ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

03.08.2017 року Справа № 904/9523/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета Плюс"

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017 року

у справі № 904/9523/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета Плюс", м. Дніпро

до Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області;

Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогеоресурс", м. Дніпро

третя особа Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, м. Дніпро

про визнання недійсними розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації № 1178-р від 24.05.2007 року та договору оренди земельної ділянки від 24.05.2007 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017 року у справі № 904/9523/15 (суддя - Рудь І.А.) розгляд справи відкладено на 10.08.2017 року, зобов'язано учасників судового процесу вчинити певні дії.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017 року у даній справі в частині відмови у прийнятті заяви позивача про зміну позовних вимог, справу направити на новий розгляд для вирішення питання по суті щодо прийняття до розгляду заявленої заяви про зміну позовних вимог.

Одночасно скаржник просить відновити пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги. Проте, дане клопотання не може бути розглянуто, оскільки існують правові підстави для відмови у прийнятті поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, ознайомившись з матеріалами справи та апеляційної скарги дійшла висновку про необхідність відмови в прийнятті апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Відповідно до частини 1 статті 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити судові акти в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 року у справі "ОСОБА_1 проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Частиною 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішень суду, а саме: про вжиття запобіжних заходів, відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів, залишення без змін ухвали про вжиття запобіжних заходів, зміну чи скасування ухвали про вжиття запобіжних заходів; про повернення позовної заяви; про передачу справи за підсудністю; про забезпечення позову, скасування забезпечення позову; про зупинення провадження у справі; про залишення позову без розгляду; про затвердження мирової угоди; у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; про відмову прийняти додаткове рішення, ухвалу; про роз'яснення чи відмову у роз'ясненні рішення, ухвали; про внесення виправлень у рішення, ухвалу; про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; окрема; додаткова; про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання; про внесення виправлень до наказу, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню; про видачу дубліката наказу або про відмову у його видачі; про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання; про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби; про відмову у прийнятті заяви про скасування рішення третейського суду; про відмову поновити пропущений процесуальний строк; про повернення заяви про видачу виконавчого документа за рішенням третейського суду.

Вказаний перелік є вичерпним.

В пункті 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що якщо касаційну скаргу подано, зокрема, на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд згідно з частиною 2 статті 106 ГПК України повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Згідно з частиною 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Як вбачається із матеріалів справи, скаржником подано апеляційну скаргу на процесуальний акт місцевого господарського суду, який забезпечує рух справи. Таким чином, позивач своїми діями, спрямованими на подання апеляційної скарги на ухвалу про відкладення розгляду справи перешкоджає такому розгляду і вирішенню спору в строки, передбачені процесуальним законодавством.

Слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не передбачає апеляційного оскарження ухвал господарського суду про відкладення розгляду справи.

Виходячи з наведеного, ухвали місцевого господарського суду, які не можуть бути оскаржені, виключають їх перегляд в апеляційному порядку.

За наведених обставин, ухвала місцевого господарського суду від 18.07.2017 року, оскарження якої не передбачено Господарським процесуальним кодексом України не може бути предметом апеляційного перегляду.

Згідно із статтею 99 ГПК України в апеляційній інстанції справа розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 ГПК України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви (у даному випадку - апеляційної скарги), якщо вона не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відтак, в прийнятті апеляційної скарги слід відмовити.

Оскільки апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, то відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання апеляційної скарги, який сплачено згідно квитанції № 14 від 26.07.2017 в розмірі 1 600,00 грн. підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом необґрунтовано відмовлено у прийнятті заяви про зміну позовних вимог та не прийнято його заяву про відмову від частини позовних вимог не може бути взято до уваги судом, оскільки оцінка правомірності вчинення відповідних дій судом першої інстанції може бути надана апеляційним господарським судом лише при перегляді судового акта, прийнятого за результатом розгляду позовної заяви.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 62, частиною 1 статті 91, частиною 2 статті 99, статтями 86, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бета Плюс" в прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017 року у справі № 904/9523/15.

Апеляційну скаргу повернути скаржнику.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Бета Плюс" з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 600,00 грн., сплачений згідно квитанції № 14 від 26.07.2017 року.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга з додатками, всього на 10 арк., в т. ч. квитанція № 14 від 26.07.2017 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ М.О. Дармін

Суддя ___________________ О.Г. Іванов