УХВАЛА

20.07.2017Справа № 910/8277/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроінвестагро"

до Кіровоградської обласної державної адміністрації

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Онуфріївська районна державна адміністрація Кіровоградської області

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про визнання недійсним розпорядження

Суддя Турчин С.О.

Представники учасників процесу:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Гавриленко С.М. (довіреність № 01-25/12/1 від 11.05.2017)

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроінвестагро" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Кіровоградської обласної державної адміністрації (відповідач) про визнання недійсним розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 17 травня 2017 року № 247-р "Про скасування розпоряджень голови Онуфріївської районної державної адміністрації".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті спірного розпорядження відповідачем перевищено надані йому законом повноваження, а вказане розпорядження суперечить вимогам Конституції та законів України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8277/17, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Онуфріївську районну державну адміністрацію Кіровоградської області та призначено її розгляд на 15.06.2017.

12.06.2017 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить задовольнити позовні вимоги.

14.06.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі та відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що розпорядження Онуфріївської районної державної адміністрації були прийняті з порушенням ст. 19, 41 Конституції України, а тому відповідач, керуючись повноваженнями, наданими Законом України «Про місцеві державні адміністрації», скасував розпорядження Онуфріївської районної державної адміністрації.

15.06.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

В судове засідання 15.06.2017 з'явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи не з'явився, витребуваних судом пояснень не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача подав клопотання про припинення провадження у справі, надав щодо нього пояснення та просив суд його задовольнити.

Представники позивача заперечили проти припинення провадження у справі, надали суду пояснення стосовно своїх заперечень.

Судом відкладено розгляд клопотання про припинення провадження у справі.

Крім того, в судовому засіданні 15.06.2017, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд вирішив за необхідне залучити до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 залучено до участі у справі № 910/8277/17 третю особу 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, розгляд справи відкладено на 20.07.2017.

10.07.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

У судове засідання 20.07.2017 представники позивача та третіх осіб не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.07.2017 підтримав клопотання про припинення провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроінвестагро" з позовними вимогами до відповідача є прийняття останнім розпорядження від 17.05.2017 № 247-р про скасування розпоряджень голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 27.02.2017 № 84-р та від 28.02.2017 № 86-р «Про затвердження технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок та передачі їх в оренду ТОВ "Дніпроінвестагро".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті спірного розпорядження відповідачем перевищено надані йому законом повноваження, а вказане розпорядження суперечить вимогам Конституції та законів України.

При цьому, на підтвердження підвідомчості вказаного спору господарським судам України, позивач зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

На підтвердження своєї позиції позивач посилається на п.п. 1.2.4 п. 1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011, постанови Верховного суду України від 11.11.2014 у справі № 21-493а14, від 17.02.2015 у справі №21-551а14, від 24.02.2015 у справі № 21-34а15.

Пунктом 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судочинство здійснюється Конституційним судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст.125 Конституції України, система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації.

Статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що система судів загальної юрисдикції відповідно до Конституції України будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус судів», місцевий суд є судом першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його підсудності. За змістом ч. 3 цієї норми місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб'єктним складом.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Згідно рекомендацій, викладених в п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

-наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує рішення суб'єкта владних повноважень - Кіровоградської обласної державної адміністрації, яка при прийнятті спірного рішення діяла виключно як суб'єкт владних повноважень, реалізовуючи управлінські функції, які не стосуються господарських відносин.

Так, відповідно до ч. 8 ст. 118 Конституції України, рішення голів місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції та законам України, іншим актам законодавства України, можуть бути відповідно до закону скасовані Президентом України або головою місцевої державної адміністрації вищого рівня.

Положеннями ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві держані адміністрації» встановлено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Таким чином, Конституція України та Закон України «Про місцеві держані адміністрації» наділяють голову обласної державної адміністрації владними повноваженнями щодо скасування розпоряджень голови районної адміністрації,з підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», з положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Однак, суд зазначає, що приватноправовий характер мають відносини позивача з Онуфріївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, яка прийняла розпорядження про «Про затвердження технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок та передачі їх в оренду ТОВ "Дніпроінвестагро", в той же час, відповідач, приймаючи спірне розпорядження не виконував жодної функції власника землі та не здійснював розпорядження земельними ділянками, а діяв виключно як суб'єкт владних повноважень вищого рівня.

Посилання позивача на п.п. 1.2.4 п. 1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», є також необґрунтованими, з огляду на наступне.

За змістом статей 13, 14 Конституції України, статті 11 ЦК України, статей 123, 124, 127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам (п.п. .2.4 п. 1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»).

Спірним розпорядженням Кіровоградської обласної державної адміністрації не виникають, не змінюються та не припиняються цивільні права і обов'язки, оскільки Кіровоградська обласна державна адміністрація не здійснювала волевиявлення держави як учасника цивільно-правових відносин та не реалізовувала повноваження власника землі, а реалізовувала владні повноваження, що обумовлює виникнення публічно-правових відносин.

У даній справі спір стосується правомірності повноважень Кіровоградської обласної державної адміністрації щодо скасування розпорядження Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області та не стосується передання, розпорядження земельними ділянками.

Спір про право цивільне, який стосується відносин щодо порядку розпорядження органом місцевого самоврядування земельним ділянками та реалізації органом місцевого самоврядування повноважень власника землі вже розглядається Господарським судом Кіровоградської області (справа № 912/1102/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД" до відповідача 1: Онуфріївської районної державної адміністрації та до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроінвестагро" про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Онуфріївської РДА Кіровоградської області від 27.02.2017 р. №84-р, визнання недійсними договорів оренди землі від 06.03.2017 року, укладених між Онуфріївською РДА Кіровоградської області та ТОВ "Дніпроінвестагро").

Щодо посилань позивача на постанови Верховного суду України від 11.11.2014 у справі № 21-493а14, від 17.02.2015 у справі №21-551а14, від 24.02.2015 у справі № 21-34а15, то суд вважає їх безпідставними, оскільки у наданих постановах орган місцевого самоврядування реалізовував повноваження саме як власник землі.

В силу ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч. 2 ст. 4 КАС України).

Згідно зі ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За таких обставин, оскільки спір у даній справі виник у зв'язку з прийняттям відповідачем рішення від 17 травня 2017 року № 247-р "Про скасування розпоряджень голови Онуфріївської районної державної адміністрації", який є суб`єктом владних повноважень, пов'язане з виконанням останнім владних управлінських функцій, такий спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, як уже було зазначено вище, однією з умов підвідомчості спору господарському суду є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Однак, з позовних вимог позивача вбачається, що вони не пов`язані з господарською діяльністю товариства або з господарською діяльністю Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що провадження у справі № 910/8277/17 підлягає припиненню.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки, позивачем не заявлено про повернення судового збору, то сплачений судовий збір не повертається. Водночас позивач не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору сплаченого за подання даного позову до суду.

Керуючись ст. ст. п. 1 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №910/8277/17 припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя С.О. Турчин