РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017Справа №910/6780/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ДОПОМОГИ І СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ ПЕНСІОНЕРІВ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "СТУДІЯ 1+1";

про визнання інформації недостовірною та зобов'язання її спростувати.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Кушнарьов Є.І. - за довіреністю №б/н від 29.03.2017;

відповідача: Варічева Л.С. - за довіреністю №б/н від 02.09.2017.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ДОПОМОГИ І СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ ПЕНСІОНЕРІВ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "СТУДІЯ 1+1" про визнання інформації недостовірною та зобов'язання її спростувати.

Позов мотивовано тим, що інформація щодо товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ДОПОМОГИ І СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ ПЕНСІОНЕРІВ" продемонстрована в сюжеті від заголовком «Як відбирають квартири у пенсіонерів» на телеканалі « 1+1» в телепрограмі «Гроші» (9 сезон, 230 випуск), яка виходить на замовлення товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "СТУДІЯ 1+1" є недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/6780/17. Розгляд даної справи призначено судом на 07.06.2017.

Судове засідання, призначене на 07.06.2017 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Балац С.В. у відпустці.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2017, у зв'язку з виходом судді Балац С.В. з відпустки, розгляд справи призначено на 05.07.2017.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 05.07.2017 відклав розгляд даної справи на 12.07.2017 та витребував у відповідача докази, які мають значення для правильного вирішення даного спору.

05.07.2017 позивачем до суду подано клопотання про огляд та дослідження доказів у справі. А саме, письмових і речових доказів веб-сторінок за гіперпосиланням:

- https://1plus1.ua/ru/groshi/video/dogovir-dovicnogo-utrimanna-smertelnij-cinizm

(Офіційний сайт телеканалу « 1+1» - телепрограмі «Гроші» - 9 сезон, 230 випуск);

- https://www.youtube.com/watch?v=k3jEE134bAo («Договор пожизненного содержания - смертельный цинизм» опубліковано 13.02.2017 на офіційному каналі « 1+1» на Youtube);

- https://www.facebook.com/Groshi.1plus1/posts/242736 (офіційна сторінка телепрограми «Гроші» у соціальній мережі «Facebook»);

- https://www.youtube.com/watch?v=0rGcv-vgchs&=537s (суспільно-аналітична програма «Соціальний статус» на телеканалі «Тоnis» звуковий супровід передачі 21 хв. 24 сек. - 25 хв. 14 сек.)

В судовому засіданні 12.07.2017 суд відмовив в задоволенні вищезазначеного клопотання з підстав викладених в мотивувальній частині рішення.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив в якому зазначив, що в даній справі підлягає доказуванню сам факт поширення у телеефірі недостовірної інформації щодо позивача. Крім того, відповідач зазначає, що журналістом було дотримано принцип об'єктивності подання інформації, оскільки точку зору позивача ним висвітлено в повному обсязі, а викладена ним інформація в сюжеті є оціночним судженням.

В судовому засіданні 12.07.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

13.02.2017 на телеканалі « 1+1» в телепрограмі «Гроші» (230 випуск) продемонстровано сюжет від заголовком «Як відбирають квартири у пенсіонерів».

Так, на думку товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ДОПОМОГИ І СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ ПЕНСІОНЕРІВ" (далі - позивач) в зазначеному сюжеті була розповсюджена недостовірна інформація, а саме:

«Користуючись неміччю, аферисти підсовують самотнім дідусям та бабусям цинічні договори»;

«За право успадкувати квартиру в Києві пропонують доплачувати по 300-500 гривень на місяць. І ніякої тобі допомоги та турботи»;

«Ми знайшли власницю однієї з таких фірм, яка спромоглася таким чином оформити на себе майже 40 квартир, а її жертви часто-густо просто помирали з голоду»;

«Додому його (ОСОБА_3 - прим. заявника) привезли працівники приватного фонду по догляду за літніми людьми «Пенсіон»;

«Голодний і немічний чоловік жив у повній антисанітарії, хоча й мав доглядальниця з центру «Пенсіон». Що спільного між цими двома старенькими? Організація, яка мала ними опікуватись. Обидва вони підписали угоду про довічне утримання з компанією «Пенсіон»;

«Представники пенсіону не лише приховують документи від адвоката, а й взагалі відмовляються щось пояснювати».

Позивач просить визнати зазначену вище інформацію недостовірною та зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "СТУДІЯ 1+1" (далі - відповідач) спростувати її шляхом зачитування ведучим телепередачі резолютивної частини рішення суду по справі в ефірі телепрограми «Гроші» товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "СТУДІЯ 1+1", не пізніше 15 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили із одночасним розміщенням випуску телепередачі на належному їй сайті http://1plus1.ua.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Разом з тим, статтею 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

У ст. 1 Закону України «Про інформацію», під інформацією розуміється будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Згідно зі ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Частиною 1 статті 94 ЦК України передбачено право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України.

Юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. ч. 1 ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України вважається, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною.

У відповідності до положень ст. 34 ГК України, дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч.1 ст. 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи.

Згідно з ч. 5 ст. 64 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" на вимогу заявника телерадіоорганізація зобов'язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно ч. 6 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

27.02.2017 позивач, скориставшись своїм правом відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 64 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", звернувся до відповідача із заявою про спростування недостовірної інформації, із одночасним повідомленням Національної ради з питань телебачення та радіомовлення про вказаний випадок. Крім того, в зазначеній заяві позивач просив надати йому у незмінній формі відеозапис телепрограми «Гроші», яка транслювалась 13.02.2017 на телеканалі « 1+1» (9 сезон, 230 випуск), а також витяг з журналу обліку телепередач (журнал реєстрації програм і передач) за 13.02.2017.

Положеннями ч. 4 ст. 48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" передбачено, що усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", у разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку.

Зазначена заява позивача зареєстрована відповідачем за вхід.№571 від 27.02.2017, проте відповідачем заява не розглянута та на вимогу заявника телерадіоорганізація не надала йому у незмінній формі відеозапис телепрограми «Гроші», яка транслювалась 13.02.2017 на телеканалі « 1+1» (9 сезон, 230 випуск), а також витяг з журналу обліку телепередач (журнал реєстрації програм і передач) за 13.02.2017.

У відзиві відповідач повідомив, що вищезазначена заява позивача надійшла в останній день строку зберігання передачі визначеного ч. 4 ст. 48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення, проте великий обсяг отриманої в цей день поштової кореспонденції та тривалий час її розподілення перешкодили своєчасному збереженню відеозапису, оскільки знищення відеоінформації відбувається автоматично на сервері каналу.

У журналі обліку передач фіксуються: дата випуску, час початку і закінчення передачі; назва і тема передачі; прізвище авторів і ведучих передачі; мова передачі. Журнал обліку передач зберігається телерадіоорганізацією протягом року з дня останнього запису в ньому (ч. 2 ст. 48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення").

Отже, наданий відповідачем журнал обліку передач (журнал реєстрації програм і передач) за 13.02.2017 на виконання вимог ухвали господарського суду від 05.07.2017 в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, підтверджує лише назву, дату та час трансляції телепрограми «Гроші» (230 випуск), проте не доводить наявність факту поширення відповідачем спірної інформації.

Таким чином, відповідачем не надано запису телевізійного ефіру телеканалу « 1+1» з трансляцією телепрограми «Гроші» (230 випуск), який містить оспорювану позивачем інформацію.

Позивач просить визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка транслювалась саме в ефірі телеканалу « 1+1», з урахуванням відсутності відповідного запису та враховуючи все викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факту поширення саме відповідачем спірної інформації і відсутні усі обставини в сукупності, що становлять юридичний склад правопорушення, на яке посилається позивач.

Оскільки, суду не доведено, що мало місце поширення відповідачем спірної інформації, то не вбачається підстав для доведення при розгляді даної справи того, чи стосується оспорювана інформація позивача та чи є вона недостовірною, а також, чи призвело поширення спірної інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Обов'язок доказування відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про огляд та дослідження доказів у справі, оскільки зазначені ним в клопотанні докази не мають безпосереднього відношення до предмету доказування та стосується поширення інформації у інший спосіб ніж заявлено позивачем.

Враховуючи приписи статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27 липня 2017.

Суддя С.В. Балац