РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017Справа №910/7817/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Аптекарь»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко»
відповідача2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Медікел»
простягнення 1 750 209,79 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Сиротін Д.В.
від відповідача:Кіккас М.В.
від третьої особи 1:Беніцька В.І.
від третьої особи 2:Ландіхов О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» (надалі - ТОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптекарь» (надалі - ТОВ «Аптекарь») про стягнення 1 750 209,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було набуто право вимоги від відповідача сплати коштів за договором поставки товару №159 від 18.11.2014 р., а відповідачем належним чином зобов'язання з перерахування грошових коштів за вказаним договором не виконано, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1 750 209,79 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2017 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 07.06.2017 р., залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (надалі - ТОВ «Фрам Ко») в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2017 р. розгляд справи відкладено на 19.06.2017 р. у зв'язку із неявкою представника третьої особи та неподанням витребуваних доказів.

19.06.2017 р. представником відповідача в судовому засіданні подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на передчасність позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту передачі третьою особою права вимоги до ТОВ «Аптекарь», а також доказів отримання останнім повідомлення про відступлення права вимоги за договором надання послуг факторингу №Ф210417 від 21.04.2017 р. Також у поданому відзиві відповідач вказував на те, що грошові вимоги ТОВ «Аптекарь» перед ТОВ «Фрам Ко» на суму 1 750 099,60 грн. у зв'язку із здійсненням зарахування зустрічних однорідних вимог є погашеними в силу закону.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2017 р. залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Медікел» (надалі - ТОВ «Дельта Медікел») в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, розгляд справи відкладено на 26.07.2017 р.

Представник позивача та третьої особи 1 в судове засідання з'явилися, надали письмові пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали повністю.

В судове засідання представник відповідача з'явився, надав пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Представник третьої особи 2 в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвали суду надав додаткові документи та пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2014 р. між ТОВ «Фрам Ко» (постачальник) та ТОВ «Аптекарь» (покупець) було укладено договір поставки товару №159 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передавати у власність покупця лікарські засоби, вироби медичного призначення (медичні вироби), та інше, а покупець зобов'язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

За умовами п. 1.2 Договору загальна кількість товару, що має бути поставлений, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), ціна товару встановлюється сторонами у видаткових накладних. Постачання товару здійснюється партіями. Партією товару є товар, наведений в одній видатковій накладній.

Згідно п. 1.3 Договору загальна сума договору визначається фактичною сумарною вартістю товару, що був поставлений згідно цього договору за весь строк його дії.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що поставка товару здійснюється шляхом доставки за адресою, вказаною покупцем, або на умовах самовивозу. Доставка товару здійснюється централізовано - кільцевим перевезенням, транспорт, яким здійснюється доставка товару відповідає санітарним, а також іншим нормам та вимогам, встановленим діючим законодавством.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що отримання товару здійснюється уповноваженою на те особою покупця. Повноваження особи підтверджуються довіреністю.

Відповідно до п. 4.1 Договору строк оплати товару, сума кожної поставки, вказуються у накладних.

На виконання умов Договору у період з 27.01.2017 р. по 17.03.2017 р. ТОВ «Фрам Ко» поставило, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 750 209,79 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними та не заперечувалося представниками сторін в судовому засіданні.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 1 750 209,79 грн.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору у період з 27.01.2017 р. по 17.03.2017 р. ТОВ «Фрам Ко» було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 750 209,79 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними за вказаний період.

Факт отримання продукції на вказану суму не заперечувався представником відповідача в судовому засіданні.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1 Договору строк оплати товару, сума кожної поставки, вказуються у накладних.

Підписаними уповноваженими представниками сторін товарно-транспортними накладними був передбачений строк оплати кожної окремої партії товару - 40 днів з моменту одержання товару.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач був зобов'язаний розрахуватися за поставлений товар через 40 днів з моменту одержання кожної окремої партії товару.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 1 750 209,79 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

21.04.2017 р. між ТОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації» (фактор) та ТОВ «Фрам Ко» (клієнт) було укладено договір надання послуги факторингу №Ф210417 (надалі - «Договір факторингу»), відповідно до п.1.1 якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в сумі 1 750 209,79 грн. у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові своє право вимоги за договором поставки №159 від 18.11.2014 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптекарь» в розмірі 1 750 209,79 грн.

Пунктом 2.1 Договору факторингу визначено, що детальна інформація про вимогу, строк та порядок відступлення вимоги, строки та умови проведення відповідних розрахунків між клієнтом і фактором визначені у додатку №1 та додатку №2 до цього договору.

Згідно зі ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 3 ст. 1079 Цивільного кодексу України встановлено, що фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовою послугою є операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальності вартості фінансових активів.

Станом на момент укладання Договору факторингу позивач мав свідоцтво ФК №568 від 07.05.2015 р. про реєстрацію як фінансової установи, що вказує на наявність у останнього права на надання послуг факторингу згідно приписів ст.1079 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Договору факторингу він вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (у разі наявності). Строк цього договору складає 1 рік та починає свій перебіг з моменту, визначеного у п. 6.1 договору, та закінчується 21.04.2018 р.

У додатку №2 до Договору факторингу сторонами визначено, що вимоги передаються у строк в три робочі дні з дати підписання договору; термін сплати фактором коштів за передану вимогу - до 01.07.2017 р.

Відтак, суд приймає до уваги Договору факторингу в якості підстави у розумінні норм ст. 11 Цивільного кодексу України для виникнення у позивача права вимоги до відповідача в розмірі 1 750 209,79 грн.

21.04.2017 р. між сторонами був підписаний акт до Договору факторингу, відповідно до якого фактору перейшло право вимоги до відповідача за договором щодо сплати заборгованості у розмірі 1 750 209,79 грн., яка виникла відповідно до Договору поставки; клієнт передав, а фактор прийняв у повному обсязі документацію згідно з додатком №2 до договору та оригінали товарно-транспортних накладних згідно з реєстром станом на 17.03.2017 р.

Вказаний акт спростовує твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо не передання третьою особою 1 на користь позивача права вимоги за Договором.

Посилання відповідача на відсутність у нього заборгованості у розмірі, вказаному в позовній заяві, у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог суд відзначає наступне.

Відповідач вказує, що 01.01.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Медікел» (продавець) та ТОВ «Фрам Ко» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №206, за умовами якого ТОВ «Дельта Медікел» поставило на користь ТОВ «Фрам Ко» продукцію, а останній зобов'язався оплатити таку продукцію.

На підставі договору відступлення права вимоги №0704/17 від 07.04.2017 р. ТОВ «Дельта Медікел» відступило на користь ТОВ «Аптекарь» право вимагати від ТОВ «Фрам Ко» сплати заборгованості у розмірі 1 438 884,36 грн. за договором купівлі-продажу №206 від 07.04.2017 р.

07.04.2017 р. між вказаними сторонами підписаний акт прийому-передачі документів відповідно до договору відступлення права вимоги №0704/17 від 07.04.2017 р.

Листом №11-251 від 10.04.2017 р. ТОВ «Дельта Медікел» повідомило ТОВ «Фрам Ко» про укладення договору відступлення №0704/17 від 07.04.2017 р. та заміну кредитора у зобов'язанні на ТОВ «Аптекарь». Вказане повідомлення було направлене листом з описом вкладення у цінний лист 10.04.2017 р. та отримане представником ТОВ «Фрам Ко» 14.04.2017 р., що підтверджується відомостями з офіційного інтернет-ресурсу УДППЗ «Укрпошта».

Таким чином, з 14.04.2017 р. ТОВ «Фрам Ко» як боржник за договором купівлі-продажу №206 від 07.04.2017 р. був обізнаний про заміну сторони кредитора в такому договорі на ТОВ «Аптекарь».

На підставі частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

Зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог - одночасна участь Зарахування зустрічних однорідних вимог являє собою спосіб припинення зобов'язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов'язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо. Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). При цьому, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відтак, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо); строк виконання щодо таких вимог настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Частиною 2 статті 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

18.04.2017 р. ТОВ «Аптекарь» направило на адресу ТОВ «Фрам Ко» заяву про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, в якій вказувало на те, що ТОВ «Аптекарь» та ТОВ «Фрам Ко» мають одне перед одним зустрічні однорідні вимоги за зобов'язаннями, строк виконання яких настав, на загальну суму 1 438 884,36 грн., а також повідомляло про припинення грошового зобов'язання ТОВ «Аптекарь» перед ТОВ «Фрам Ко» у розмірі 1 438 884,36 грн. за Договором та про припинення грошового зобов'язання ТОВ «Фрам Ко» перед ТОВ «Аптекарь» за договором купівлі-продажу №206 від 07.04.2017 р.

Вказана заява була отримана представником ТОВ «Фрам Ко» 25.04.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №586.

Суд відзначає, що зарахуванням можуть припинятися тільки однорідні вимоги. Вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет. Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 30.03.2016 р. у справі №917/1592/15.

В той же час, на момент отримання вказаного повідомлення ТОВ «Фрам Ко» вже не було кредитором за Договором, оскільки на підставі Договору факторингу 21.04.2017 р. відступило своє право вимоги належного виконання ТОВ «Аптекарь» грошового зобов'язання за Договором на користь позивача.

Більш того, договір відступлення права вимоги №26-05/А від 26.05.2017 р. був укладений ТОВ «Аптекарь» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармюніон БСВ Девелопмент» щодо відступлення права вимоги до ТОВ «Фрам Ко» сплати грошових коштів у розмірі 311 215,24 грн. також був укладений після відступлення ТОВ «Фрам Ко» права вимоги за Договором на користь позивача.

З урахуванням викладеного, твердження відповідача про те, що зобов'язання ТОВ «Аптекарь» перед ТОВ «Фрам Ко» за Договором на загальну суму 1 750 099,60 грн. припинилися шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, є необґрунтованими.

За приписами ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як свідчать матеріали справи, повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, яке передбачено ст. 1082 Цивільного кодексу України, було направлено боржнику фактором 11.05.2017 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист (повідомлення №21/04 від 10.05.2017 р.).

При цьому, неотримання відповідачем вказано повідомлення на відділенні поштового зв'язку не залежало від волі відправника (ТОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації»), а тому не спростовує виконання ним належним чином приписів чинного законодавства України в частині повідомлення про здійснення відступлення права вимоги на його користь.

Отже, з урахуванням наведеного, з огляду на приписи ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що фактором було належним чином повідомлено боржника про відступлення права вимоги, яке виникло з Договору, а отже, у ТОВ «Аптекарь» виник обов'язок здійснити платіж в сумі 1 750 209,79 грн. на рахунок ТОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації».

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 1 750 209,79 грн. за поставлений товар.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ТОВ «Аптекарь» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації» про стягнення з ТОВ «Аптекарь» заборгованості у розмірі 1 750 209,79 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптекарь» (02232, м. Київ, вул. Радунська, 5-А; ідентифікаційний код 34183689) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» (04119, м. Київ, вул. Якіра, 10-А, оф. 12; ідентифікаційний код 39704618) заборгованість у розмірі 1 750 209 (один мільйон сімсот п'ятдесят тисяч двісті дев'ять) грн. 79 коп. та судовий збір у розмірі 26 253 (двадцять шість тисяч двісті п'ятдесят три) грн. 15 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.07.2017 р.

Суддя В.П. Босий