ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Справа № 923/967/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівКорсака В.А., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиВеликолепетиського районного споживчого товариства, смт. Велика Лепетиха, Херсонська обл.
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року
у справі господарського суду Херсонської області
за позовомМалолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, с. Мала Лепетиха, Херсонська обл.
доВеликолепетиського районного споживчого товариства, смт. Велика Лепетиха, Херсонська обл.
провизнання укладеним договору оренди земельної ділянки

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Малолепетиська сільська рада Великолепетиського району Херсонської області звернулась до господарського суду Херсонської області з позовом до Великолепетиського районного споживчого товариства про визнання укладеним Договору оренди землі між Малолепетиською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області та Великолепетиським районним споживчим товариством щодо земельної ділянки комунальної власності площею 0, 0480 га (кадастровий номер :01:001:0021), що розташована по вул. Суворова, буд. № 4-б у с. Мала Лепетиха Великолепетиського району в редакції позивача.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 08.11.2016 року позов задоволено частково: визнано укладеним між Малолепетиською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області та Великолепетиським районним споживчим товариством договір оренди земельної ділянки з наступними істотними умовами:

В оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер :01:001:0021, загальною площею 480 м2, із земель житлової та громадської забудови для здійснення підприємницької діяльності (обслуговування будівлі Торгового центру) по вул. Суворова, 4-б, с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області.

На земельній ділянці знаходяться будівля, що належить орендарю згідно свідоцтва про право власності /САС/923924 від 08.04.2011 року.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 35 068, 80 грн.

Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Інші особливості об'єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини, - відсутні.

Договір укладено терміном на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору, повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1 052, 06 грн. за рік користування земельною ділянкою.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Орендна плата вноситься у грошовій формі щомісячно в рівних долях.

Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції та зміни нормативної грошової оцінки землі;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

У разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі ставки Національного Банку України несплаченої суми за кожний день прострочення.

В решті позовних вимог щодо розміру орендної плати - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідач та позивач виконали усі вимоги законодавства з метою належного оформлення права користування земельною ділянкою на умовах оренди, однак, відповідач не підписав наданий позивачем договір оренди земельної ділянки, внаслідок чого між сторонами виник спір щодо належного оформлення орендних правовідносин; при цьому, позивачем не дотримано порядку, визначеного Податковим кодексом України для встановлення місцевих податків та зборів, а тому до прийняття відповідного рішення орендна плата за земельні ділянки, що передаються в оренду, справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю, тобто 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; відтак, позовні вимоги про укладення договору оренди є законними та обгрунтованими, проте, з урахуванням орендної плати у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року рішення господарського суду Херсонської області від 08.11.2016 року частково скасовано та викладено резолютивну частину в іншій редакції: позовні вимоги задоволено; визнано укладеним договір оренди землі між Малолепетиською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області та Великолепетиським районним споживчим товариством щодо земельної ділянки комунальної власності площею 0, 0480 га (кадастровий номер :01:001:0021), що розташована по вул. Суворова, буд.4-б, с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонській області, в іншій редакції, зокрема, з встановленням орендної плати у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4 208, 25 грн. за рік користування земельною ділянкою.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що місцевий господарський суд помилково ототожнив поняття орендної плати за земельну ділянку комунальної власності з поняттям земельного податку, встановивши при цьому орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а тому орендна плата підлягає встановленню у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Великолепетиське районне споживче товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року, а рішення господарського суду Херсонської області від 08.11.2016 року залишити без змін.

Сторін згідно з приписами ст. 1114 Господарського кодексу України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що Великолепетиське районне споживче товариство є власником нежитлової будівлі - Торгового центру загальною площею 871, 0 кв. м., за адресою: вул. Суворова, буд. № 4-б у с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно /САС/923924 від 08.04.2011 року.

07.08.2013 року Великолепетиське районне споживче товариство звернулось із заявою до позивача про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки з орієнтованою площею "Торговий центр", розташований в с. Мала Лепетиха, вул. Суворова, буд. № 4-б, - 0, 2000 га.

Рішенням Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 14.08.2013 року № 268 "Про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду Велеколепетиському районному споживчому товариству" відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для здійснення підприємницької діяльності загальною орієнтованою площею 0, 50 га із земель Малолепетиської сільської ради, розташованих за адресою: "Торговий центр", с. Мала Лепетиха, вул. Суворова, буд. № 4-б, - 0,2000 га.

16.09.2014 року Великолепетиське районне споживче товариство звернулось з клопотанням до Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0, 0480 га (кадастровий номер :01:001:0021) в оренду терміном на 49 років відповідачу для розміщення та обслуговування магазину із земель громадської забудови Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області по вул. Суворова, буд. 4-б у с. Мала Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області.

Рішенням Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 26.09.2014 року № 384 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Великолепетиському районному споживчому товариству для здійснення підприємницької діяльності (обслуговування будівлі Торгового центру) площею 0, 0480 га за адресою: с. Мала Лепетиха, вул. Суворова, буд. 4-б із земель житлової та громадської забудови на території Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області.

Відповідно до п. п. 2 - 4 вказаного рішення відповідачу надано в оренду строком на 49 років земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:0021) для здійснення підприємницької діяльності (обслуговування будівлі Торгового центру) площею 0, 0480 га, за адресою: с. Мала Лепетиха, вул. Суворова, буд. № 4-б із земель житлової та громадської забудови на території Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області; затверджено орендну плату в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0, 0480 га; доручено сільському голові Колокоту М.В. укласти від імені сільської ради договір оренди земельної ділянки, зазначеної в п. 2 даного рішення, а також оформити інші, необхідні для вчинення цієї угоди документи.

Листом від 24.03.2015 року № 68-2/10 Малолепетиська сільська рада Великолепетиського району Херсонської області звернулась до Великолепетиського районного споживчого товариства з пропозицією підписати відповідний договір оренди землі та зареєструвати його згідно чинного законодавства, надіславши відповідачу відповідно до Типової форми договору оренди землі примірник зазначеного договору, однак такий договір сторонами укладено не було.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України "Про оренду землі", яка регламентує порядок надання земельної ділянки в оренду, у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону.

В ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено істотні умови договору оренди землі, зокрема, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

В ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що підставою для укладення договору оренди землі і набуття права на оренду земельної ділянки, що знаходиться у комунальній власності, є рішення орендодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 648 Цивільного кодексу України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

При цьому, з огляду на приписи ст. 648 Цивільного кодексу України у своєму рішенні орендодавець має визначити основні умови надання земельної ділянки у оренду: його розмір, розташування, цільове призначення, строк оренди, розмір орендної плати, оскільки такі умови є обов'язковими для сторін при укладенні у подальшому договору оренди, зміст договору має ним відповідати.

Рішенням Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 26.09.2014 року № 384 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Суворова, 4-б в оренду Велеколепетиському районному споживчому товариству" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Велеколепетиському районному споживчому товариству для здійснення підприємницької діяльності (обслуговування будівлі Торгового центру) площею 0, 0480 га, за адресою: с. Мала Лепетиха, вул. Суворова, буд. № 4-б із земель житлової та громадської забудови на території Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області.

Листом від 24.03.2015 року № 68-2/10 Малолепетиська сільська рада звернулась до відповідача із пропозицією підписати відповідний договір оренди землі та зареєструвати право оренди, проте, відповідач не підписав наданий позивачем договір оренди земельної ділянки з посиланням на те, що сторонами не узгоджена істотна умова договору оренди - розмір орендної плати.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

В пп. 288.5.1 та 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

В п. 3 рішення Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 26.09.2014 року № 384 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Суворова, 4-б в оренду Велеколепетиському районному споживчому товариству" затверджено орендну плату в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0480 га.

Вказане рішення є чинним і в силу ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування", як прийняте в межах наданих повноважень, є обов'язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку, що рішенням Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 26.09.2014 року № 384 орендодавець визначив всі основні умови надання земельної ділянки в оренду та направив на адресу відповідача примірник договору оренди землі, який відповідає Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03.03.2004 року.

Натомість, Великолепетиське районне споживче товариство в порушення вимог законодавства з моменту прийняття вищезазначеного рішення органом місцевого самоврядування (26.09.2014 року) по дату звернення Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району з відповідним позовом ухиляється від укладення договору оренди земельної ділянки.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що апеляційний господарський суд, проаналізувавши положення договору оренди землі, дійшов вірного висновку про необхідність укладення договору оренди землі в редакції позивача, оскільки його умови відповідають вимогам чинного законодавства в частині визначення орендної плати в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарським судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що доводи Великолепетиського районного споживчого товариства, викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарського суду апеляційної інстанції, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового акту не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року у справі № 923/967/16 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіВ.А. Корсак

В.О. Швець