РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017Справа №910/7848/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Інтергал-Буд"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Інжшляхбуд"

про стягнення коштів в розмірі 361 979,80 грн.

Представники сторін:

від позивача: Скрипник С.В. - представник за довіреністю № б/н від 03.01.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Інтергал-Буд" до товариства з обмеженою відповідальністю "Інжшляхбуд" про стягнення коштів в розмірі 361 979,80 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.06.2016 року між ним та відповідачем укладено договір підряду №ДІ070616.

Позивачем сплачено на користь відповідача платіж по договору у розмірі 361 979,80 грн.

Проте, роботи не виконані та результат їх позивачеві не передано.

У зв'язку з чим, позивач відмовився від договору та просив повернути сплачені кошти.

Оскільки, відповідачем не повернуті кошти позивач звернувся до суду про стягнення грошових коштів в розмірі 361 979,80 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.05.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.06.2017 р.

12.06.2017 р. до канцелярії суду позивач подав документи по справі на виконання вимог ухвали суду від 17.05.2017 р.

В судове засідання 12.06.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 17.05.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

Представник позивача надав суду для огляду оригінали документів для огляду.

Суд оглянув надані документи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.06.2017 року розгляд справи відкладено на 18.07.2017 року.

В судове засідання 17.07.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 17.05.2017 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Як вбачається з повернутого конверта №017 з направленням ухвали про порушення провадження у справі від 17.05.2017 року, він повернувся в суд у зв'язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 02232, м. Київ, вулиця Миколи Закревського, будинок 77, квартира 166, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 17.05.2017 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

07.06.2016 року між товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Інтергал-Буд" (генеральний підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інжшляхбуд" (підрядник) укладено договір підряду №ДІ070616.

Відповідно до п.1.1 договору, підрядник зобов'язується на свій ризик власними та (або) залученими силами виконати роботи з виконання благоустрою (капітальний ремонт дорожнього покриття та тротуарів по провулку Десятинний) прилеглої території об'єкту (надалі за текстом - роботи), відповідно до переліку робіт, що визначений у договірній ціні (додаток №1 до договору).

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що підрядник зобов'язується, за власний рахунок та власними силами, отримати всі необхідні дозвільні документи, для виконання робіт по договору, у тому числі, але не обмежуючись - дозвіл на виконання робіт та перекриття руху по пров. Десятинний на період виконання робіт по договору.

Загальна договірна ціна договору визначена на підставі договірної ціни (додаток №1 до договору) включає в себе вартість робіт та матеріалів, та складає 430 877,00 грн., крім того ПДВ 86 175,40 грн., всього з ПДВ 518 052,40 грн. (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.2 договору, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання договору сторонами, генеральний підрядник перераховує авансовий платіж на поточний рахунок підрядника для придбання матеріалів для виконання робіт та виконання робіт по договору у розмірі 361 979,80 грн.

На виконання умов договору позивач 09.06.2016 року перерахував на рахунок відповідача 361 979,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3278 від 09.06.2016 року з призначенням платежу: «оплата роботи з виконання благоустрою по пр.-ку Десятинному, 3 А, Б та 5Д зг.дог. ДІ070616 від 07.06.2016р.».

Згідно з п.3.1 договору, строки виконання робіт за договором: початок виконання робіт - з дня отримання авансового платежу, закінчення виконання робіт - не пізніше 30 календарних днів з дня початку виконання робіт.

Роботи передаються генеральному підряднику за актом виконаних робіт та довідкою №КБ-3, протягом 2 (двох) робочих днів, з дня закінчення виконання робіт (п.5.8 договору).

Відповідно до п.10.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.10.1 цього договору та закінчується після виконання сторонами всіх своїх зобов'язань за договором (п.10.2 договору).

Як зазначено позивачем, у зв'язку з невиконання відповідачем зобов'язань, відповідно до п.6.4.3 договору позивачем направлено відповідачу заяву про відмову від договору та повернення сплачених коштів.

Пунктом 6.4.3 договору передбачено, що генеральний підрядник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її з запізненням з власної вини і закінчення її у терміни, передбачені договором, стає явно неможливим, а також у інших випадках, встановлених в договорі.

Відповідно до ч.2 статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Будь-яких доказів виконання умов договору відповідачем матеріали справи не містять.

А також, відсутні докази повернення коштів в розмірі 361 979,80 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 361 979,80 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилання позивача на застосування до даних правовідносин ч.1 статті 1212 ЦК України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами було укладено договір підряду №ДІ070616 від 07.06.2016 року, а кошти які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплата за виконані роботи, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2013 року у справі № 5006/18/13/2012 та від 17.06.2014 року у справі №3-30гс14, від 25.02.2015 року у справі №3-11гс15.

Крім того, у постанові Верховного суду України від 03.06.2015 року у справі №6-100цс15 зазначено, що системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Інжшляхбуд" (02232, м. Київ, вулиця Миколи Закревського, будинок 77, квартира 166; ідентифікаційний код: 38883347) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія «Інтеграл-Буд» (03150, м. Київ, вулиця Анрі Барбюса, будинок 28-Б; ідентифікаційний код: 34692645) кошти в розмірі 361 979 (триста шістдесят одна тисяча дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 429 (п'ять тисяч чотириста двадцять дев'ять) грн. 70 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 27.07.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий