ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Справа № 907/141/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Марко Р.І.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації, м.Свалява Свалявського району Закарпатської області, № 1458/01-10 від 07.06.2017р. (вх. № 01-05/2820/17 від 19.06.17)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 30.05.2017р.

у справі № 907/141/17, головуючий суддя Івашкович І.В., судді Бобрик Г.Й., Пригара Л.І.

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Закарпатської філії ПАТ "Укртелеком", м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача: Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації, м. Свалява Свалявського району Закарпатської області

про: стягнення 103 159,69 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 30.05.2017р. позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії ПАТ "Укртелеком" до Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації про стягнення 103 159,69 грн. задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Закарпатської філії ПАТ Укртелеком 103 159,69грн. (в т.ч. 101 137,35грн. боргу за невідшкодування витрат за надані пільговим категоріям громадян телекомунікаційні послуги, 715,25грн. 3% річних, 1 307,09грн. інфляційних) та 1 600,00 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 30.05.2017р. у справі № 907/141/17, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 1458/01-10 від 07.06.2017р. (вх. № 01-05/2820/17 від 19.06.17), в якій просить рішення Господарського суду Закарпатської області у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що видатки місцевих бюджетів на здійснення державних програм захисту, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 8 Бюджетного Кодексу України, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам. Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення і виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів 04.03.2002 року №256, визначено, відповідно до статті 102 Бюджетного Кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з бюджету. Стаття 102 Бюджетного Кодексу України не передбачає субвенції з бюджету щодо надання пільг з послуг звязку. Законом України Про Державний бюджет 2016 рік також не передбачена субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку, інших передбачених законодавством пільг на оплату електроенергії, природного газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот через компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з відміною податку транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та збільшенням ставок акцизного податку з пального і на здійснення компенсацій за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Апелянт зазначає, що відповідачем з Публічним акціонерним товариством Укртелеком договори про відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг на 2016 рік не укладалися. Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не правомірно прийняв рішення, оскільки не залучив до участі у справі третіх осіб, а саме: фінансового органу райдержадміністрації та казначейства. Також, апелянт стверджує, що стягнення 3 % річних та інфляційних втрат в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України не відповідають положенням чинного законодавства та обставинам справи.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями КП Документообіг господарських судів, 19.06.2017р. справу за № 907/141/17 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Галушко Н.А. та Желіка М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 24.07.17 р..

На адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу від 19.07.2017р. № 1181-21с000-2, в якому останній просить, рішення господарського суду Закарпатської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні висловив свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду справи.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухваламою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, а відтак, не був позбавлений конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, клопотань про відкладення розгляду справ до суду не поступало, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 24.07.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Публічне акціонерне товариство Укртелеком є оператором телекомунікацій і включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації. Позивач надає телекомунікаційні послуги фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

У п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 р. визначається, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", встановлено, що пільги щодо оплати послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Як встановлено судом, з січня по грудень 2016 року позивачем надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам Свалявського району Закарпатської області району, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 БК України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Зокрема, п. 2 Постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги

Відповідно до п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції підставно визначив, що розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у Свалявському районі Закарпатської області є Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Порядку №256 відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно до п.5 Порядку №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення): зокрема, до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Відповідно до п.6 Порядку №256, фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м.м. Києві та Севастополі: зокрема, до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Згідно ч. 1 п. 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п.8 Порядку).

Згідно листа Міністерства фінансів України №31-09010-16/24984 від 31.08.2016 р., відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік субвенцію на відшкодування витрат за надані пільги з оплати послуг звязку не передбачено. Тому надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Всупереч положенням чинного законодавства, а саме п.5 Порядку №256, відповідачем не були підготовлені та направлені позивачу відповідні акти звіряння.

Як правомірно зазначено судом першої інстанції, зазначені акти звіряння розрахунків щодо абонентів пільгової категорії населення на загальну суму 101137,35 грн. були складені позивачем та направлені відповідачу для проведення звірки взаєморозрахунків (дублікати актів звірки та доказів про надіслання відповідачеві щомісячних актів звірки додано до матеріалів справи). Однак, витрати в загальному розмірі 101137,35 грн., понесені позивачем внаслідок надання протягом січня - грудня 2016 р. телекомунікаційних послуг споживачам, які мають передбачені чинним законодавством України пільги на їх отримання, відповідачем відшкодовані не були.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Закону України "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Листом №31-09010-16-16/24984 від 31.08.2016 р. Міністерство Фінансів України повідомило ПАТ "Укртелеком", що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено субвенції з надання пільг окремим категоріям громадян з оплати послуг зв'язку, відтак, надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг і зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 за № 295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації, яке є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення, які проживають на території Славянського району, зобов'язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем, внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

Згідно абзацу першого пункту 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійсненні відповідних видатків. Згідно абзацу другого пункту 8 зазначеного вище Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг.

Суд першої інстанції правильно визначив, що чинним законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах. Та обставина, що Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації з публічним акціонерним товариством "Укртелеком" договори про відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг на 2016 рік не укладалися, не впливає на висновки суду з огляду на те, що зобов'язання з відшкодування позивачу витрат, понесених ним внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям осіб в Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації виникло в силу дії норм Бюджетного кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету; укладення окремих договорів про відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг Закон не вимагає.

У п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р. зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

В силу ст.617 ЦК України, з врахуванням рішення Європейського суду з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 48 БК України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Зазначена вищенаведена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України. У листі від 30.06.2011 р. № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, зокрема, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів). Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону, має ці витрати позивачу відшкодувати за рахунок бюджетних коштів.

Крім того, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції, що будь-яких доказів на підтвердження виконання належним чином та в повному обсязі зобов"язань по відшкодуванню витрат, понесених позивачем за період з січня 2016 року по грудень 2016 року (включно) внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, відповідач суду не надав. Надані позивачем докази підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості, існування та розмір якої відповідач в установленому порядку не спростував. Позовні вимоги про стягнення 101137,35 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що відносини, які виникають між бюджетними установами та небюджетними підприємствами із залученням бюджетних коштів, не є бюджетними, та відносяться до цивільно - правових. Для таких цивільно - правових відносин характерна юридична рівність сторін. Тобто бюджетна установа, як отримувач і розпорядник бюджетних коштів, не має будь - яких привілеїв чи пільг у рамках виконання своїх зобов"язань у відносинах, зокрема, з відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 встановлено обов"язок головних розпорядників коштів місцевих бюджетів здійснювати розрахунки з постачальниками послуг на підставі щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, що мають право на пільги. Матеріалами справи підтверджується, що у відповідності до нормативно встановлених вимог, зокрема, згідно п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117) позивач надсилав щомісячно на електронну адресу відповідача щомісячні (за період січень-грудень 2016р.) Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов"язаних з наданням пільг. Окрім того, позивачем надіслано позивачу щомісячні акти звіряння розрахунків (Форма 3-пільга), оскільки всупереч вимог п.11 вказаного Положення такі акти звірки відповідач не складав.

Таким чином, за відповідачем нормативно визначено обов"язок щомісячно, на підставі відповідних щомісячних звітів, здійснювати з позивачем розрахунки з відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

Колегією суддів перевірено здійснений позивачем розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Відтак, судом першої інстанції правомірно задоволено вимогу про стягнення з відповідача 715,25 грн. 3% річних та 1307,09 грн. інфляційних втрат.

Згідно п. 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського АР Крим і обласного значення), зокрема, до 22 числа місяця, що настає за звітним. Інформація про фактично нараховані за звітним періодом суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМ України від 11.01.2005 № 20.

У п. 8 Порядку передбачено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

З аналізу наведених положень можна дійти висновку, що за період, за який утворилась заборгованість за надані громадянам, які проживають на території Свалявського району на пільгових умовах телекомунікаційні послуги, стягнення якої є предметом розгляду даної справи, головним розпорядником коштів державного бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації.

Як встановлено судом, жодних документів щодо компенсації витрат позивача, передбачених вищезазначеним порядком, управління соціального захисту населення Свалявської РДА не оформляло. Відтак, відсутні підстави для залучення судом до справи фінансового органу райдержадміністрації та казначейської служби. Окрім того, клопотання про залучення до справи третіх осіб, в порядку ст. 27 ГПК України, сторонами не подавалось.

Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 30.05.2017р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Рішення господарського суду Закарпатської області від 30.05.2017р. в справі за номером 907/141/17 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації, м.Свалява Свалявського району Закарпатської області, № 1458/01-10 від 07.06.2017р. (вх. № 01-05/2820/17 від 19.06.17) залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 25.07.2017р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Костів Т.С.

Суддя Желік М.Б.