ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.07.2017 Справа № 904/5247/17

За позовом Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської Ради, м.Дніпро

до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровської області, м. Дніпро

про стягнення 57 061,57 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 1085 від 12.04.17;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 1-2/589 від 31.03.17;

ОСОБА_3- довіреність № 1-2/1020 від 23.05.17.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської Ради" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровської області про стягнення 520 239,32 грн.

Ухвалою суду від 04.05.17 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 30.05.17.

У судовому засіданні 30.05.17 оголошено перерву до 11.07.17.

У судовому засіданні 11.07.17 оголошено перерву до 17.07.17.

У судове засідання, 17.07.07 представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог до 57 061,24 грн.

У судовому засіданні 17.07.17 оголошено перерву до 18.07.17.

Представник позивача з'явився в судове засідання, позовні вимоги підтримав, надав витребувані ухвалами суду документи та пояснення.

Відповідач в судове засідання з'явився, проти позову заперечив.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 18.07.17 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторони, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Міським комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» (правонаступником якого є Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради» (додаткова угода від 05.10.16) (позивач, енергопостачальна організація) та Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області (відповідач, споживач) укладено договір № 080796 про постачання теплової енергії 15.08.05 (договір) та додаткові угоди до нього.

Так, відповідно до п. 1.1 договору, енергопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Згідно з п. 2.1 договору, теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону (175 діб); гаряче водопостачання протягом 350 діб; технологічні потреби відповідно з виробничою програмою; кондиціювання повітря по мірі необхідності.

Відповідно до положень ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За період листопад 2016 березень 2017, позивач поставив відповідачу теплову енергію на суму 824216, 50 грн., що підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії, підписаними обома сторонами, та рахунками за теплову енергію, які надані до матеріалів справи (а.с. 12-21).

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п.п. 7.1-7.3 договору сторони погодили, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться у грошовій формі відповідно до встановлених тарифів, або, за згодою сторін будь-яким іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України. Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск-отримання теплової енергії по формі додатку 4. Споживач зобовязаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, по власним платіжним дорученням з указанням періоду, за який він сплачує. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобовязання направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця слідуючого за розрахунковим.

Також, п.7.4 договору визначено, що споживач проводить остаточний розрахунок в продовж 5 днів після одержання рахунку, а енергопостачальна організація зобов'язана його направити споживачу не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Таким чином порушення строків виконання зобов'язання починається з 16 числа кожного місяця.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Частиною 2 статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому по рядку.

Однак, відповідач порушив умови договору і оплатив вартість отриманої теплової енергії із прострочкою. При цьому, частину заборгованості, відповідач сплатив вже під час розгляду справи судом. Саме на підставі цього позивачем було подано Заяву про зменшення позовних вимог. Заява відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому судом розглнуто позовні вимоги в редакції Заяви про зменшення позовних вимог.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, відповідно до п. 8.2.3 договору, в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочки.

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 35 699,57 грн. за наступним рахунком:

909,56 грн. - за листопад 2016 від суми боргу в розмірі 131764, 37 грн. за період з 20.12.17 по 28.12.2017;

11 178,93 грн. - за грудень 2016 від суми боргу в розмірі 155856, 55 грн. за період з 17.01.2017 по 20.04.2017;

3366,60 грн. - за січень 2017 від суми боргу в розмірі 199757,18 грн. за період з 15.02.2017 по 30.03.2017;

15818,12 грн. - за лютий 2017 від суми боргу в розмірі 256579,12 грн. за період з 15.03.2017 по 05.07.2017;

4426,36 грн. - за березень 2017 від суми боргу в розмірі 80259,28 грн. за період з 18.04.2017 по 05.07.2017.

Розрахунок пені наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, однак, неправильно враховує періоди нарахувань та містить арифметичні помилки.

За розрахунком суду, пеня складає 30 897,27 грн. згідно наступного розрахунку:

806,43 грн. - за листопад 2016 від суми боргу в розмірі 131764, 37 грн. за період з 20.12.17 по 28.12.2017;

11 178,93 грн. - за грудень 2016 від суми боргу в розмірі 155856, 55 грн. за період з 17.01.2017 по 20.04.2017;

3290,62 грн. - за січень 2017 від суми боргу в розмірі 199757,18 грн. за період з 16.02.2017 по 30.03.2017;

12104,91 грн. - за лютий 2017 від суми боргу в розмірі 256579,12 грн. за період з 16.03.2017 по 18.05.2017; 3 516,38 грн. від суми боргу в розмірі 106336,30 грн. за період з 19.05.2017 по 05.07.2017

Разом з тим, позивач безпідставно нарахував відповідачу пеню за теплоенергію поставлену у березні 2017 року. Такий висновок слідує з того, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем рахунку за цей період. А отже, строк виконання грошового зобов'язання за теплоенергію поставлену у березні 2017 року, не настав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення пені з відповідача слід задовольнити частково в сумі 30 897,27 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із цим, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 3973,79 грн. згідно наступного розрахунку:

97,47 грн. - за листопад 2016 від суми боргу в розмірі 131764, 37 грн. за період з 20.12.17 по 28.12.2017;

1204,15 грн. - за грудень 2016 від суми боргу в розмірі 155856, 55 грн. за період з 17.01.2017 по 20.04.2017;

360,77 грн. - за січень 2017 від суми боргу в розмірі 199757,18 грн. за період з 15.02.2017 по 30.03.2017;

1790,27 грн. - за лютий 2017 від суми боргу в розмірі 256579,12 грн. за період з 15.03.2017 по 05.07.2017;

521,13 грн. - за березень 2017 від суми боргу в розмірі 80259,28 грн. за період з 18.04.2017 по 05.07.2017.

Розрахунок, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, однак, неправильно враховує періоди нарахувань та містить арифметичні помилки.

За розрахунком суду, 3% річних складають 3423,39 грн. згідно наступного розрахунку:

97,47 грн. - за листопад 2016 від суми боргу в розмірі 131764, 37 грн. за період з 20.12.17 по 28.12.2017;

1204,15 грн. - за грудень 2016 від суми боргу в розмірі 155856, 55 грн. за період з 17.01.2017 по 20.04.2017;

352,57 грн. - за січень 2017 від суми боргу в розмірі 199757,18 грн. за період з 16.02.2017 по 30.03.2017;

1349,68 грн. - за лютий 2017 від суми боргу в розмірі 256579,12 грн. за період з 16.03.2017 по 18.05.2017; 419,52 грн. від суми боргу в розмірі 106336,30 грн. за період з 19.05.2017 по 05.07.2017.

Позивач, також, безпідставно нарахував відповідачу 3 % річних за теплоенергію поставлену у березні 2017 року, через обставини, викладені вище.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 3% річних слід задовольнити частково в сумі 3423,39грн

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 17387,88 грн., зокрема:

5834,27 грн. - за грудень 2016 від суми боргу в розмірі 155856, 55 грн. за період з 17.01.2017 по 21.04.2017;

1795,63 грн. - за січень 2017 від суми боргу в розмірі 199757,18 грн. за період з 15.02.2017 по 31.03.2017;

7413,77 грн. - за лютий 2017 від суми боргу в розмірі 256579,12 грн. за період з 15.03.2017 по 06.07.2017;

2344,21 грн. - за березень 2017 від суми боргу в розмірі 80259,28 грн. за період з 18.04.2017 по 06.07.2017.

Розрахунок, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, та не містить арифметичних помилок. Однак, Позивач, також, безпідставно нарахував відповідачу інфляційні втрати за теплоенергію поставлену у березні 2017 року, через обставини, викладені вище.

Тому, інфляційні втрати слід задовольнити частково в розмірі 15 043,67 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з абзацом другим пункту 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону).

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (редакція станом на час подання позовної заяви), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, за результатом зменшення позовних вимог позивачем до 57061,24 грн., судовий збір буде складати 1600,00 грн.

Тому, позивачу слід повернути з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 6203,60 грн., сплачений ним відповідно до платіжного доручення № 3167 від 28.04.17.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.193, 275 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул.. Воскресенська, 24; код 25843931) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; код 03342184) пеню в розмірі 30 897,27 грн., 3% річних в розмірі 3423,39грн., втрати від інфляції в розмірі 15 043,67 грн., судовий збір в розмірі 1384,18 грн.

В решті позову відмовити.

Повернути Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; код 03342184) з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 6 419,42 грн., сплачений ним відповідно до платіжного доручення № 3167 від 28.04.17.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 24.07.2017

Суддя М.О.Ніколенко