ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 р. Справа №917/893/17

За первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Валендюка В.С., АДРЕСА_1

до Приватного підприємства "Оріол-Ойл", провулок Лісний, буд.12, с. Копили, Полтавський район, Полтавська область, 38761

про стягнення 85 144,58 грн.

За зустрічним позовом Приватного підприємства "Оріол-Ойл", провулок Лісний, буд.12, с. Копили, Полтавський район, Полтавська область, 38761

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Валендюка В.С., АДРЕСА_1

про визнання договору застави основних засобів недійсним

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача за первісним позовом : ОСОБА_3

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_4

від позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_4

від відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_3

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява за первісним позовом про часткове погашення заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію № 44-01-12 від 31.07.2012 р. в сумі 2 707 430 гривень 22 копійки, з яких: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 1 496 337,76 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 893 007,46 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту - 205 905,66 грн., пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 112 179,34 грн., звернення стягнення на предмет застави за договором застави основних засобів № 8694-90700/1114 від 07.11.2014 на основні засоби вартістю 85 144,58 грн., а саме: ємність 36 куб.м., кількість 1 шт.; матриця 3*2 60/60, кількість 1 шт.; норія Н-50, кількість 1 шт.; шнек ф 220 (2,3 м), кількість 1 шт.; шнек ф 299 (7,0), кількість 3 шт. шляхом передачі у власність Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит". За зустрічним позовом позивач просить суд визнати недійсним договір застави основних засобів №8694-90700/1114, укладений 07.11.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним підприємством "Оріол-Ойл", а застову за Договором застави №8694-90700/1114 від 07.11.2014р. припиненою.

Зустрічна позовна заява прийнята ухвалою суду 06.07.2017р., на підставі ст.60 Господарського- процесуального кодексу України.

18.07.2017р. за вх. канцелярії суду №8960 від відповідача за зустрічним позовом - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надійшов відзив на позовну заяву та виписки по рахунках за Договором про відновлювальну кредитну лінію.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та Приватним підприємством «Оріол-Ойл» (далі -Позичальник) 31 липня 2012 року укладено Договір про відновлювальну кредитну лінію №44-01-12 (далі - Кредитний договір).

Банк відкриває Позичальникові невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 1 700 000 (один мільйон сімсот тисяч) гривень 00 коп., а Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 25.07.2016 і сплатити за користуванні кредитними коштами проценти відповідно до розділу 3 Кредитного договору (п.1.1).

Пунктом 2.4. Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти Банку згідно з Графіком зниження кредитної лінії з кінцевим строком погашення, що вказаний в п. 1.1. Кредитного договору, шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок .

За приписами пункту З.1. Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками:

а) 12,0% річних за період з дня надання до терміну повернення кредиту, що зазначений в п. 1.1. Кредитного договору;

б) у разі порушення Позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії 18,0% процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вищевказаним графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом;

в) 18,0%річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п.1.1. Кредитного договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказаний в п.п. 4.5, 6.1. Кредитного договору, до дня фак4тичного погашення заборгованості за кредитом.

Нараховані проценти сплачуються щомісячно в повному обсязі починаючи з листопада 2012 року. Сплата процентів, які нараховані з дати видачі кредиту по 25 жовтня 2012 року здійснюється рівними частинами з листопада 2012 по квітень 2013 року. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно) (п. З.4. Кредитного договору).

Позичальник сплачує проценти за останній звітні період (тобто, звітний період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 1.1. Кредитного договору.

Якщо Позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за увесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення.

07.11.2014р. у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором між AT «Банк «Фінанси та Кредит» та ПП «Оріол-Ойл» укладено Договір застави основних засобів №8694-90700/1114 (далі - Договір застави).

Пунктом 1. Договору застави визначено, що Заставодавець передає Заставодержателю - основні засоби, найменування, кількість, ціна та загальна вартість, якого визначена в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Договору застави (надалі - предмет застави), а саме:

1.Ємність 36 куб.м., кількість 1 шт.

2.Матриця 3*2 60/60, кількість 1 шт.

3. Норія Н-50, кількість 1 шт.

4.Шнек ф 220(2,3 м), кількість 1 шт.

5.Шнек ф 299(7,0), кількість 3 шт.

Місцезнаходження предмету застави: Полтавська область, Полтавський район, с Копили, пров. Лісний, буд.12.

Відповідно до п. 3 Договору застави, узгоджена Сторонами ринкова вартість предмету застави, становить: 85 144 гривень 58 копійок без врахування ПДВ.

Пунктом 4 Договору застави визначено місцезнаходження предмету застави: Полтавська область, Полтавський район, с Копили, пров. Лісний, буд. 12.

В разі неналежного виконання Заставодавцем умов Основного зобов'язання (несвоєчасне повернення суми кредиту, несвоєчасна сплата процентів, комісійної винагороди та інших зобов'язань) та/або порушення справи про банкрутство Заставодавця, Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави або провести його відчуження, задовольнити свої вимоги в повному обсязі, в тому числі відшкодувати збитки (п.8 Договору застави).

Згідно з положеннями п. 9 Договору застави Заставодержатель має право на свій розсуд використовувати для звернення стягнення на предмет застави будь-який порядок і будь-які права і процедури, дозволені чинним законодавством України, в тому числі, але не обмежуючись нижчезазначеним.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд Заставодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Затаводержателем самостійно позасудовим способом відповідно до чинного законодавства України та Договору застави.

Позасудовий спосіб звернення стягнення здійснюється Заставодержателем шляхом отримання предмету застави у власність, шляхом продажу предмету застави Заставодержателем відповідно до договору купівлі-продажу та інше.

Прийняття/набуття Заставодержателем предмету застави у власність, в рахунок виконання Основного зобов'язання здійснюється в порядку, визначеному законодавством України (пункт 9 Договору застави).

Обгрунтовуючи первісні позовні вимоги позивач вказує на те, що за Договором про невідновлювальну кредитну лінію №44-01-12 від 31.07.2012р. станом на 18.05.2017 загальна заборгованість ПП «Оріол-Ойл» становить 2 707 430,22, з яких:

- сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 1 496 337,76 грн.;

- сума простроченої заборгованості по відсоткам - 893 007,46 грн.;

- пеня за прострочення погашень основної заборгованості по кредиту - 205 905,66 грн.;

- пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 112 179,34 грн.

Позивач посилається на п. 8.1. Кредитного договору за яким у випадку якщо сплачені Позичальником Банку грошові кошти недостатні для погашення загальної суми заборгованості, що виникла до цього моменту, то погашення заборгованості здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу погашається основний борг за кредитом, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня).

Розраховуючи суму звернення стягнення позивач виходить з того, що відповідно до Договору застави вартість предмету застави складає 85 144,58 грн., а загальний розмір заборгованості по Кредитному договору станом на 18.05.2017 складає 2 707 430,22 грн. до якої входять сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 1 496 337,76 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 893 007,46 грн. та пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту і відсоткам у розмірі 318 085,00 грн.

Отже, враховуючи положення п. 8.1. Кредитного договору позивач вказує на те, що першочергово за рахунок заставленого майна підлягає погашенню частково заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 85 144,58 грн. та просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості Приватного підприємства «Оріол-Ойл» звернути стягнення на предмет застави за Договором застави основних засобів №8694-90700/1114 від 07.11.2014 на основні засоби вартістю 85 144,58 грн. шляхом передачі у власність Публічному акціонерному товариству «Банк Фінанси та Кредит» 1.Ємність 36 куб.м., кількість 1 шт.; Матриця 3*2 60/60, кількість 1 шт.; Норія Н-50, кількість 1 шт.; Шнек ф 220(2,3 м), кількість 1 шт.; Шнек ф 299(7,0), кількість 3 шт.

Відповідач відзив суду не надав, проте до початку розгляду справи по суті Приватне підприємство "Оріол-Ойл" звернулося до Господарського суду Полтавської області із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання недійсним договору застави основних засобів № 8694-90700/1114, укладеного 07.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним підприємством "Оріол-Ойл", а заставу за даним договором - припиненою.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до п. 1 Договору застави Заставодавець передає в заставу Заставодержателю майно - основні засоби, найменування кількість, ціна та загальна вартість якого визначена в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього Договору застави (надалі - предмет застави).

У відповідності до норм статті 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо).

Положеннями статті 41 Закону України «Про заставу» визначено, що договір застави товарів у обороті повинен індивідуалізувати предмет застави шляхом зазначення знаходження товарів у володінні заставодавця чи їх розташування в певному цеху, складі, іншому приміщенні або іншим способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави.

ПП "Оріол-Ойл" вказує на те, що предмет застави у Договорі застави не достатньо індивідуалізований, оскільки в п. 1 Договору застави вказано лише те, що заставодавець передає в заставу Заставодержателю майно - основні засоби, а що саме за основні засоби назву, кількість, технічні характеристики, інвентарний номер, коли де і ким виготовлений, не зазначено. П. 1 Договору застави відсилає на Додаток до договору застави № 1, який повинен бути невід'ємною його частиною, але якого сторони так і не підписали, що свідчить про відсутність індивідуалізації майна переданого в заставу, а також вказує на нікчемність вказаного договору у зв'язку із недодержанням визначеної законодавством форми.

Відповідно до витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 45565456 від 07.11.2014 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна стосовно ПП «Оріол-Ойл» 07.11.2014, відповідачем зареєстроване приватне обтяження за № 14624803, де об'єктом обтяження є основні засоби, а саме: Ємність 36 куб.м.. кількість 1 шт.; Матриця PD-5 3*2 60/60, кількість 1 шт.; Норія Н-50, кількість 1 шт.; Шнек ф 220 (2, 3 м), кількість 1 шт.; Шнек ф 229 (7,0), кількість 3 шт.

Запис не містить майна за родовими ознаками та ідентифікаційних ознак (тип, модель, рік виготовлення, колір, повна маса, інвентарний номер) об'єкту обтяження.

У зустрічному позові ПП "Оріол-Ойл" просить суд визнати недійсним договір застави основних засобів № 8694-90700/1114, укладений 07.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Приватним підприємством «Оріол-Ойл», а заставу за договором застави № 8694-90700/1114 - припиненою.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Статтею 1049 Цивільного кодексу передбачено, що "Позичальник зобов'язаний повернут позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такі самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором".

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно д звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (п.2. ст.551 ЦК України).

Враховуючи умови укладеного з Відповідачем Договору, та згідно зі ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Як передбачено ст. 590 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про Заставу»Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями п. 9 Договору застави Заставодержатель має право на сві розсуд використовувати для звернення стягнення на предмет застави будь-який порядок і будь-які права і процедури, дозволені чинним законодавством, в тому числі, але не обмежуючись тим, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд Заставодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Заставодержателем самостійно позасудовим способом відповідно до чинного законодавства та цього Договору.

Прийняття/набуття Заставодержателем предмету застави у власність в рахунок виконання основного зобов»язання здійснюється в порядку, визначеному законодавством Українию

Відповідно до Законом України «Про заставу» ( в редакції чинній на момент укладення договору застави) звернення стягнення на заставне майно шляхом визнання права власності не передбачено.

Отже, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на звернення стягнення на предмет застави за договором застави основних засобів № 8694-90700/1114 від 07.11.2014 на основні засоби вартістю 85 144,58 грн., а саме: ємність 36 куб.м., кількість 1 шт.; матриця 3*2 60/60, кількість 1 шт.; норія Н-50, кількість 1 шт.; шнек ф 220 (2,3 м), кількість 1 шт.; шнек ф 299 (7,0), кількість 3 шт. шляхом передачі у власність Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит"

Щодо зустрічного позову суд зазначає, що згідно із частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами частин 1-5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 584 ЦК України зазначено, що у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Опис предмета застави у договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 4 Закону України "Про заставу" предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

У відповідності до норм ст. 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо).

Положеннями ст. 41 Закону України "Про заставу" визначено, що договір застави товарів у обороті повинен індивідуалізувати предмет застави шляхом зазначення знаходження товарів у володінні заставодавця чи їх розташування в певному цеху, складі, іншому приміщенні або іншим способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави.

В обґрунтування зустрічної позовної вимоги про визнання недійсним Договору застави № 8694-90700/1114 від 07.11.2014 року позивач посилається на невідповідність його змісту нормам ЦК України та Закону України "Про заставу", а саме те, що у Договорі застави не достатньо індивідуалізоване майно, відсутня конкретна вказівка на ознаки предмету застави

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом надав Додатоко № 1, який відповідно до п. 1 Договору застави є невід'ємною частиною Договору застави. Згідно Додатку в заставу передані основні засоби, а саме:

1.Ємність 36 куб.м., кількість 1 шт. 2.Матриця 3*2 60/60, кількість 1 шт.

3. Норія Н-50, кількість 1 шт.

6.Шнек ф 220(2,3 м), кількість 1 шт.

7.Шнек ф 299(7,0), кількість 3 шт.

Пунктом 4 Договору застави визначено місцезнаходження предмету застави: Полтавська область, Полтавський район, с Копили, пров. Лісний, буд.12.

Відповідно до пояснень представників сторін перелік переданих основних засобів повністю відповідає опису у витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Таким чином, в спірному договорі застави сторони визначили опис предмета застави у загальній формі з вказівкою на вид заставленого майна та зазначено конкретний адрес місцезнаходження предмету застави, що відповідає положенням частини 2 статті 12 та ст. 41 Закону України "Про заставу", а отже відсутні правові підстави для визнання недійсним договору застави основних засобів № 8694-90700/1114, укладеного 07.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним підприємством "Оріол-Ойл", а заставу за даним договором - припиненою.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В розумінні зазначених правових норм позивачами за первісним тьа зустрічним позовами не доведено суду обґрунтованості позовних вимог та не надано належних доказів.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом щодо звернення стягнення на предмет застави за договором застави основних засобів № 8694-90700/1114 від 07.11.2014 на основні засоби вартістю 85 144,58 грн. шляхом передачі у власність Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит та зустрічним позовом про визнання недійсним договору застави основних засобів №8694-90700/1114, укладений 07.11.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним підприємством "Оріол-Ойл", а застову за Договором застави №8694-90700/1114 від 07.11.2014р. припиненою задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивачів.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні первісного позову.

2. Відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Повне рішення складено 21.07.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.