ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2017 р. Справа № 917/214/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Істоміна О.А.,

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дорученням № 24 від 23.02.2017 р.

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" (вх. № 2181 П/3-28) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.06.2017 року у справі № 917/214/17, прийняту за результатами розгляду заяви відповідача від 11.05.2017 року за вх. № 6072 про розстрочку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 року у справі № 917/214/17

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", м. Лубни Полтавської області;

до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго", м. Лубни Полтавської області;

про стягнення 2805764,06 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.06.2017 у справі № 917/214/17 відмовлено в задоволенні заяви відповідача - ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" про розстрочку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/214/17.

Боржник звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування фактичних обставин справи, просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.06.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким розстрочити виконання рішення в частині стягнення 2 351 931,52 грн. із яких - 2 315 875,42 грн. основного боргу та 36 056,10 грн. судового збору, на шістнадцять місяців зі сплатою присуджених до стягнення сум щомісячно за графіком. Вказує на те, що Фінансова стійкість підприємства є дуже низькою, що створює передумови для його кризового становища. Тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджується фінансовими звітами (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про витрати на виробництво). Крім того, судом першої інстанції не враховано той факт, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні № 53849056 про примусове виконання наказу господарського суду Полтавської області від 18.04.2017 № 917/214/17 про стягнення з ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» на користь ПАТ «Лубнигаз» заборгованості в розмірі 2 414 600,08 грн., винесено постанови від 03.05.2017 та про арешт рухомого та нерухомого майна і від 11.05.2017 про арешт коштів боржника у межах суми стягнення 6 034 566,34 гри.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.07.2017 року.

Стягувач надав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує на те, що відповідач є платоспроможнім та умисно ухиляється від оплати заборгованості, посилаючись на особливості регулювання його господарської діяльності, чим спричиняє значне погіршення фінансового стану позивача. Вважає, що відповідач не обґрунтував належним чином наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду. Боржник не довів документально фінансової спроможності дотримання запропонованої розстрочки виконання рішення згідно наведеного графіку з травня 2017 року по серпень 2018 року.

Представник боржника у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення № 324 (а.с.86) про вручення ухвали суду.

Враховуючи, що ст.102 Господарського процесуального кодексу України встановлений 15-ти денний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, вийти за межі якого не передбачено Господарським процесуальним кодексом України, а сторони відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України не заявляли клопотання про подовження строку розгляду справи, зважаючи на належне повідомлення учасників процесу про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає за можливе відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглянути справу за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/214/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" заборгованість в сумі 2403740,78 грн, з яких: основний борг - 2371913,30 грн; пеня - 28747,40 грн; 3% річних - 3080,08 грн. Також з ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" стягнуто витрати по сплаті судового збору в сумі 42086,46 грн.

Боржник - ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" 11.05.2017 за вх. № 6072 подав до Господарського суду Полтавської області заяву про розстрочку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/214/17, в якій просить розстрочити виконання зазначеного судового рішення на шістнадцять місяців зі сплатою присуджених до стягнення сум щомісячно, згідно з графіком, запропонованим відповідачем (з урахуванням заяви від 22.06.2017 за вх. № 8004 про уточнення графіку розстрочки виконання рішення суду).

В обґрунтування заяви боржник вказує на те, що згідно Статуту, він є комунальним підприємством, яке забезпечує життєдіяльність міст Лубни, Пирятин і Гребінка в теплопостачанні у вигляді централізованого опалення та гарячої води. Все майно підприємства, яке перебуває у боржника у користуванні, на праві повного господарського відання, є власністю територіальних громад міст в особі Полтавської обласної ради. Діяльність підприємства пов"язана з сезонним характером надання послуг /опалювальний сезон/, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов.

Заборгованість за даним позовом виникла у зв"язку з несвоєчасними розрахунками боржника за послуги з розподілу природною газу, використаного для виробництва теплової енергії виключно для потреб населення, яке являється основним споживачем теплової енергії. Єдиним джерелом для оплати спожитого газу є кошти отримані в якості оплати за спожиту теплову енергію з боку населення, для якого державою встановлено ряд преференцій по її оплаті. Станом на 01.05.2017, сума невідшкодованих збитків ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» за надані населенню пільги та нараховані субсидії за послуги з теплопостачання тільки по м. Лубни складає 21 млн. 159 тис. 146 грн. 36 коп.

Крім того, боржник зазначає, що Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні № 53849056 про примусове виконання наказу господарського суду Полтавської області від 18.04.2017 № 917/214/17 про стягнення з ОКВПТҐ «Лубнитеплоенерго» на користь ПАТ «Лубнигаз» заборгованості в розмірі 2 414 600,00 грн., винесено постанови від 03.05.2017 про арешт рухомого та нерухомого майна і кошти боржника у межах суми стягнення, що суттєво утруднює забезпечення гарантованого безперебійного та безаварійного надання населенню послуг з централізованого опалення та ставить під загрозу початок і проведення опалювального сезону 2017/18 років, і в майбутньому може призвести до банкрутства відповідача.

Наведені обставини, на думку боржника, є винятковими обставинами які ускладнюють виконання рішення, роблять неможливим негайне і одночасне його виконання, вказують на відсутність вини боржника у виникненні заборгованості перед стягувачем.

Ухвалою від 26.06.2017 Господарський суд Полтавської області відмовив у задоволенні заяви боржника про розстрочку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 у справі № 917/214/17.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви боржника з наступних підстав.

Так, згідно зі статтею 129 Конституції України обовязковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що саме держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема, стаття 121 ГПК України, яка передбачає, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

За змістом наведеної норми відстрочення та розстрочення є правом, а не обовязком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення.

Виходячи зі змісту пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012, підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Розстрочення та відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

До обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки Конституційного Суду України містяться в мотивувальній частині рішення від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невідємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобовязання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Враховуючи те, що Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як і не містить переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення, у кожному конкретному випадку це згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України є оцінкою судом доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування заяви про розстрочення виконання судового рішення боржником надано суду звіт про розрахунки за спожиту енергію/форма № 3-НКП-тепло/; копії реєстрів нормативів перерахувань коштів, що надходять як плата за теплову енергію; копію зведеного реєстру щодо заборгованості; довідку про залишок коштів на рахунках; копії постанов державного виконавця від 03.05.2017 року про арешт рухомого та нерухомого майна і коштів. На думку відповідача, ці документи підтверджують вкрай скрутне матеріальне становище підприємства та наявність виключних обставин, які унеможливлюють своєчасне виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані боржником звіт про розрахунки за спожиту енергію/форма № 3-НКП-тепло/; копії реєстрів нормативів перерахувань коштів та копія зведеного реєстру щодо заборгованості не є належними та допустимими доказами на підтвердження неможливості боржника виконати рішення суду. Інших доказів на підтвердження ускладнення та/або неможливості виконання рішення суду у даній справі боржником суду не надано.

Боржником не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, які б підтверджували обставини, з якими відповідач пов'язує неможливість сплати заборгованості. Боржник є самостійним господарюючим суб'єктом, який вільний у виборі контрагентів, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, тому грошові зобов'язання виникли внаслідок його власної господарської діяльності. Звіт про фінансові результати ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» за 4 місяці 2017 року свідчить про те, що підприємство отримало валовий прибуток за 4 місяці 2017 року у 1 розмірі 1 597 тис. грн. та витратило ще 1 564 тис. грн. на інші операційні витрати. Відповідно до пп. 138.10.3 Податкового кодексу україни до інших операційних витрат платник податку відносить окремі витрати, які не увійшли до собівартості та інших витрат. При цьому, ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» не надало суду довідки куди було витрачено кошти і що саме входить до «інших операційних витрат». Таким чином, з наданих документів ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» не можна зробити висновок про тяжкий фінансовий стан підприємства, а з фінансового звіту за 4 міс. 2017 р. навпаки випливає його прибутковість.

Таким чином, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов обґрунтованого висновку, що фінансовий стан відповідача не є тією виключною обставиною, з якою закон повязує можливість розстрочення виконання рішення.

Надана боржником в обґрунтування заяви довідка про залишок коштів на рахунках також не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності якої можливе надання розстрочки виконання рішення. Так, з доданої до матеріалів справи постанови про арешт коштів боржника від 11.05.2017 р. вбачається, що у ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» наявні рахунки у п'яти банківських установах. Докази відсутності коштів на відповідних рахунках у матеріалах справи відсутні.

Крім того, боржником не надано суду будь-яких доказів відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення в межах стягуваної суми. З поданих документів видно, що ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» має на балансі 80,190 млн.грн. основних засобів, за рахунок реалізації яких боржник може виконати рішення суду без розстрочення. Розшифровки наявного майна до заяви не долучено, не надано обґрунтування чи завдасть реалізація майна шкоди господарській діяльності товариства. Також боржник не надав доказів загрози банкрутства в разі виконання судового рішення по даній справі.

Колегія суддів також зауважує, що боржник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження можливості виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 року згідно із запропонованим графіком погашення заборгованості з травня 2017 року по серпень 2018 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на рахунки та рухоме і нерухоме майно боржника накладено арешт, і відповідач не надав обґрунтованих пояснень та доказів за рахунок яких коштів буде сплачуватись заборгованість.

Також слід зазначити, що при вирішенні питання про розстрочення судового рішення суду належить встановлювати матеріальні інтереси обох сторін, адже невиконання судового рішення порушує та впливає, насамперед на права та інтереси позивача, за захистом яких він змушений був звернутись до суду.

Cудом першої інстанції враховано, що прострочення виконання боржником основного зобов'язання протягом тривалого часу порушує матеріальні інтереси позивача, що може призвести до негативних наслідків для останнього. Так з матеріалів справи вбачається, що

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Лубнигаз" має власні фінансові зобов'язання щодо виконання угод про реструктуризацію заборгованості, а також ухвал суду на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтобаз України», ЗАТ «Укргаз-Енерго», ЗАТ «Укргаз-Енерго», Лубенського ЛВУМГ. За рішенням суду від 27.02.2017 року по справі № 917/608/16 ПАТ "Лубнигаз" має заборгованість перед ДК «Газ України» в розмірі 3 233 880,46 грн. Планових надходжень ПАТ "Лубнигаз" не вистачає на покриття життєво необхідних втрат для підприємства (заробітна плата, податки та аварійні ремонти). Дефіцит коштів стягувача у травні складає 1 945,9 тис. грн., червні - 2 499,6 тис. грн., липні - 2 478,5 тис. грн., серпні - 2 458,5 тис. грн.

Таким чином, розстрочення сплати наявного боргу може носити негативний характер по відношенню до стягувача, який надавав боржнику послуги та не одержав повного розрахунку.

Відповідно до приписів статей 43, 33, 43 ГПК України саме на боржника покладено обовязок доведення існування відповідних підстав, а господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом.

Таким чином, з огляду на те, що боржник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які унеможливлюють своєчасне виконання судового рішення у цій справі, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 30.03.2017 року у справі № 917/214/17 є обґрунтованим і відповідає приписам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга боржника задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду Полтавської області від 26.06.2017 року у справі № 917/214/17 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст.106, ст.121 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.06.2017 року у справі № 917/214/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили

Повна постанова складена 31.07.2017 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Істоміна О.А.