УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.07.2017Справа № 910/11898/17

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши матеріали

позовної заявиТовариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський насіннєвий завод (Євронасіння)"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Хауленд"
простягнення 251 915,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський насіннєвий завод (Євронасіння)" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хауленд" про стягнення 251 915,00 грн.

Дослідивши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу без розгляду, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Також пунктом 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення відповідачу та третій особі копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 61 Правил надання поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 270 від 05.03.2009 р., у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, факт надання послуг поштового зв'язку підтверджує розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), який видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

З матеріалів позову вбачається, що відповідачам не направлено копії позовної заяви з доданими до неї документами (відсутній опис вкладення), а подані позивачем копії поштової квитанції від 06.03.2017 р. та список згрупованих поштових відправлень від 06.03.2017 р. не можуть бути належними доказами відправки, оскільки не містять переліку направлених документів.

Крім того, з наданих позивачем поштової квитанції та списку згрупованих поштових відправлень від 06.03.2017 р. вбачається, що позовна заява була направлена відповідачу 06.03.2017 р., тобто раніше, ніж її виготовлено, оскільки датою підписання позову є 18.07.2017 р., що не є належним доказом відправки позову, виготовленого пізніше - 18.07.2017 р.

Отже, позивач не виконав вимоги закону, оскільки не надав суду докази відправки листа з описом вкладення, що підтверджує направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Із поданої заяви вбачається, що ТОВ "Рівненський насіннєвий завод (Євронасіння)" заявило вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості у сумі 251 915,00 грн.

Судовий збір згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору визначені у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за заяву про вжиття заходів та забезпечення позову - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. станом на 01.01.2017 р. прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 1 600,00 грн.

Отже, заявляючи майнову вимогу в даному позові, ТОВ "Рівненський насіннєвий завод (Євронасіння)" мало сплатити судовий збір у розмірі 3 778,73 грн. (1,5 відсотка ціни позову). Проте, вказані вимоги закону позивач не виконав, а натомість подав клопотання про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на тяжке фінансове становище у зв'язку із перебуванням товариства у процедурі ліквідації.

Розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд прийшов до висновку, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У пункті 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, зазначені положення закону дають право суду відстрочити сплату судового збору лише за наявності виключних обставин, з урахуванням того, що в майбутньому заявник матиме фінансову можливість сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі. Проте, як зазначив позивач у своєму клопотанні, перебування його у банкрутстві (процедурі ліквідації) є причиною відсутності коштів, зокрема і на сплату судового збору для звернення до суду. Отже, зі змісту обґрунтувань ТОВ "Рівненський насіннєвий завод (Євронасіння)" про відстрочення сплати судового збору не вбачається, що в подальшому позивач матиме можливість його сплатити.

Відповідно до ст. 129 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників процесу перед законом і судом, а також на принципі змагальності сторін, що є гарантією всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи. Порушення конституційних принципів правосуддя є неприпустимим.

Зважаючи на викладене, клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору є необгрунтованим, а тому суд не вбачає підстав для його задоволення та відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський насіннєвий завод (Євронасіння)" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хауленд" про стягнення 251 915,00 грн. та додані до неї документи без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через господарський суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Головіна К.І.