ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в прийнятті позовної заяви

"26" липня 2017 р. № 918/517/17

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А.,

розглянувши матеріали позовної заяви Обслуговуючого кооперативу "ЖБК Енергетик"

до Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області в особі Державного реєстратора ОСОБА_1

про визнання дій протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Обслуговуючий кооператив "ЖБК Енергетик" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області в особі Державного реєстратора ОСОБА_1, в якій просить суд:

- визнати незаконними дії державного реєстратора Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області ОСОБА_1, які полягають у прийнятті рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 69,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайонАДРЕСА_1, індексний №34519190 від 29.03.2017, на підставі якого було внесено запис про право власності №:19708700, дата та час державної реєстрації: 27.03.2017 14:52:51;

- скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області ОСОБА_1 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 69,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайонАДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 107, індексний номер рішення 34519190 від 29.03.2017.

Дана позовна заява не може бути прийнята до розгляду господарським судом та підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів; 4 1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство; 9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

Тобто, вказаною нормою встановлено вичерпний перелік справ, які підвідомчі господарським судам України.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є субєкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками субєктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб'єктів. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Згідно ч. 1 ст. 4 ГК України, не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема:

- майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України;

- земельні, гірничі, лісові та водні відносини, відносини щодо використання й охорони рослинного і тваринного світу, територій та об'єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря;

- трудові відносини;

- фінансові відносини за участі суб'єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів;

- адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання;

- відносини за участю суб'єктів господарювання, що виникають у процесі виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно ч. 2 ст. 1 ЦК України, до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначено у п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам", з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Таким чином, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням ст. 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до частини першої ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким предявлено позовну вимогу.

Частиною першою ст. 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, виходячи з вищенаведеного, господарським судам України підвідомчі, зокрема, спори, які виникають при здійсненні особами, субєктний склад яких відповідає ст. 1 ГПК України, господарських або цивільних правовідносин.

При огляді позовної заяви встановлено, що Обслуговуючим кооперативом "ЖБК Енергетик" зазначено в якості відповідача Виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області в особі Державного реєстратора ОСОБА_1, не вказавши при цьому на наявність між ними ані господарських, ні цивільних правовідносин. Тим більше, в позовній заяві відсутні будь-які докази, які би свідчили про наявність спору між Обслуговуючим кооперативом "ЖБК Енергетик" та Виконавчим комітетом Вараської міської ради Рівненської області в особі Державного реєстратора ОСОБА_1 щодо майнових прав на трикімнатну квартиру, загальною площею 69,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайонАДРЕСА_1.

Також, відповідно до постанови Верховного суду України від 14.06.2016 року у справі № 21-41а16 (№ 826/4858/15), на яку посилається позивач при визначенні підвідомчості даного позову, відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС). За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Колегія суддів Верховного суду України зазначила, що враховуючи те, що у справі №21-41а16 (№ 826/4858/15), яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Однак, при поданні даного позову до Господарського суду Рівненської області, позивачем не враховано те, що у даному випадку не існує спірних правовідносин, пов'язаних із невиконанням умов цивільно-правової угоди.

Крім того, при огляді позовної заяви, судом встановлено, що позовною вимогою є визнання незаконними дій державного реєстратора Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області ОСОБА_1, які полягають у прийнятті рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 69,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайонАДРЕСА_1, індексний №34519190 від 29.03.2017, на підставі якого було внесено запис про право власності №:19708700, дата та час державної реєстрації: 27.03.2017 14:52:51 та скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області ОСОБА_1 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 69,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайонАДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 107, індексний номер рішення 34519190 від 29.03.2017, тобто оскаржуються дії посадової особи без зазначення наявності спору між позивачем та відповідачем щодо здійснення останніми господарських або цивільних правовідносин, та позовних вимог, що виникають з таких відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження

Згідно із ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Держава здійснює всі свої функції через систему державних органів та саме держава відповідає за діяльність своїх службових та посадових осіб.

Положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі Закон) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А отже, суд додатково звертає увагу на те, що порушення порядку реєстрації прав на нерухоме майно (правил експлуатації автоматизованих систем), допущені не з вини власника цього майна, не можуть впливати на його правомочності щодо цього майна, а відповідальність за такі порушення повинна нести особа, що їх допустила - державний реєстратор.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону, реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону, державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно із пунктами 1, 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з позовної заяви єдиним відповідачем у справі є Виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області в особі Державного реєстратора ОСОБА_1, який відповідно до ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є акредитованим суб'єктом.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, даний спір непідвідомчий господарським судам України, а дана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України, а в порядку адміністративного судочинства України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Тому, керуючись п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України, суддя, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, зобовязаний відмовити у прийнятті позовної заяви з тієї підстави, що заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в прийнятті позовної заяви Обслуговуючого кооперативу "ЖБК Енергетик".

2. Повернути позовну заяву та додані до неї документи Обслуговуючому кооперативу "ЖБК Енергетик".

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 2 примірники:

1 - в наряд;

2 - позивачу (43025, м. Луцьк, вул. Н.Бурчака, 14).