніж 30% від суми заборгованості.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Згідно з п.10.4 Угоди нарахування та сплата пені проводиться за весь час існування заборгованості, без застосування встановлених законодавством обмежувальних строків та припиняється у день повного погашення заборгованості. Понесені збитки відшкодовуються винною стороною у повному розмірі понад неустойку.

Таким чином, Сторонами в Рамковій угоді №FW115.862 від 05.08.2014 року передбачено більшу тривалість періоду нарахування пені відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня за загальний період прострочення з 29.10.2016 р. по 03.05.2017 р. у розмірі 132 157 грн. 21 коп.

Таким чином, до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» підлягає заборгованість по капіталу у розмірі 1 274 980 грн. 05 коп., заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 6 943 грн. 17 коп., заборгованість по процентам за неправомірне користування кредитом у розмірі 31 614 грн. 43 коп., пеня у розмірі 132 157 грн. 21 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТРЕЙД КОМПЛЕКТ» (01021, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 28/2, Н/П 43, Ідентифікаційний код юридичної особи 16485488) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (03115, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 107-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 21677333) заборгованість по капіталу у розмірі 1 274 980 (один мільйон двісті сімдесят чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят) грн. 05 (п'ять) коп., заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 6 943 (шість тисяч дев'ятсот сорок три) грн. 17 (сімнадцять) коп., заборгованість по процентам за неправомірне користування кредитом у розмірі 31 614 (тридцять одна тисяча шістсот чотирнадцять) грн. 43 (сорок три) коп., пеню у розмірі 132 157 (сто тридцять дві тисячі сто п'ятдесят сім) грн. 21 (двадцять одна) коп. та судовий збір у розмірі 21 685 (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят п'ять ) грн. 42 (сорок дві) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 липня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин