ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа № 917/1367/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сіверін В. І. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача: не з'явився.

відповідача: Бікеєва Р.В. за довіреністю від 01 лютого 2017 року.

розглянувши апеляційну скаргу СТОВ "Можарівське" (вх. № 2099П/1) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 р., винесену за результатами розгляду заяви ТОВ "Білогір'я молокопродукт" про розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області у справі № 917/1367/16

за позовом СТОВ "Можарівське", 11130, Житомирська область, Овруцький р-н, с. Можари

до ТОВ "Білогір'я молокопродукт", 37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, 82, оф. 23

про стягнення суми основного боргу, штрафу, 3% річних

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 р. у даній справі заяву ТОВ "Білогір'я молокопродукт" задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Полтавської області у справі № 917/1367/16 на залишок заборгованості в сумі 896 324,54 грн. на 12 місяців рівними платежами.

СТОВ "Можарівське" подало на зазначену ухвалу до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована посиланням на недоведеність боржником виняткових обставин, а також відсутність доказів скрутного фінансового становища боржника, які є підставою для розстрочення виконання рішення згідно ст. 121 ГПК України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2017 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.07.2017 р.

18.07.2017 р. за вх. №7529 відповідачем надані копії платіжних доручень в підтвердження часткової оплати суми основного боргу на виконання рішення господарського суду Полтавської області у справі № 917/1367/16.

18.07.2017 р. за вх. № 7561 надані додаткові пояснення в обгрунтування своєї позиції у справі.

В судове засідання, призначене на 18.07.2017 р. представник позивача не з'явився, причину неявки не повідомив, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, будь-яких письмових клопотань (в т.ч. і про відкладення розгляду справи) не заявляв.

Враховуючи належне повідомлення позивача про час та місце засідання суду, що штампом канцелярії Харківського апеляційного господарського суду про направлення копій учасникам процесу та копією списку згрупованих поштових відправлень, залучених до матеріалів справи, відсутність будь-яких клопотань, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу позивача за відсутності його представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, Рішенням господарського суду Полтавської області 08.11.2016р. у справі № 917/1367/16, залишеним без змін Харківським апеляційним господарським судом, позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір'я молокопродукт" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Можарівське" 872463,21 грн. основного боргу, 1890,54 грн. - 3% річних, 8724,61 грн. штрафу, 13246,18 грн. судового збору.

16.01.2017р. на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 08.11.2016р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. виданий відповідний наказ.

В касаційному порядку рішення господарського суду Полтавської області та постанова Харківського апеляційного господарського суду не переглядалися.

24.05.2017р. боржник звернувся до господарського суду Полтавської області з заявою про надання розстрочки виконання рішення суду на залишок заборгованості в сумі 896 324,54 грн. на 36 місяців рівними платежами.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що ТОВ "Білогір'я молокопродукт" рішення суду не виконано, що пов'язано із тяжким фінансовим становищем підприємства, відсутністю ринків збуту та введення Російською Федерацією, на ринок якої протягом останніх 10 років відбувався експорт продуктів, продуктового ембарго, що призвело до складного фінансового становища та відсутності коштів для погашення заборгованості за рішенням суду у справі № 917/1367/16.

З огляду на зазначене боржник просить розстрочити виконання рішення господарського суду Полтавської області від 08.11.2016р. у справі № 917/1367/16 на залишок заборгованості в сумі 896324,54 грн. на 36 місяців рівним платежами.

Частково задовольняючи заяву боржника про розстрочку виконання рішення (судом розстрочене виконання зобов'язання строком на 12 місяців, а не на 36), суд першої інстанції, виходячи з положень ст. 121 ГПК України, та враховуючи, що боржник на даний час є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем з незалежної від нього волі, дотримання принципу обов'язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов'язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судовий акт неминуче і одночасно, тобто розстрочка виконання судового рішення дозволить акумулювати необхідні фінансові кошти для повного його виконання, дійшов висновку про наявність виняткових обставин для розстрочення виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, пов'язаних з предметом доказування у даній справі, а висновки, викладені в ухвалі суду узгоджуються з приписами норм чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема, стаття 121 ГПК України, яка передбачає, що у разі наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Як роз'яснено у п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Доказом існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про фінансові результати, тощо), достовірність якої підтверджена належними засобами.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р., розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Як свідчать матеріали справи, основним видом діяльності відповідача є переробка молока, виробництво масла та сиру та те, що об'єми виробництва даної продукції скоротилися у зв'язку з відсутністю ринку збуту до Російської Федерації.

Колегія суддів враховує, що на підтвердження скрутного матеріального становища заявником надано копію звіту про фінансові результати за І півріччя 2016 року, звіту про фінансовий стан на 31 грудня 2016 року, звіту з праці 2016 року.

Також, відповідно до висновків аудиту, проведеного ПП "Аудит-К" за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. ТОВ "Білогір'я молокопродукт" не має достатніх ресурсів, які можна використати для погашення поточних зобов'язань та розширення своєї діяльності; грошових коштів недостатньо для погашення своєї короткострокової заборгованості.

Крім того, як зазначає відповідач, з 11.09.2016 р. по 30.09.2016 р. невідомими особами блокувалися усі в'їзди/виїзди на територію ТОВ «Білогір'я молокопродукт», в результаті чого 12.09.2016 р. за фактом перешкоджання господарській діяльності ТОВ «Білогір'я молокопродукт» було відкрито кримінальне провадження та інформацію про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000175 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 206 КК України.

Внаслідок протиправних дій третіх осіб, підприємство зазнало значних матеріальних збитків, адже господарська діяльність підприємства була повністю зупинена, введено простій підприємства, що підтверджується актом №1 від 11.09.2016 р. «Про простій підприємства» та наказом № 308 від 11.09.2016 р. «Про затвердження акту №1 про простій підприємства та про простій на підприємстві».

На територію підприємства, внаслідок його незаконного блокування, не поступала молочна сировина для її подальшої переробки, виготовлення продукції та збуту, у зв'язку з чим ТОВ «Білогір'я молокопродукт» не отримувало жодних прибутків.

Через зазначені обставини підприємство звернулося до Торгово-промислової палати м. Полтава, для засвідчення форс-мажорних обставин, що підтверджується сертифікатом № 6863 від 11.10.2016 р. «Про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)».

Отже, враховуючи наведене за вказаний період 2016 р. ТОВ «Білогір'я молокопродукт» не здійснювало господарську діяльність через форс-мажорні обставини, а також у зв'язку із скоєнням проти господарської діяльності підприємства кримінального правопорушення, останнього було визнано потерпілою від кримінального правопорушення стороною.

Враховуючи наведені боржником обставини, які підтверджують ускладнення виконання рішення суду та той факт, що повне виконання рішення суду на даний час може призвести до надзвичайної ситуації, негативних соціальних та інших наслідків внаслідок зупинки діяльності боржника, а також зважаючи на те, що арешт коштів на рахунках боржника та продаж його майна може призвести до зупинення діяльності боржника чи до його банкрутства, колегія суддів зазначає про наявність підстав для часткового задоволення заяви ТОВ «Білогір'я молокопродукт» та надання розстрочки виконання рішення суду на 12 місяців рівними платежами.

Додатково колегія суддів бере до уваги той факт, що, як вбачається з наданих відповідачем копій платіжних доручень, він вже частково сплатив суму основного боргу у розмірі 58900, 00 грн. на виконання рішення господарського суду Полтавської області у справі № 917/1367/16.

Тобто цими доказами підтверджено добросовісне виконання боржником умов розстрочення боргу, що свідчить про можливість задоволення інтересів обох сторін спору саме в режимі розстрочення боргу.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на те, що судом не враховано матеріальні інтереси позивача при наданні розстрочки виконання рішення. Колегія суддів в цій частині зауважує, що по-перше, заява боржника була задоволена частково (визначено розстрочення на 12 місяців, а не на 36) саме з мотивів забезпечення захисту інтересів кредитора; по-друге, колегія суддів враховує, що примусове стягнення заборгованості за рішенням суду призведе до тяжких фінансових наслідків для боржника, що тягне за собою неможливість останнього розрахуватись з позивачем та негативно вплине на інтереси самого позивача. При цьому, дотримання принципу обов'язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов'язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судовий акт неминуче і одночасно, тоді як за умови надання відповідачу розстрочки виконання рішення в частині стягнутих господарських санкцій та судових витрат на два роки, у боржника з'являється можливість належним чином виконувати це рішення на користь позивача.

Отже, в даному випадку, місцевий господарський суд, дослідивши докази та надавши оцінку наведеним заявником обставинам, правомірно встановив, що негайне виконання рішення у справі призведе до збільшення заборгованості відповідача та до зупинки діяльності підприємства відповідача. За таких обставин, в основу судового акту про надання розстрочки виконання рішення суду, судом першої інстанції був покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють його виконання, а також судом були враховані права і законні інтереси обох сторін.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність будь-яких порушень норм чинного законодавства при винесенні місцевим господарським судом ухвали про розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області у справі № 917/1367/16, тому посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що зазначені в заяві боржника підстави не є достатніми та винятковими для виконання рішення суду, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106, 121 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу СТОВ "Можарівське" на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 р. у справі № 917/1367/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 р. у справі № 917/1367/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.