ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р.Справа № 916/852/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

від позивача: Назаровець В.В. за довіреністю № 130 від 30.12.2016р.;

від відповідача: Синько О.А. за довіреністю №383 від 07.10.2016р.;

від третьої особи (МОУ): Дідух С.П. за довіреністю №220/220/д від 10.05.2017р.;

від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги (ФОП ОСОБА_4.): ОСОБА_5 за довіреністю №480 від 20.07.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/852/17:

За позовом: Концерну "Військторгсервіс"; в особі, якою є Філія "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства оборони України

про визнання договору розірваним (припиненим)

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6;

про визнання договору розірваним (припиненим), -

в с т а н о в и в :

Концерн "Військторгсервіс" в особі Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" (далі - Позивач) звернувся до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (далі - Відповідач) із позовом про визнання розірваним (припиненим) Договору №44/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій від 26.03.2009 року (далі - Договір), укладений між Міністерством оборони України, від імені якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України «ПІВДЕНЬ» (відповідно до договору доручення від 27.11.2008р. та довіреності № 220/1031/д від 27.11.2008р.) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6.

З посиланням на приписи ст.ст. 12, 13, 15, 54-57 ГПК України, Позивач просить позов задовольнити.

У судовому засіданні 31.05.2017р. та 14.06.2017р. оголошувались перерви за правилами ст. 77 ГПК України.

14 червня 2017р. до господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх. ГСОО №1483/17) третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про визнання Договору №44/2009 від 26.03.2009р. розірваним (припиненим).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2017р. до участі у справі №916/852/17 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору залучено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4, прийнято та призначити до розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (вх. ГСОО №1483/17) про визнання договору припиненим.

Ухвалою суду від 27.06.2017р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Міністерство оборони України

Відповідач з позовом не згоден з підстав, викладених у відзиві на позов, за яким відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи (МОУ) у судовому засіданні 24.07.2017р. позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити її, з приводу чого надав усні пояснення.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору (ФОП ОСОБА_4.) позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами підтримав та просив суд задовольнити її.

В засіданні суду 24.07.2017р. за правилами ст. 85 ГПК України, у присутності представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій -це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених сг. 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів. Невиконання своїх зобов'язань за умовами договору є підставою виникнення відповідальності.

Відповідно до ч. 1 сг. 175 Господарського кодексу України майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 1000 Цивільного кодексу України: за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочик, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Зі змісту ст. 207, 208 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 227 Цивільного кодексу України, - правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу, може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» (надалі - Постанова № 12 від 29.05.2013 р.), зі змісту приписів статті 1, частини другої статті 9, частини другої статті 759, частини третьої статті 760 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини другої статті 4, частини шостої статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) випливає, що ЦК України встановлені загальні положення про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між суб'єктами господарювання і пов'язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені ГК України. Отже, якщо останній не містить таких особливостей, то застосовуються відповідні положення ЦК України.

Приписами ст. 759, ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України встановлено, що договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому споживанні (не споживна річ).

З огляду на правову природу Договору, вказаний Договір є договором найму, що має наслідком необхідність застосування до такого договору відповідних положень законодавства, якими врегульовані правовідносини найму (оренди).

Згідно з частиною першою ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини третьої ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Крім підстав для дострокового розірвання договору найму на вимогу наймодавця, які визначені статтею 783 ЦК України, договір найму може бути достроково розірвано за

рішенням суду за наявності загальних підстав, передбачених частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України, зокрема, в інших випадках, установлених договором.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України: зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, 26 березня 2009 року між Міністерством оборони України (МОУ) в особі Державного підприємства «Південь» (ДП «Південь»), відповідно до Договору доручення від 27.11.2008 року, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 був укладений Договір № 44/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20- футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул.Рожевій, відповідно до умов пунктів 1.1., 2.2.2. якого МОУ в особі ДП «Південь» надає ФОП ОСОБА_6 право платного користування місцем на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожева для встановлення 20-футових контейнерів, а Відповідач своєчасно в терміни, встановлені п.3.2. Договору, зобов'язаний здійснювати оплату за Договором.

На виконання п. 2.1.1. Договору, МОУ в особі ДП «Південь» було надано Відповідачу торгове місце НОМЕР_3 на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вулиці Рожевій для встановлення торгових контейнерів.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що договір набрав чинності 26.03.2009 року та діє до 26.03.2019 року.

Наказом від 12.10.2010 р. за № 315 Державне підприємство «Південь» було перейменовано в Державне підприємство «ТВК» (ДП «ТВК»), з яким Відповідачем було укладено додаткову угоду № 13 від 30.11.2010р. до Договору № 44/2009 від 26.03.2009 року.

14.06.2016 р. між Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс» було укладено Договір доручення № 1, відповідно до п. 1.1. якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов'язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул.Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов'язаних з виконанням цього договору.

Згідно з п. 5.1. договору доручення № 1 від 14.06.2016 р. цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019 р.

Листом від 16.06.2016 р. за № 1/960 Концерном «Військторгсервіс» було повідомлено ДП «ТВК» про укладання договору доручення № 1 від 14.06.2016 р., у зв'язку з чим Концерн «Військторгсервіс» просив ДП «ТВК» припинити надання послуг стосовно 50-ти місць та контейнерів по вул. Рожевій та надати Концерну оригінали контрактів з відповідними фізичними/юридичними особами.

На виконання листа вих. № 645 від 12.07.2016 року начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України, ДП «ТВК» листами від 20.07.2016 року за вих. №№ 092/1 - 092/49 повідомило фізичних осіб, з якими підприємством було укладено договори про надання платного користування торговим місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул.Рожевій, про припинення договорів у зв'язку із укладенням між Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс» Договору доручення № 1 від 14.06.2016 року, за яким укладення договорів та здійснення прийому оплати доручено Концерну «Військторгсервіс».

Таким чином, на думку позивача, з 14.06.2016 року єдиним органом, який має право від імені Міністерства оборони вчиняти юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов'язаних з виконанням договорів, є Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» на підставі вищевказаного договору доручення а, отже, були припинені всі повноваження ДП «ТВК» стосовно відносин щодо управління у будь-який спосіб вищенаведеними торговими місцями та правовідносинами з особами, що їх використовують.

Відповідно до п. 6.4. дія Договору припиняється, зокрема, за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.

На виконання зазначеного пункту Договору Позивачем було направлено Відповідачу лист-повідомлення від 27.12.2016 року, в якому повідомлено останнього про розірвання Договору № 44/2009 від 26.03.2009 року з 27.02.2017 року.

Проте, як зазначає Позивач, Відповідач всупереч умовам укладеного Договору ухиляється від розірвання зазначеного договору.

Крім того, як випливає зі змісту позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ФОП ОСОБА_4, 01 серпня 2016 року між Міністерством оборони України, від імені якого діяв Позивач на підставі договору-доручення № 1 від 14.06.2016 року, та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 був укладений Договір № ВКС-1242 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-ти футових контейнерів (далі - Договір № ВКС -1242 від 01.08.2016 р.), відповідно до пункту 1.1. якого, Міністерство оборони України від імені якого діє Позивач надає ФОП ОСОБА_4 право платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру, на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території, а ФОП ОСОБА_4 зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами договору.

За умовами п. 1.2. Договору № ВКС-1242 від 01.08.2016 р. для встановлення майна Міністерство оборони України в особі філії «ОУВТ» Концерну «Військторгсервіс» виділяє відкриту територію, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Авангард, територія ТОВ «Промтоварний ринок», вул. Рожева торгове місце НОМЕР_3, згідно з планом розташування.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ФОП ОСОБА_4 зазначає, що вона добросовісно виконує умови Договору № ВКС- 1242 від 01.08.2016 р., зокрема, щодо сплати вартості наданих послуг.

Таким чином, на думку 3-ої особи з самостійними вимогами, на теперішній час єдиним добросовісним користувачем торгового місця НОМЕР_3, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Авангард, територія ТОВ «Промтоварний ринок», вул.Рожева, є саме ФОП ОСОБА_4

Проте, як зазначає позивач за заявою третьої особи з самостіними вимогами, вона не має змоги скористатися своїм законним правом платного користування торговим місцем НОМЕР_3 у зв'язку із вчиненням перешкод у здійсненні права його користування Відповідачем

За вказаних обставин ФОП ОСОБА_4 просить позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору задовольнити та визнати припиненим Договір №44/2009 від 26.03.2009р., який є предметом спору за первісним позовом.

Як випливає з п. 6.4. Договору, його дія припиняється, зокрема, за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.

Таким чином, на виконання зазначеного пункту Договору, Позивачем було направлено Відповідачу лист-повідомлення від 27.12.2016 року, в якому повідомлено останнього про розірвання Договору № 44/2009 від 26.03.2009 року з 27.02.2017 року.

Враховуючи, що вказана норма договору передбачає повідомлення про припинення договору, суд вважає, що сторони у договорі передбачили саме можливість односторонньої відмови від договору та встановили строк, протягом якого сторони, у разі незгоди із таким припиненням, мають право врегулювати розбіжності, зокрема і у судовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що узгодження сторонами умови договору про право сторони на відмову від договору шляхом повідомлення іншої сторони про таку відмову за два місяця є згодою сторін на розірвання договору за скасувальною обставиною (ч. 2 ст. 212 ЦК України).

У разі наявності у будь-якої із сторін наміру (ініціативи) припинити дію договору, відповідна сторона має надіслати про це повідомлення іншій стороні договору. У такому випадку договір є припиненим після закінчення двох місяців з моменту відповідного повідомлення про припинення дії договору.

З приведенного випливає, що договір припиняє свою дію після закінчення двох місяців з моменту повідомлення про припинення договору.

Аналізуючи викладене суд погоджується з твердженням Позивача про те, що єдиним органом, який має право від імені Міністерства оборони вчиняти юридичні дії, пов'язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій є Позивач у справі на підставі договору доручення №1 від 14.06.2016р.

За таких обставин, господарський суд, аналізуючи вищенаведене у сукупності, вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними і тому підлягаючими задоволенню повністю.

Разом з цим, позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ФОП ОСОБА_4 також підлягає задоволенню, оскільки вимоги первісного позову та позову третьої особи є тотожними.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Концерну "Військторгсервіс" в особі Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" - задовольнити.

2. Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - задовольнити.

3. Визнати розірваним (припиненим) Договір №44/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій від 26.03.2009 року, укладений між Міністерством оборони України, від імені якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України «ПІВДЕНЬ» (відповідно до договору доручення від 27.11.2008р. та довіреності № 220/1031/д від 27.11.2008р.) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1)

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Концерну "Військторгсервіс" в особі Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" (65058, м. Одеса, вул. Армійська, 10-А, ) судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (65123, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 31 липня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук