КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа№ 927/248/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Буравльова С.І.

за участю представників:

позивача: Хлабистін Д.М., довіреність № 2039 від 25.10.2016

відповідача: Рудь О.Ф., довіреність № 838 від 23.11.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2017

у справі №927/248/16 (суддя Оленич Т.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Чернігівське лісове господарство"

про стягнення 49 980 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2017 у справі №927/248/16 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 14.02.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2017 у справі №927/248/16.

Посилаючись на приписи ст.118, 122 Статуту залізниць України позивач за неправильно зазначену у накладній масу вантажу нарахував відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати, що становить 49980 грн, та просить стягнути його з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі №927/248/16.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" задоволено. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 скасовано, справу №927/248/16 передано на розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2017 у справі №927/248/16 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г. та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 20.06.2017.

20.06.2017 суддею Сулім В.В. заявлено самовідвід від розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2017 у справі №927/248/16, з метою недопущення сумнівів в його неупередженості, які можуть виникнути в зв'язку з участю в розгляді даної справи його близької особи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 заяву судді Суліма В.В. про самовідвід від розгляду справи №927/248/16 задоволено.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 №09-52/482/17, у зв'язку із задоволенням заяви судді Суліма В.В. про самовідвід від розгляду справи №927/248/16, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/248/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу cудової справи між суддями від 22.06.2017, сформовано для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" у справі №927/248/16 колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Андрієнко В.В., судді Власов Ю.Л., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" прийнято у визначеному складі суддів до провадження та призначено до розгляду на 18.07.2017.

В судове засідання, яке відбулось 18.07.2017 з`явились представники позивача та відповідача, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі. Також, в судовому засіданні від відповідача надійшов письмовий віздив на апеляційну скаргу, від позивача надійшло письмове клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню у зв'язку з таким.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2015 року Державним підприємством "Чернігівське лісове господарство" (відповідач у справі) для ТОВ "Добре Тепло" зі станції Голубичі Південно-Західної залізниці відправлено вантаж у вагоні №68213966 на станцію Легендарна Донецької залізниці, що засвідчується накладною №33393505.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт" нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

В силу приписів ст.8 вказаного Закону умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні, за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до накладної №33393505 від 15.09.2015 відповідачем, як вантажовідправником, визначена маса вантажу - 56000 кг. При цьому, у графі 26 вказаної накладної зазначено спосіб визначення маси - "динамічне вимірювання, заводський №3206, тип ВК ЗЕВС ІІІ-50000РПУ".

Розмір сплаченої відповідачем провізної плати склав 9996 грн, що відображено у графах 31, 34 накладної №33393505.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України складення перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) свідчить про укладення договору перевезення вантажу.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що складання відповідачем накладної №33393505 від 15.09.2015 свідчить про укладення між сторонами договору перевезення вантажу.

Як вбачається з матеріалів спраив, що під час проходження вагону №68213966 через станцію Нижиньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, залізницею проведено перевірку маси вантажу у цьому вагоні, за наслідками якої встановлено невідповідність маси, визначеної відповідачем в накладній №33393505, фактичній масі, виявленій при перезважуванні. Різниця становить 8900кг.

Відповідно за фактом виявленого порушення позивачем складено акт загальної форми №2379/ваги від 19.09.2015 та комерційний акт РА №011397/745 від 19.09.2015.

Згідно зі ст.105 Статуту залізниць України вантажовідправники, залізниці, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Статтею 122 Статуту залізниць України встановлюється відповідальність вантажовідправника за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача у вигляді штрафу у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно з підпунктом а) ч.1 ст.129 Статуту залізниць України невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою даним, зазначеним у транспортних документах, є однією із обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, вантажовідправника, для засвідчення яких складається комерційний акт.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855.

Пунктом 4 вказаних Правил передбачається, що комерційні акті складаються на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

Судом було зазначено, що 19 вересня 2015 року на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №2379/ваги, в якому зазначено, що при контрольному перезважуванні на справних 150-тн вагонних електронно-тензометричних вагах, що пройшли держповірку 15.10.2014, вагону №68213966 з вантажем - долготье руднічне виявлено невідповідність маси, визначеної відповідачем в накладній №33393505, фактичній масі, виявленій при перезважуванні.

Також було складено комерційний акт РА №011397/745 від 19.09.2015. В комерційному акті засвідчено, що під час контрольної перевірки вагону виявлено: "за документом значиться маса брутто - не вказана, тара - 22000кг, нетто - 56000кг", разом з тим "під час перезважування вагону в статичному режимі на справних 150-тонних вагонних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, які пройшли держповірку 15.10.14 виявилось, що маса брутто - 69100кг, тара по документу - 22000кг, нетто - 47100 кг, що менше маси вказаної в документі на 8900кг. Навантаження вантажу вище бортів в три штабелі. Дротяні ув'язки не порушені, вільні місця відсутні. Вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. У технічному стані вагон справний. При повторному перезважуванні вагона маса підтвердилась".

В розділі Є вказаного акту міститься відмітка станції призначення, що під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено.

При навантаженні вагону № 68213966 визначення маси вантажу вантажовідправником (відповідачем у справі) здійснювалось із застосуванням засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) - кранових електронних ваг, модифікації ВК ЗЕВС ІІІ 5000, номер занесення до Державного реєстру ЗВВТ - У 3493-14, заводський номер 3206, які пройшли держповірку 09.02.2015, що підтверджується копією технічного паспорту ЗВВТ.

Відповідно до комерційного акту РА №011397/745 від 19.09.2015 контрольне зважування вказаного вагону з вантажем здійснювалось на попутній станції із застосуванням тензометричних 150-тонних ваг.

Згідно з даними технічного паспорту засобу вимірювальної техніки (ЗВВТ) №14 вагонні ваги, станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці тензометричні ваги модифікації ВВЕТ-150-ТД.1-ЄП.2-ДП-С, заводський №032, які занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за номером У2270-06, границі зважування - 150т, держповірка ваг проводилась 15.10.2014, що відповідає міжповірочному інтервалу ЗВВТ, вказаному у п.11 паспорту (т.1, а.с.218-229).

Отже, факт проведення державної повірки тензометричних 150-тонних ваг, на яких здійснювалось перезважування вагону на попутній станції, у термін, відповідно до вимог технічного паспорту, підтверджується матеріалами справи, а відтак судом не приймається до уваги висловлені у відзиві на позов та в подальших сумніви відповідача щодо справності ваг.

Разом з тим, в ході розгляду справи по суті з метою з'ясування питань, які виникли при вирішенні спору, судом було заслухано пояснення посадової особи Державного підприємства "Чернігівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" - начальника відділу метрологічного забезпечення вимірювань геометричних, механічних величин та об'єму рідини ОСОБА_5 щодо способів зважування вантажу як при відправленні вагону, так і на попутній залізничній станції.

Отже, у ході розгляду справи у суді першої інстанції було заслухано пояснення спеціаліста, посадової особи ДП «Чернігівстандартметрологія», який зазначив що зважування вантажу як на кранових так і на тензометричних 150-тонних вагах є однаковим способом визначення маси, проте отримання результатів зважування є різним, а саме: при зважуванні крановими вагами визначається безпосередньо маса самого вантажу, який завантажується до вагону, і інформація про його масу отримується безпосередньо з дисплея кранових вагів, в той час як при визначенні маси на 150-тонних вагонних вагах зважується навантажений вагон, а потім вже розрахунковим методом визначають масу вантажу, шляхом віднімання маси тари вагону від маси брутто вагону, максимальна різниця у масі вантажу може складати приблизно 300кг.

Пояснення спеціаліста ДП «Чернігівстандартметрологія», що при визначенні маси за допомогою кранових ваг результат зважування отримується безпосередньо з дисплея кранових вагів, таким чином є більш точним та об'єктивним, так як визначається саме маса вантажу. Маса завантаженого вагону, чи маса тари окремо відповідачем при відправленні не визначались, про що свідчать дані залізничної накладної.

За Правилами перевезення вантажів передбачається можливість визначати масу окремих вантажів зважуванням, розрахунковим методом, за обміром, або умовно. При цьому, спосіб визначення маси зазначається відправником у накладній.

У накладній № 33393505 від 15.09.2015 зазначено, що маса вантажу визначена динамічним вимірюванням із застосуванням засобу вимірювальної техніки. Тобто визначення маси вантажу під час завантаження здійснювалось шляхом зважування. Маса вантажу, зазначена відповідачем у накладній, відповідає розрахунку визначення маси вантажу по вагону №68213966, дата відвантаження 15.09.2015, згідно з яким всього завантажено 55876,0 кг.

Відповідно до накладної №33393505, відповідачем при відправленні вагону визначалась тільки маса вантажу. З урахуванням використаного відповідачем засобу вимірювальної техніки - кранових електронних ваг маса вантажу визначалась під час завантаження продукції у вагон, про що також свідчить зазначений вище розрахунок визначення маси вантажу по вагону №68213966. До того ж, як випливає із пояснень посадової особи ДП "Чернігівстандартметрологія", результат зважування вантажу під час завантаження отримується безпосередньо з дисплея кранових ваг.

У графі 19 цієї накладній зазначено, що маса тари (вагону) становить 22000кг. При цьому, в накладній відсутня інформація про загальну масу вантажу та вагону (брутто), що також відображено у комерційному акті РА №011397/745 від 19.09.2015.

Відповідно до комерційного атку РА де зазначено, що при перезважуванні на попутній залізничній станції на вагонних електронно-тензометричних вагах визначено загальну масу вагону та вантажу (брутто), а потім шляхом віднімання від маси брутто маси вагону, вказаної у накладній, отримано результат - масу вантажу, який є менше, ніж зазначено відправником (відповідачем).

Враховуючи спосіб отримання результатів маси вантажу на станції відправлення та на попутній залізничній станції під час перезважування вагону з вантажем, суд дійшов висновку, що такі способи не є однаковими, а тому відсутні підстави для ствердження, що результати перезважування вагону на попутній станції є об'єктивними.

Беручи до уваги вищенаведене суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правильність визначення маси вантажу, який перевозився у вагоні №68213966, під час зважування цього вагону на попутній станції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що співставлення способів отримання результатів маси вантажу на станції відправлення та на попутній станції під час перезважування вагону з вантажем, свідчать, що такі способи не є однаковими, а тому відсутні підстави вважати об'єктивними результати перезважування вагону на попутній станції. Таким чином суд зробив обґрунтований висновок, що позивачем не доведено правильність визначення маси вантажу, який перевозився у вагоні № 63213966, під час зважування цього вагону.

За змістом пунктів 8, 9, 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту) комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акту видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акту додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів. Усі графи бланка акту мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Аналогічну норму містить стаття 129 Статуту залізниць, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у транспортних документах.

Отже, статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 N 334.

Позивач посилається на комерційний акт, як на доказ порушення визначення маси вантажу з боку відповідача, та як на підставу для покладення на відповідача матеріальної відповідальності.

Відповідно до ст. ст. 32 та 34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак комерційний акт не є належним доказом у даній справі. Відповідно до Правил складання актів всі графи бланка акту мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок і лапок замість повторення даних. У ході розгляду справи судом встановлено, що за своїм змістом комерційний акт не відповідає вимогам Правил складання актів. Зокрема, в порушення приписів абзацу 2 пункту 9 Правил складання актів не заповнені розділ Г. «Виявлено пошкодження» та розділ Ґ. «Опис пошкодження».

Відповідно до п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. У разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці. Тобто в Правилах наведено перелік осіб, які можуть підписувати комерційний акт. Відповідно до пояснень позивача комерційний акт був підписаний заступником начальника станції, прийомоздавальником, та приймальником поїздів.

Отже, в Правилах складання актів наводиться перелік осіб, ким може бути підписаний комерційний акт, та передбачається можливість залучення інших працівників залізниці до перевірки вантажу і підписання акту.

Як було зазначено судом першої інстанції, що виходячи з пояснень позивача, комерційний акт був підписаний заступником начальника станції, прийомоздавальником, та приймальником поїздів.

В комерційному акті від 19.09.2015 зазначено, що завідувача вантажного двору за штатним розкладом немає.

Позивачем до матеріалів справи надано довідку від 06.01.2017 №4/М, із якої вбачається, що вагон №68213966, який прибув на станцію Нижньодніпровськ-Вузол, зважувався 19.09.2015 приймальником поїздів ОСОБА_6

При цьому судом було зазначено, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, на підставі якого суд може прийти до висновку, що до трудових обов'язків приймальника поїздів входять обов'язки здійснювати контрольне перезважування вагонів з вантажем під час проходження такого вагону через попутну станцію. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів необхідності залучення до перевірки вантажу і підписання акту інших працівників залізниці, зокрема прийомоздавальника.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не було доведено, що комерційний акт від 19.09.2015 підписаний саме тими працівниками залізниці, які приймали участь у перевірці маси вантажу на попутній станції, а відтак комерційний акт не відповідає приписам п.10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту).

Беручи до уваги, що комерційний акт РА №011397/745 від 19.09.2015 складений з порушеннями Правил складання актів (стаття 129 Статуту), тому він не може бути підставою для застосування до відповідача матеріальної відповідальності у вигляді нарахування штрафу, тому у позові належить відмовити.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2017 у справі №927/248/16 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його скасування або зміни, відсутні. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника (позивача).

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2017 у справі №927/248/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - без задоволення.

2. Матеріали справи №927/248/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Ю.Л. Власов

С.І. Буравльов