ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р.Справа № 922/3633/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", м. Маріуполь
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ
про визнання права оренди
за участю представників:

позивача: ОСОБА_3, довіреність № 413 від 19.12.16 р.;

відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 73 від 28.12.16 р.;

3-я особа: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча - звернувся з позовом до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про визнання права оренди цілісного майнового комплексу Державного науково-виробничого підприємства Укрмеханобр, шляхом визнання продовженим договору оренди від 14.07.2005 р. №240 в редакції станом на 31.07.2016 р. на новий термін до 17.08.2027 р.; зобовязання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області укласти договір №5 про внесення змін до договору оренди від 14.07.2005 р. №240 цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства Укрмеханобр у запропонованій в позові редакції.

Позовні вимоги вмотивовано наступним. Між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди державного майна, який неодноразово продовжував свою дію. Загальний строк дії договору, як зазначає позивач, становить 11 років і сплинув 31.07.2016 р. Позивач стверджує, що він звертався до відповідача про пролонгацію договору, однак орган управління державним майном (ОСОБА_2 економічного розвитку і торгівлі України) не надав згоду на пролонгацію договору оренди з підстав порушення позивачем істотних умов такого договору (зокрема, щодо збереження орендованого майна), а посилаючись на таку позицію органу управління та намір використовувати орендоване майно для власних потреб відповідач звернувся до позивача із заявою про припинення дії договору. Однак, таку відмову та заяву позивач вважає протиправними, оскільки, як посилається позивач, він не вчиняв жодних дій щодо псування майна, а мав місце лише обєктивний та неминучий знос обєкта оренди; ані орган управління, ані відповідач не зазначили яким чином вони будуть використовувати для власних потреб орендоване майно; відповідно до вимог чинного законодавства, в березні 2016 року було проведено оцінку орендованого майна, про що складено звіт, який, згідно висновку будівельно-технічного, економічного, товарознавчого та авто-товарознавчого експертного дослідження №1628/1629/1689/1690 від 15.11.2016 р., у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що в цілому не вплинули на достовірність оцінки; позивач також вважає, що необхідність проведення інвентаризації та перерахунку розміру орендної плати для пролонгації договору є не обовязковим, оскільки відповідна вимога не передбачена ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»; в розумінні ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» позивача не було проінформовано про намір власника обєкту оренди використовувати відповідне майно для власних потреб, а повідомлено лише про недоцільність пролонгації договору; після припинення строку дії договору оренди 31.07.2016 р. позивач продовжує користуватись орендованим майном та сплачувати за нього орендну плату а тому, на думку позивача, договір оренди має бути продовжено до 17.08.2027 року (на 11 років як сукупний строк, протягом якого діяв договір оренди).

В судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримував в повному обсязі, в судовому засіданні 24.07.2017 р. надав письмові пояснення по справі, зміст яких виклав в судовому засіданні. Так, позивач наголошував на тому, що право користування має юридичний захист на рівні із правом власності.

Відповідач в судовому засіданні 24.07.2017 р. заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначав, що договір оренди є припиненим у звязку з закінченням строку його дії і відповідач в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» повідомив позивача про відмову від пролонгації договору.

Заперечуючи проти позову за час розгляду справи Судом відповідач також посилався на те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, адже стосується питання встановлення юридичних фактів, що чинним ГПК України не передбачено, а здійснюється в порядку цивільного судочинства; договір оренди відповідач вважає припиненим з підстав, визначених ч.ч. 2, 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» - у звязку з відмовою відповідача від пролонгації договору та наміром власника використовувати орендоване майно для власних потреб, про що позивача, як зазначає відповідач, було письмово повідомлено в установленому Законом порядку.

Відповідач також вважає безпідставними твердження позивача про те, що відмова в пролонгації договору у звязку з наміром власника використовувати майно для власних потреб повинна містити посилання на спосіб, в який власник буде використовувати таке майно, оскільки така вимога, як зазначає відповідач, не передбачена чинним законодавством.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач також посилається на те, що позивачем договір оренди не приведено у відповідність до вимог чинного законодавства не проведено оцінку майна перед пролонгацією договору, хоча на момент припинення дії договору така оцінка не проводилась більше трьох років, а оцінка в березні 2016 року, на яку посилається позивач, не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків, втім такі недоліки усунені не були.

Як зазначив відповідач, у звязку з припиненням строку дії договору оренди, наразі триває процедура з повернення орендованого майна в порядку, визначеному для того випадку, коли орендар (позивач) не надає представників до складу інвентерезаційної комісії. На повернення майна в такому порядку надано згоду Мінекономрозвитку України, цілісний майновий комплекс вирішено передати у повне господарське відання Державному підприємству «Державна інспекція по якості залізничних руд».

В судових засіданнях відповідач посилався на те, що наданий позивачем висновок будівельно-технічного, економічного, товарознавчого та авто-товарознавчого експертного дослідження щодо звіту про оцінку орендованого майна не може вважатись належними та допустимим доказом на підтвердження обставин відповідності чи невідповідності такого звіту вимогам чинного законодавства без проведення у справі судової експертизи.

Позивач звертався до Суду із клопотання про призначення відповідної експертизи звіту про оцінку орендованого майна, однак в подальшому просив Суд залишити його без розгляду. Відповідач, посилаючись на те, що договір оренди є припиненим на підставі заяви відповідача, у зв'язку з чим висловив позицію про недоцільність призначення у даній справі відповідної судової експертизи.

Третя особа правом на участь в судових засіданнях не скористалась, власної правової позиції з приводу позовних вимог не навела, про причини неявки Суд не повідомила, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином (повідомлення про вручення поштових відправлень т.с. 9 арк.с.72, 113, 114, 170).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Суд встановив наступне.

14.07.2005 р. між відповідачем (як орендодавцем) та позивачем (як орендарем) було укладено договір оренди №240/5338 цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» (далі договір оренди).

Станом на 30.06.2005 р. було проведено оцінку цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр», вартість майна, що використовується орендарем визначено в сумі 812,8 тис.грн. (Акт оцінки цілісного майнового комплексу т.с. 1 арк.с. 37-39).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» (далі «підприємство»), склад і вартість якого визначено відповідно до наведених акта оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства, складеного станом на 30.06.05 р., вартість орендованого майна становить 6181,8 тис. грн., у тому числі основні засоби без капітальних інвестицій за залишковою вартістю 4341,3 тис.грн., нематеріальні активи за залишковою вартістю 1840,5 тис.грн.

Згідно з п. 1.2 договору оренди, оборотні матеріальні засоби в сумі 812,8 тис. грн. орендар викуповує на підставі договору купівлі-продажу, що укладається одночасно з підписанням цього договору.

За договором купівлі-продажу матеріальних оборотних засобів цілісного майнового комплексу науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» (т.с. 1 арк.с.32-34) до позивача від відповідача перейшло у власність майно оборотні матеріальні засоби, які входили до складу цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» згідно акту оцінки цілісного майнового комплексу підприємства (т.с. 1 арк.с. 37-39).

В п. 1.3 договору сторони домовились, що у звязку з перевищенням, кредиторської заборгованості над сумою залишку коштів у касі та на розрахункових рахунках у банках, суми дебіторської заборгованості підприємства, грошові кошти в сумі 1474,2 тис. грн. передаються орендарю для погашення кредиторської заборгованості державного підприємства.

Після укладання цього договору орендар приєднує до свого майна підприємство в установленому порядку (п. 1.4 договору оренди).

Відповідно до п. 1.5 договору оренди, цей договір є підставою для виникнення в разі приватизації підприємства пріоритетних прав орендаря на довгострокову оренду земельних ділянок, на яких розміщене підприємство, з наступним викупом цієї ділянки відповідно до законодавства.

Орендар виступає правонаступником усіх прав та обовязків реорганізованого державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» відповідно до передавального балансу (п. 1.6 договору оренди).

Відповідно до п. 10.1 договору оренди, цей договір укладений строком на 5 років, що діє з 14.07.2005 р. до 14.07.2010 р. включно.

В п. 10.6 договору оренди сторони домовились, що після закінчення строку дії договору оренди, договір може бути продовжений шляхом укладення додаткової угоди.

До договору оренди сторонами укладались додаткові угоди.

Додатковою угодою №290 від 14.07.2010 р. (т.с. 1 арк.с. 42) сторони погодили строк дії договору оренди до 14.09.2010 р.

В період з 07.03.2014 р. по 03.09.2014 р. проводилась перевірка стану збереження та підстав використання обєкту оренди, під час якої було встановлено, зокрема, факти неналежного збереження обєктів державної власності, що призвело до порушення п. 5.3-5.5 договору оренди (Звіт про результати перевірки стану збереження та підстав використання державного майна цілісного майнового комплексу науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр», відповідно до договору оренди від 14.07.2005 №240/5338 від 03.09.2014 р., т.с. 1 арк.с. 222-242).

Додатковою угодою №319 від 30.07.2010 р. (т.с. 1 арк.с. 57) сторони погодили строк дії договору оренди до 14.07.2015 р.

Листом від 04.02.2015 р. №10 (т.с. 1 арк.с. 73) з огляду на закінчення строку дії договору 14.07.2015 р., а також необхідність проведення оцінки обєкта оренди відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» для пролонгації договору (адже остання оцінка обєкта оренди проводилась більше три роки тому), відповідач просив позивача повідомити про намір щодо подальшого використання обєкту оренди.

Листом від 10.02.2015 р. № 05/422 (т.с. 1 арк.с. 74) позивач повідомив відповідача про намір продовжити строк дії договору оренди на 5 років до 14.07.2020 р.

ОСОБА_2 економічного розвитку і торгівлі України надало погодження на передачу цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» в оренду терміном на 5 років без права викупу та передачі в суборенду за умови відсутності на момент здачі в оренду податкової застави на це майно та за умови, що це майно не перебуває під судовими арештами (лист Мінекономрозвитку України №3242-06/15217-03 від 13.05.2015 р., т.с. 1 арк.с. 76), про що відповідач повідомив позивача листом №10-16-9642 від 22.05.2015 р. (т.с. 1 арк.с. 75).

Листом від 14.07.2015 р. №11-06-02-05270 (т.с. 1 арк.с. 77-80) відповідач повідомив позивача про надання Мінекономрозвитку України згоди на пролонгацію договору оренди строком на 5 років, а також повідомив про необхідність проведення оцінки орендованого майна з огляду на положення ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у звязку з чим просив позивача в триденний термін з моменту отримання даного листа надати кандидатури членів комісії з оцінки майна, та направив примірник Договору №1 до договору оренди.

Наказом відповідача від 30.07.2015 р. №00622 (т.с. 1 арк.с. 81) було призначено інвентаризацію майна цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» станом на 31.07.2015 р. дату оцінки обєкта оренди; визначено комісію з інвентаризації майна цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр».

Як вбачається з листа відповідача від 18.11.2015 р. №11-06-02-06410 (т.с. 1 арк.с. 84-87), інвентаризація майна цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» була проведена 31.07.2015 р., результати якої оформлено Зведеним актом від 31.08.2015 р.

З вказаного листа також вбачається, що 11.09.2015 р. у регіональному відділенні відбулось засідання комісії з оцінки вартості зазначеного державного майна, що оформлено Протоколом № 1, який підписаний всіма членами комісії з оцінки згідно з наказом регіонального відділення від 30.07.2015р. № 00622.

Договором №1 (т.с. 1 арк.с. 65-66) сторони погодили строк дії договору оренди до 30.11.2015 р.

З листа відповідача також вбачається, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області листом від 21.10.2015р. № 05-4654 надало рецензію № 63-15-0595, згідно з якою звіт про незалежну оцінку основних засобів, довгострокових біологічних активів, інших необоротних матеріальних активів, нематеріальних активів та оборотних матеріальних засобів ЦМК ДНВП «Укрмеханобр» класифікується за ознакою абз.4 п.67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р. № 1440, як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків, у звязку з чим було визначено нову дату інвентаризації 30.11.2015 р., проінформовано позивача про необхідність надання кандидатури членів комісії з оцінки майна та направлено позивачу примірник Договору №2 до договору оренди.

30.11.2015 р. ТОВ «Експертно-консультаційний центр» , на підставі укладеного з позивачем та відповідачем договору №163/2037 від 25.12.2015 р., було проведено оцінку майна ЦМК ДНВП «Укрмеханобр», про що складено звіт від 29.01.2016 р. (т.с. 2 арк.с. 57-249, т.с. 3-7, т.с. 8 арк.с. 1-26).

Договором №2 від 27.11.2015 р. (т.с. 1 арк.с. 67-68) сторони погодили строк дії договору оренди до 31.03.2016 р.

З листа відповідача №11-04-01029 від 24.02.2016 р. (т.с. 1 арк.с. 88-91) вбачається, що 30.11.2015 р. було проведено інвентаризацію обєкта оренди, результати якої оформлено Зведеним актом від 30.12.2015 р.

18.01.2016 р. у регіональному відділенні відбулось засідання комісії з оцінки вартості зазначеного державного майна, що оформлено Протоколом № 1, який підписаний всіма членами комісії з оцінки згідно з наказом регіонального відділення від 27.11.2015 р. №01016.

Як свідчить лист відповідача №11-04-01029 від 24.02.2016 р. (т.с. 1 арк.с. 88-91), Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області листом від 05.02.2016р. № 27-734 надало рецензію № 63-16-0045, згідно з якою звіт про незалежну оцінку такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

Посилаючись на наведені обставини, відповідач повідомив позивача про намір призначити нову дату інвентаризації, запропонував надати кандидатів складу комісії з оцінки майна.

З висновку будівельно-технічного, економічного, товарознавчого та авто- товарознавчого експертного дослідження №1628/1629/1689/1690 від 15.11.2016 р. (т.с. 2 арк.с. 42-56) визначено, що звіт про незалежну оцінку індивідуально визначеного майна - основних засобів, довгострокових біологічних активів, інших необоротних матеріальних активів, нематеріальних активів та оборотних матеріальних засобів цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр», розташованого за адресою: 50074, Дніпропетровська обл.., м. Кривий Ріг, вулиця Демиденко, б. 2, що знаходиться на балансі ПАТ «ММК імені Ілліча», з датою оцінки 30.11.2015, виконаний оцінювачами ОСОБА_1М та ОСОБА_5 субєкта оціночної діяльності ТОВ «Експертно-консультаційний центр» класифікується за ознаками, встановленими пунктом 67 Національного стандарту №1 у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що в цілому не вплинули на достовірність оцінки. Виявлені зауваження до Звіту перелічені в дослідницькій частині висновку. Згідно висновку: всі ці зауваження не впливають на кінцеве значення вартості оцінюваного майна; Звіт може бути віднесений до категорії таких, що у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що в цілому не вплинули на достовірність оцінки.

Договором №3 від 16.03.2016 р. (т.с. 1 арк.с. 69-70) сторони погодили строк дії договору оренди до 31.07.2016 р.

Листом від 19.03.2016 р. №11-08-02756 (т.с. 1 арк.с. 105) відповідач просив позивача надати необхідні документи для проведення робіт з оцінки майна.

Листом від 11.04.2016 р. №3242-10/10473-07 (т.с. 1 арк.с. 94-95) Мінекономрозвитку України повідомило позивача про недоцільність наступної пролонгації договору оренди, посилаючись на те, що за даними перевірки РВ ФДМ України по Дніпропетровській області, встановлено чисельні порушення виконання орендарем істотних умов договору оренди.

Листом від 19.04.2016 р. №11-04-02211 (т.с. 1 арк.с. 98-99), відповідач повідомив позивача про обрання субєктом оціночної діяльності ВФ «Науктехпроект», та направив позивачу для підписання відповідний договір з ВФ «Науктехпроект» - №47 про надання послуг з оцінки необоротних активів від 18.05.2016 р. (т.с. 1 арк.с. 101-114).

Як свідчить лист позивача від 05.05.2016 р. №09/1242 (т.с. 1 арк.с. 96-97), з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р. проводилась інвентаризація державного майна ЦМК ДНВП «Укрмеханобр» станом на 31.03.2016 р., за результатами якої було складено зведений акт від 28.04.2016 р., протокол інвентаризації від 28.04.2016 р., які, зокрема, були направлені відповідачу у даній справі.

26.05.2016 р. відповідач повідомив позивача про намір повернути орендоване на підставі договору оренди майно у звязку з відмовою Мінекономрозвитку України в Листі від 11.04.2016 р. №3242-10/10473-07 (т.с. 1 арк.с. 94-95) від наступної пролонгації договору оренди, а також про заплановану інвентаризацію майна цілісного майнового комплексу 31.05.2016 р. у звязку з поверненням обєкту оренди за закінченням терміну дії договору оренди (лист відповідача від 26.05.2016 р. №11-04-02836, т.с. 1 арк.с. 106-108).

11.08.2016 р. відповідач звернувся до позивача із заявою про припинення дії договору (т.с. 1 арк.с. 113-114), відмову від пролонгації договору, посилаючись на лист Мінекономрозвитку України в Листі від 11.04.2016 р. №3242-10/10473-07.

Наказом Мінекономрозвитку №1382 від 19.08.2016 р. (т.с. 1 арк.с. 247-250) ЦМКДНВП «Укрмеханобр» на праві господарського відання закріплено за ДП «Державна інспекція по якості залізничних руд».

Судом встановлено, що наразі відповідач та Мінекономрозвитку України вживають заходів щодо повернення обєкта оренди у звязку з закінченням терміну дії договору (лист відповідача №07-04-02997 від 01.06.2016 р. Мінекономрозвитку України щодо повернення із оренди ЦМКДНВП «Укрмеханобр» т.с. 9 арк.с. 118-121; лист відповідача №07-04-03790 від 11.07.2016 р. Мінекономрозвитку України щодо повернення із оренди ЦМКДНВП «Укрмеханобр» (повторно) т.с. 9 арк.с. 123-126; лист Мінекономрозвитку України №3241- від 12.07.2016 р. т.с.9 арк.с. 128; наказ ФДМ України та Мінекономрозвитку України №1589/1376 від 18.08.2016 р. про передачу ЦМК колишнього державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» т.с.9 арк.с. 131; лист Мінекономрозвитку України №180 від 29.08.2016р. щодо управління ЦМКДНВП «Укрмеханобр» т.с. 9 арк.с. 132-133).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», істотною умовою договору оренди є, зокрема, умова щодо терміну/строку, на який укладається договір оренди.

Отже, орендні правовідносини за своєю правовою природою є строковими.

За приписами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», термін/строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до п. 10.1 договору сторони погодили строк його дії на 5 років з 14.07.2005 р. по 14.07.2010 р.

Додатковою угодою №290 від 14.07.2010 р. (т.с. 1 арк.с. 42) сторони продовжили строк дії договору оренди до 14.09.2010 р.

Додатковою угодою №319 від 30.07.2010 р. (т.с. 1 арк.с. 57) сторони продовжили строк дії договору оренди до 14.07.2015 р.

Договором №1 (т.с. 1 арк.с. 65-66) сторони продовжили строк дії договору оренди до 30.11.2015 р.

Договором №2 від 27.11.2015 р. (т.с. 1 арк.с. 67-68) сторони продовжили строк дії договору оренди до 31.03.2016 р.

Договором №3 від 16.03.2016 р. (т.с. 1 арк.с. 69-70) сторони продовжили строк дії договору оренди до 31.07.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічне положення сторони виклали й в п. 10.7 договору оренди.

Чинним законодавством передбачено виняток із загального правила про припинення договору оренди внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Наявна в матеріалах справи заява про припинення дії договору (т.с. 1 арк.с. 113-114), свідчить, що 11.08.2016 р., тобто в межах визначеного ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» місячного строку після закінчення 31.07.2016 р. строку дії договору оренди, відповідач звернувся до позивача із заявою про припинення дії договору оренди. Відповідні обставини не заперечувались і не спростовувались позивачем під час розгляду даної справи.

З огляду на наведене, договір оренди є припиненим у звязку з закінченням 31.07.2016 р. строку, на який його було укладено.

При цьому, Суд констатує, що надані позивачем лист Мінекономрозвитку України №3242-06/16217-03 від 13.05.2015 р. (т.с. 1 арк.с. 76) про надання згоди на пролонгацію договору оренди на 5 років та лист Мінекономрозвитку України від 11.04.2016 р. №3242-10/10473-07 (т.с. 1 арк.с. 94-95) про недоцільність наступної пролонгації договору оренди не мають юридичного навантаження в контексті вирішення питання про пролонгацію чи не пролонгацію договору оренди. Адже, дозвіл органу управління державним майном (в даному випадку Мінекономрозвитку України), з огляду на приписи ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», вимагається тільки на укладення договору оренди, а не на його пролонгацію (Постанова Верховного Суду України від 22.02.2017 р.).

Суд наголошує, що цивільні відносини засновуються на юридичній рівності та вільному волевиявленні їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

З огляду на положення ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписи наведених вище норм свідчать, що вирішення питання, зокрема, щодо продовження строку дії договору є спільним волевиявленням сторін, яке є добровільним та здійснюється без будь-якого стороннього впливу.

Чинним законодавством не передбачено обовязок відповідача на продовження строку дії договору оренди.

Цивільне законодавство взагалі не встановлює такого способу захисту цивільного права чи інтересу як зобовязання примусового укладення договору (Верховний Суд України Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України; постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12).

Заява відповідача про припинення дії договору (т.с. 1 арк.с. 113-114), з огляду на положення ст.ст. 1, 6, 627 ЦК України, однозначно свідчить про відмову відповідача продовжувати строк дії вказаного договору оренди державного майна та свідчить про його волевиявлення на припинення орендних правовідносин за договором оренди №240/5338 цілісного майнового комплексу державного науково-виробничого підприємства "Укрмеханобр" від 14.07.2005 р.

Держава, як власник орендованого майна, в особі уповноважених органів відповідача та Мінекономрозвитку України наразі вживає заходи щодо повернення ЦМКДНВП «Укрмеханобр» з оренди у звязку з закінченням строку дії договору оренди.

Так, відповідач листами №07-04-02997 від 01.06.2016 р. (т.с. 9 арк.с. 118-121) та №07-04-03790 від 11.07.2016 р. (т.с. 9 арк.с. 123-126), посилаючись на закінчення строку дії договору оренди, просив Мінекономрозвитку України розглянути питання щодо прийняття із оренди ЦМКДНВП «Укрмеханобр». Згідно наказу ФДМ України та Мінекономрозвитку України №1589/1376 від 18.08.2016 р. (т.с.9 арк.с. 131), відповідач передав, а Мінекономрозвитку України прийняв ЦМК колишнього державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр».

Як свідчать листи Мінекономрозвитку України №3241- від 12.07.2016 р. (т.с.9 арк.с. 128); №180 від 29.08.2016 р. щодо управління ЦМКДНВП «Укрмеханобр» (т.с. 9 арк.с. 132-133) наразі вживаються заходи щодо прийняття обєкту оренди на баланс підприємства (Державне підприємство «Державна інспекція по якості залізничних руд»), інвентаризації обєкта оренди.

За таких обставин, Суд дійшов висновку про неприпустимість зобовязання відповідача в примусовому порядку здійснити пролонгацію договору оренди.

З наведених міркувань, твердження позивача про наявність у нього права на автоматичну пролонгацію договору оренди відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та кореспондуючого з ним обовязку відповідача щодо укладення договору про пролонгацію договору оренди за викладених обставин - є безпідставними.

Безпідставними є не тільки твердження позивача про наявність у нього права на пролонгацію договору оренди у відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", але й про його право на пролонгацію договору оренди саме на 11 років (на весь сукупний період дії договору оренди). Адже, за приписами ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" пролонгація договору відбувається на строк його укладення, що за змістом п.10.1 договору становить 5 років і на такий самий термін договір може бути пролонгований (аналогічна позиція викладена й в постанові Вищого господарського суду України від 29.10.2013 р. у справі 5023/5888/12).

З огляду на наведене, Суд констатує, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд вважає позбавленими правових підстав також посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на положення ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Оскільки позивач не обґрунтовує свої вимоги саме переважним правом на укладення нового (іншого) договору оренди, а наполягає на пролонгації договору оренди, строк дії якого вже сплинув - до спірних правовідносин ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не застосовується. Тому твердження позивача в обґрунтування позовних вимог і заперечення відповідача про наявність/відсутність порушень істотних умов договору оренди; вимоги та заперечення, обгрунтовані наміром третьої особи використовувати обєкт оренди для власних потреб - позбавлені правового навантаження щодо заявлених предмета і підстав позову.

Це саме стосується й обставин оцінки об'єкта оренди. Так, враховуючи положення ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оцінка має значення при укладенні договору оренди, продовженні договору оренди за відсутності заперечень орендодавця та жодним чином не впливає на юридичні факти припинення договору оренди за закінченням строку його дії та заяву орендодавця про відмову від наступної пролонгації договору - у звязку з настанням яких позивач не має підстав для реалізації права на автоматичну пролонгацію договору оренди.

З наведених міркувань Суд також дійшов висновку про недоцільність призначення у справі з власної ініціативи експертизи щодо оцінки орендованого майна чи звіту оцінки орендованого майна.

Суд констатує безпідставність посилань позивача на порушення його права користування обєктом оренди та наведену в обґрунтування такої позиції практику Європейського суду з прав людини, оскільки право користування обєктом оренди у позивача відсутнє у звязку з закінченням строку дії договору оренди.

Позивач також не мав обєктивних підстав для обґрунтованого очікування набути обєкт оренди в користування у звязку з автоматичною пролонгацією строку дії договору оренди, адже право орендодавця (відповідача) на відмову від автоматичної пролонгації договору, строк дії якого сплинув (відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна») може бути реалізоване протягом всього часу дії договору оренди та протягом місяця після його закінчення, а будь-які очікування не можуть обмежувати права орендодавця і власника. Твердження про обґрунтоване очікування набути обєкт оренди в користування у звязку з автоматичною пролонгацією строку його дії можливе лише у випадку порушення орендодавцем вимог ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», наприклад, у звязку з пропуском строку для повідомлення орендаря про припинення договору оренди за закінченням строку його дії або заявою саме орендодавця про згоду на наступну автоматичну пролонгацію договору.

Як встановлено Судом у даній справі, сам відповідач (як єдиний повноважений субєкт на пролонгацію договору оренди) за час дії договору оренди не стверджував про намір безперервно здійснювати пролонгацію договору оренди. Натомість до закінчення 31.07.2016 р. строку дії договору, а саме 26.05.2016 р. (лист від 26.05.2016 р. т.с. 1 арк.с. 94-95) та протягом місяця після закінчення строку дії договору, а саме 11.08.2016 р. (заява про припинення дії договору т.с. 1 арк.с. 113-114), відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», - повідомив позивача про припинення договору та відмову від його автоматичної пролонгації.

Окрім того, заздалегідь до закінчення строку дії договору відповідач повідомляв Мінекономрозвитку України про припинення договірних відносин з позивачем за договором оренди та необхідність вжиття заходів щодо повернення орендованого майна (лист відповідача №07-04-02997 від 01.06.2016 р. Мінекономрозвитку щодо повернення із оренди ЦМКДНВП «Укрмеханобр» т.с. 9 арк.с. 118-121; лист відповідача №07-04-03790 від 11.07.2016 р. Мінекономрозвитку щодо повернення із оренди ЦМКДНВП «Укрмеханобр» (повторно) т.с. 9 арк.с. 123-126).

Одразу після закінчення строку дії договору держава (як власник орендованого майна), почала реалізовувати заходи щодо повернення ЦМКДНВП «Укрмеханобр» з оренди. Так, відповідач передав, Мінекономрозвитку прийняло ЦМКДНВП «Укрмеханобр» у звязку з закінченням строку дії договору оренди (наказ ФДМ України та Мінекономрозвитку №1589/1376 від 18.08.2016 р. про передачу ЦМК колишнього державного науково-виробничого підприємства «Укрмеханобр» т.с.9 арк.с. 131).

З огляду на наведене, посилання позивача на наявність у нього обєктивних підстав для обґрунтованого очікування набути обєкт оренди в користування у звязку з автоматичною пролонгацією строку дії договору оренди є безпідставними.

Суд відхиляє твердження відповідача, що "...обраний позивачем спосіб захисту не підлягає розгляду в господарських судах, оскільки передбачає встановлення юридичних фактів...".

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, спосіб захисту прав та інтересів особи повинен бути ефективним, тобто забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (Верховний Суд України Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України).

З огляду на те, що позивач вважає наявним у нього право на пролонгацію припиненого договору оренди та чинність такого договору у звязку з його автоматичною пролонгацією в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а відповідач заперечує проти такої позиції позивача та стверджує, що договір оренди є припиненим за закінченням строку дії Суд констатує, що позовні вимоги не стосуються встановлення юридичних фактів, а обраний позивачем спосіб захисту узгоджується у викладеними в позовній заяві підставами позову та направлений на поновлення порушеного, на думку позивача, права.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, Суд керується положеннями ст. 49 ГПК України, та, враховуючи відмову в задоволення позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору залишає за позивачем.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 1, 6, 16, 627, 759 ЦК України та ст.ст. 9-11, 17, 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 27.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_6