ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа № 921/214/17-г/13

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Бойко С.М.

Матущак О.І.

розглянувши апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради за вих.. № 226/13/2 від 12.05.2017р. (вх. № ЛАГС 01-05/2417/17 від 24.05.2017р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 24.04.2017р.

у справі № 921/214/17-г/13

за позовом: публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (надалі ПАТ "Укртелеком"), м. Київ в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком", м. Тернопіль

до відповідача: Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі, м. Тернопіль

про стягнення заборгованості в сумі 552 171,59 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення фіксації судового процесу від учасників судового процесу не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 24.04.2017р. у справі № 921/214/17-г/13 (суддя С.Г. Стопник) позов задоволено повністю. Стягнуто з Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" - 552 171,59 грн. заборгованості по витратах, понесених у червні-грудні 2016 року внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, та 8 282,58 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що у період з червня по грудень 2016 року відповідачем не відшкодовано витрати понесені позивачем на надання пільг на послуги зв'язку визначеній категорії пільговиків на загальну суму 552 171,59 грн., в підтвердження чого позивачем подано розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у червень- грудні 2016 року та розрахунок заборгованості за вказані місяці. Також суд звертає увагу, що посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення його від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було неповно та неправильно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що на 2016 рік з міського бюджету Управлінню не виділено коштів для надання пільг з послуг зв'язку. Відповідно не було кошторисних призначень, тому управління не могло виплатити кошти у зв'язку з їхньою відсутністю та відсутністю кошторисних призначень.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 24.05.2017р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, Бойко С.М. та Матущак О.І.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.06.2017р., також даною ухвалою залучено до участі у справі третю особу, що не пред'являє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі.

20.06.2017р. у зв'язку з перебуванням у відпустці з 19.06.2017р. по 30.06.2017р. судді Бойко С.М. розгляд справи № 921/214/17-г/13 не відбувся.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р. апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.07.2017р.

Позивач вимоги ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2017р. виконав, на поштову адресу суду надіслав відзив на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЛАГС 01-04/4034/17 від 16.06.2017р.), участі уповноваженого представника в судовому засіданні 18.07.2017р. не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справ.

19.06.2017р. відповідач (скаржник) надіслав на адресу суду заяву про виконання вимог ухвали суду (зареєстрована в канцелярії суду за вх. № ЛАГС 01-04/4096/17 від 19.06.2017р.), до якої долучив докази надсилання апеляційної скарги на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі та копію листа управління соціальної політики Тернопільської мілької ради від 16.06.2017р. № 2936/13/2. Участі уповноваженого представника в судовому засіданні 18.07.2017р. скаржник не забезпечив, 17.07.2017р. на поштову адресу надіслав клопотання (зареєстроване в канцелярії суду за вх. № ЛАГС 01-04/4749/17 від 17.07.2017р.), у якому просить розгляд даної справ проводити без участі уповноваженого представника відповідача.

Третя особа вимоги ухвали суду від 30.05.2017р. не виконала, участі уповноваженого представника не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" протягом червня - грудня 2016 року надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам міста Тернопіль, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства".

У вищевказаних законах закріплені норми, якими передбачено надання пільг певним категоріям громадян при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги), і такі є нормами прямої дії.

На виконання вимог вищезазначених Законів України, Тернопільською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в період з червня по грудень 2016 року були надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам міста Тернопіль на загальну суму 582 465,54 грн, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за вказаний період.

Згідно з п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №17, підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Як свідчать матеріали справи, за період з червня по грудень 2016 року Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" були надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам міста Тернопіль на загальну суму 582 465,54 грн, зокрема, в червні 2016 року - на суму 88 257,89 грн, в липні 2016 року - на суму 49 352,46 грн, в серпні 2016 року - на суму 48 208,90 грн, у вересні 2016 року - на суму 150 292,82 грн, в жовтні 2016 року - на суму 81 122,10 грн, в листопаді 2016 року - на суму 79 819,13 грн, в грудні 2016 року - на суму 85 412,24 грн.

Факт надання цих послуг Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх відповідними категоріями населення, підтверджується Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг громадянам м. Тернопіль за період червень - грудень 2016 року та розрахунком заборгованості з відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг з оплати телекомунікаційні послуги, за період червень - грудень 2016 року, всього на суму 552 171,59 грн.

Позивач направляв відповідачу щомісяця, для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні звіти, що підтверджується супровідними листами № 06/2-11-249 від 20.07.2016р., № 06/2-11-286 від 04.08.2016р., № 06/2-11-344 від 05.09.2016р., № 06/2-11-390 від 04.10.2016р., № 06/2-11-446 від 04.11.2016р., № 06/2-11-525 від 05.12.2016р., № 06/2-11-18 від 05.01.2017р.

Проте, відповідачем не було підписано актів звіряння розрахунків за надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за червень - грудень 2016р., а було повернуто.

Натомість, відповідач стверджує про відсутність відповідного бюджетного фінансування та про відсутність у нього зобов'язань відшкодовувати такі витрати, оскільки акти звіряння розрахунків (виконаних робіт) Управлінням не підписувались.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.06.2016 року позивачем обліковувалася переплата в сумі 357,00 грн., а також враховуючи, що в грудні 2016 року відповідачем частково проведено погашення заборгованості в сумі 29 936,95 грн., невідшкодовані витрати понесені позивачем за надані телекомунікаційні послуги за період червень - грудень 2016р. становлять 552 171,59 грн., що стало підставою звернення з відповідним позовом до суду.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема договори та інші правочини.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 за № 295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Зі змісту підпункту б пункту 4 частини 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України вбачається, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 було затверджено "Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (надалі - Порядок № 256) та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення, тобто, в даному випадку є Управління соціальної політики Тернопільської міської ради.

З положень Постанови № 256 вбачається, що обов'язок щодо розрахунку з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікації, які є постачальниками телекомунікаційних послуг (послуг електрозв'язку) покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, тобто це органи державної виконавчої влади до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення, у даному випадку відповідач, а підставою для сплати коштів є підписані обома сторонами Акти звіряння розрахунків.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Враховуючи вищезазначене, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян при цьому, зобов'язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Як зазначалося вище, ПАТ "Укртелеком" в особі Тернопільської філії протягом червень - грудня 2016 року надало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Тернопіль, проте всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не відшкодував позивачу 552 171,59 грн. витрат за вищевказані послуги, що підтверджується Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг громадянам міста Тернопіль за період червень - грудень 2016р. та розрахунком заборгованості з відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг з оплати телекомунікаційні послуги, за період червень - грудень 2016 року

Не підписання актів виконаних робіт відповідач в апеляційній скарзі пояснив повною відсутністю коштів по захищених статтях бюджету за 2016 рік в районному бюджеті на відшкодування пільг на послуги зв'язку певним категоріям населення.

Львівський апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати компенсації пільг.

Відповідно до ч.2 ст. 617 ЦК України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд апеляційної інстанції враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р., згідно якого встановлено, що порушення національними судами пункту 1 статті 6 "Право на справедливий суд" Конвенції та статті 1 Першого протоколу №1 до Конвенції, відсутність бюджетних коштів у відповідача на вищезазначені цілі не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 24.04.2017р. у справі № 921/214/17-г/13 залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Тернопільської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді С.М. Бойко

О.І. Матущак