ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2017 р. Справа № 920/583/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Істоміна О.А., суддя Пелипенко Н.М.

за участю представників сторін:

прокурора -Полякова С.О. службове посвідчення № 013758 від 06.12.2012 р.

позивача - не з'явився.

першого відповідача - не з'явився.

другого відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сумської місцевої прокуратури (вх. № 2189 С/3) на ухвалу господарського суду Сумської області від 29.06.17 р. у справі № 920/583/17

за позовом Заступника керівника Сумської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ

до 1) Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" ім. І.Г. Харитоненка, м. Суми

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про визнання недійсними додаткових угод до договору поставки

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 29.06.2017 р. у справі № 920/583/17 повернуто позовну заяву без розгляду.

Ухвала мотивована з тих підстав, що заявником позовної заяви в супереч вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, та ін.

Сумська міська прокуратура з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилася, звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права. Просить ухвалу скасувати, справу направити до господарського суду Сумської області для вирішення питання щодо порушення провадження у справі, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає про те, що вищезазначена ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, також прокурором зазначено, що предметом позовних вимог є визнання недійсним додаткових угод № 1 від 05.04.2017 р., № 2 від 06.04.2017 р., № 3 від 07.04.2017 р., № 4 від 08.04.2017 р., № 5 від 21.04.2017 р., № 6 від 03.05.2017 р. як невід'ємної частини одного договору поставки № 19 від 01.04.2017 р., які без договору не мають юридичної сили і не можуть виконуватися самостійно, та ін.

Згідно зі ст. 102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня винесення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 23.06.2017 р. Сумська місцева прокуратура звернулася до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просила визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 05.04.2017 р., № 2 від 06.04.2017 р., № 3 від 07.04.2017 р., № 4 від 08.04.2017 р., № 5 від 21.04.2017 р., № 6 від 03.05.2017 р. до договору поставки № 19 від 01.04.2017 р., укладеного Державним ліцеєм-інтернатом з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" ім. І.Г. Харитоненка та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на поставку вершкового масла (масла селянського солодко вершкового фасованого, жирністю не нижче 72,5 %) на загальну суму 125700 грн.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 29.06.2017 р. у справі № 920/583/17 повернуто позовну заяву з посиланням на те, що до позовної заяви в супереч вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме розмір судового збору за подання даної позовної заяви повинен становити як за шість немайнових вимог.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

За змістом ст. 3 Закону України «Про судовий збір» об'єктами справляння судового збору є, зокрема, позовна заява та інша заява, передбачена процесуальним законодавством; апеляційна і касаційна скарги на судові рішення, заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заява про скасування рішення третейського суду, заява про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою цієї норми встановлено розміри ставок судового збору залежно від документа і дії, за яку він справляється, та платника судового збору.

Відповідно до цієї статті за подання до господарського суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано зокрема за характером спору (майновий/немайновий). При цьому за змістом підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у контексті визначення розміру судового збору за подання позову «ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви», має визначатися за розміром ставок, встановлених статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред'явлення відповідного позову.

Як зазначено вище, предметом спору у даній справі є вимога прокуратури визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 05.04.2017 р., № 2 від 06.04.2017 р., № 3 від 07.04.2017 р., № 4 від 08.04.2017 р., № 5 від 21.04.2017 р., № 6 від 03.05.2017 р. до договору поставки № 19 від 01.04.2017 р., укладеного Державним ліцеєм-інтернатом з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" ім. І.Г. Харитоненка та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на поставку вершкового масла (масла селянського солодко вершкового фасованого, жирністю не нижче 72,5 %) на загальну суму 125700 грн.

Таким чином, позивачем зазначено декілька вимог немайнового характеру щодо різних угод, укладених окремо одна від одної без об'єднання їх обставиною визнання недійсним основного договору.

Згідно з п. 2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

В даному випадку, розмір судового збору за подання даної позовної заяви повинен становити, як за шість немайнових вимог. Проте, в поданих матеріалах наявне платіжне доручення № 911 від 20.06.2017 р. про сплату судового збору в сумі 1600,00 грн., як за одну немайнову вимогу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

На підставі вищевикладеного, ухвалу господарського суду Сумської області від 29.06.17 р. у справі № 920/583/17 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 ГПК України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Сумської області від 29.06.17 р. у справі № 920/583/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції України.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Пелипенко Н.М.