ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017р. Справа № 917/1659/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., юридична адреса: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133; адреса для кореспонденції: бульвар Дружби народів, 38, м. Київ, 01014

треті особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Національний банк України, 01007, м. Київ, вул. Інституцька, 9;

2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 01032, м. Київ, бульв. Т. Шевченко, 33б;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек", вул. Ярмаркова, буд. 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, АДРЕСА_1

про стягнення грошових коштів

Суддя Семчук О.С.

Представники:

від позивача: Косякевич Ю.С. (довіреність від 18.05.2017р.);

від відповідача: Демиденко О.Г. (довіреність № 61 від 24.07.2017р.);

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національного банку України: не з'явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: не з'явився;

від третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - позивач/ ПАТ "Дельта Банк") , в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек" (далі - відповідач/ ТОВ "Лідер Снек") про стягнення 10 738 949,59 грн., в тому числі 7 949 974 грн. 70 коп. заборгованості за простроченим кредитом, 1 340 429,93 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 1 379 459,52 грн. пені та 69 085,44 грн. річних. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.08.2015р. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 19.08.2015р. (суддя Сірош Д.М.).

Ухвалою від 08.09.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено ОСОБА_4. Ухвалою від 29.09.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Національний банк України.

15.10.2015р. суд зупинив провадження у справі № 917/1659/15 до розгляду пов'язаної з нею справи № 910/26749/15, що розглядається господарським судом міста Києва.

Ухвалою суду від 06.03.2017р. провадження у справі № 917/1659/15 було поновлено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

21.03.2017р. за клопотанням відповідача суд знову зупинив провадження у справі № 917/1659/15 до розгляду пов'язаної з нею справи № 910/26749/15, що розглядається Верховним Судом України.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв'язку із закінченням повноважень судді Сіроша Д.М. розпорядженням керівника апарату суду № 118 від 24.05.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 917/1659/15, суддею по справі призначено суддю Семчук О.С. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2017р.).

За клопотанням позивача ухвалою від 31.05.2017р. провадження у справі № 917/1659/15 було поновлено, розгляд справи призначено на 21.06.2017р.

21.06.2017р. за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 12.07.2017р.

Ухвалою суду від 12.07.2017р. за клопотанням відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 розгляд справи відкладено на 25.07.2017р.

В судове засідання 25.07.2017р. представники третіх осіб не з'явилися, про час, дату та місце проведення судового засідання треті особи повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення.

25.07.2017р. від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі (вх. № 9241). В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач надав відповідачу кредит згідно спірного договору; позивачем не надано графік погашення кредиту, у зв'язку із чим без залучення спеціалістів не можливо розрахувати правильність нарахування відсотків, пені та інших штрафних санкцій; для визначення реальних сум, які підлягають стягненню необхідно висновок спеціаліста зроблений на підставі первинних бухгалтерських документів позивача щодо надання та повернення коштів ТОВ "Лідер Снек".

Суд у судовому засіданні 25.07.2017р. відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі мотивуючи це наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

В даному випадку перевірка правильності розрахунку заборгованості за простроченим кредитом, відсотках за користування кредитом, пені та 3% річних не потребує спеціальних знань та може бути проведена судом. Отже, відсутні підстави для призначення судової економічної експертизи та для зупинення провадження у справі.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Отже, суд враховує те, що позовна заява подана до господарського суду Полтавської області 04.08.2015р. та розглядає справу за наявними доказами.

Відповідач у відзиві (а.с. 63-65) позов заперечує посилаючись на те, що у якості забезпечення виконання ним своїх зобов'язань по поверненню кредиту, 14.06.2013р. був укладений договір застави майнових прав № КЮ-ВКЛ-2108010, заставодавцем по якому є ОСОБА_4 Предметом застави є майнові права на отримання грошових сум по договорах банківського депозиту. 14.06.2013р. між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_4 був укладений договір про уступку права вимоги № КЮ-ВКЛ-2018010, згідно якого ОСОБА_4 передає у повному обсязі банку, а банк приймає всі права ОСОБА_4 як кредитора за зобов'язаннями, що виникли на підставі договорів банківських вкладів (депозитів). Таким чином, зобов'язання по спірному кредитному договору припинені у зв'язку із отриманням позивачем прав на всі грошові кошти, що були предметом застави майнових прав по договору № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у письмовому поясненні від 16.03.2017р. (вх. № 3775) підтримує позицію позивача та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 у письмових поясненнях вх. № 15057 (а.с. 107-109) підтвердив факт передачі належних йому на підставі договорів банківського вкладу (депозиту) грошових коштів на суму 8355000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Лідер Снек" за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує.

В судовому засіданні 25.07.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2013р. між позивачем (кредитор/банк за договором) та відповідачем (позичальник за договором) було укладено договір кредиту № КЮ-ВКЛ -2018010 (далі - договір, копія договору - а.с. 31-33), до якого вносились зміни шляхом укладення між сторонами додаткової угоди № 1 від 25.04.2014р. (далі - додаткова угода, копія додаткової угоди - а.с. 34) що є невід'ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1. договору банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

В п. 1.1.1. договору сторони погодили, що надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами (траншами) в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 8 000 000,00 (вісім мільйонів) грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24,10% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 21.04.2014р. включно, на умовах визначених цим договором.

Додатковою угодою пункт 1.1.1. договору було змінено, а саме, збільшено розмір процентів за користування кредитом до 27,4% річних та встановлено кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом до 26.04.2015р. включно.

Відповідно до п. 2.1. договору, видача кредиту проводиться шляхом перерахування траншів з позичкового рахунку, відкритого у кредитора, на поточний рахунок позичальника в ПАТ "Дельта Банк", згідно письмових заяв позичальника.

Моментом (днем) надання кредиту/траншу вважається день перерахування кредитних коштів у сумі траншу з позичкового рахунку позичальника, зазначеного у п. 2.1 цього договору (п. 2.1.3. договору).

Згідно п.п. 2.2., 2.3. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом на залишок заборгованості за кредитом (непогашену суму кредиту/траншу) за фактичну кількість днів користування кредитом/траншем за методом факт/факт, тобто для розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту/траншу. У випадку, якщо останній день місяця припадає на вихідний, святковий або неробочий день, нарахування процентів здійснюється напередодні. Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом.

На виконання умов договору в період з 06.09.2013р. по 26.06.2014р. позивачем було надано відповідачу в межах кредитної лінії кошти на загальну суму 19 450 000,00 грн., що підтверджується наданими позивачем меморіальними ордерами (а.с. 9-23):

1) № 61603427 від 06.09.2013р. на суму 500 000,00 грн.;

2) № 63626696 від 17.09.2013р. на суму 500 000,00 грн.;

3) № 85847600 від 29.11.2013р. на суму 1 000 000,00 грн.;

4) № 86950466 від 02.12.2013р. на суму 500 000,00 грн.;

5) № 90246046 від 17.12.2013р. на суму 1 000 000,00 грн.;

6) № 91696819 від 23.12.2013р. на суму 1 000 000,00 грн.;

7) № 92311152 від 25.12.2013р. на суму 3 000 000,00 грн.;

8) № 92785862 від 27.12.2013р. на суму 2 000 000,00 грн.;

9) № 1494735 від 09.01.2014р. на суму 500 000,00 грн.;

10) № 7231938 від 29.01.2014р. на суму 2 000 000,00 грн.;

11) № 12340640 від 13.02.2014р. на суму 2 000 000,00 грн.;

12) № 15223972 від 25.02.2014р. на суму 450 000,00 грн.;

13) № 52098966 від 19.06.2014р. на суму 2 000 000,00 грн.;

14) № 53013414 від 24.06.2014р. на суму 2 000 000,00 грн.;

15) № 54271107 від 26.06.2014р. на суму 1 000 000,00 грн.

Відповідач за період з 21.11.2013р. по 03.06.2014р. повернув позивачу кредитні кошти на загальну суму 11 500 000,00 грн., що підтверджується наданою позивачем випискою руху коштів по рахунку з 14.06.2013р. по 27.07.2015р. (а.с. 24-25).

Крім цього, згідно розпорядження № 231/1 від 23.04.2014р. позивачем було списано прострочену заборгованість за кредитом на суму 25,30 грн. (виписка руху коштів по рахунку з 22.04.2014р. по 27.07.2015р. - а.с. 26).

Таким чином, відповідачем залишається непогашеною заборгованість по кредиту на суму 7 949 974 грн. 70 коп.

На виконання умов п. 1.1.1. договору позивач нараховував відповідачу проценти за користування кредитними коштами у розмірі 24,10 % річних з дня видачі першого траншу (06.09.2013р.) та до 24.04.2014р. З 25.04.2014р. нарахування процентів (відсотків) за користування кредитними коштами здійснювалося в розмірі 27,4 % річних у зв'язку з укладенням сторонами додаткової угоди № 1 від 25.04.2014р.

При цьому, оскільки відповідачем було прострочено кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом (26.04.2015р.) з 28.04.2015р. нарахування процентів здійснювалося за процентною ставкою 32,4 % відповідно до п. 1.1.3. договору, в редакції додаткової угоди № 1.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок процентів за користування кредитними коштами (а.с. 8) та встановлено його правильність.

За загальний період з 06.09.2013р. по 27.07.2015р. позивачем було нараховано 3430162,83 грн. процентів за користування кредитними коштами.

Згідно наданих позивачем виписок руху коштів по рахунку з 14.06.2013р. по 27.07.2015р. відповідачем було сплачено проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 2 088 737,74 грн. (а.с. 27-28, 30).

Крім цього, позивачем було списано прострочену заборгованість по процентах 14.01.2015р. на суму 944,02 грн., 15.01.2015р. на суму 50,00 грн. та 12.02.2015р. на суму 1,14 грн. (виписка руху коштів по рахунку з 14.06.2013р. по 27.07.2015р. - а.с. 30)

Таким чином, відповідачем залишається непогашеною заборгованість по процентах за користування кредитом на суму 1 340 429 грн. 93 коп.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за простроченим кредитом та простроченими процентами, суд виходить з наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Між сторонами по справі укладений кредитний договір, який не суперечить чинному законодавству та укладений у письмовій формі.

Враховуючи правову природу укладеного договору, права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини кредитування.

Так, згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, надавши відповідачу кредитні кошти, належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним договором.

Відповідач у відзиві просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що зобов'язання по спірному кредитному договору припинені у зв'язку із отриманням позивачем прав на всі грошові кошти, що були предметом застави майнових прав по договору № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р.

Вказані заперечення відповідача судом до уваги не беруться виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.12.2015р. по справі № 910/26749/15, яке залишено в силі Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016р., відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Снек» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненими зобов'язань за Договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013 у сумі 8355000 грн.

При цьому, в обґрунтування позову, що розглядався, ТОВ "Лідер Снек" посилався саме на отриманням ПАТ "Дельта Банк" прав на грошові кошти (депозитні вклади) ОСОБА_4, які є предметом застави майнових прав по договору № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р.

Так, рішенням господарського суду м. Києва від 15.12.2015р. по справі № 910/26749/15 встановлено, що 14.06.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» (заставодержатель) та ОСОБА_4 (заставодавець) укладено договір застави майнових прав №КЮ-ВКЛ-2018010, відповідно до умов якого предметом застави є майнові права на отримання грошових сум по договорах банківського вкладу.

Відповідно до п. 1.2 договору застави майнових прав №КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р. заставою за цим договором забезпечується виконання ТОВ «Лідер Снек» зобов'язань за Договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р.

14.06.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» (сторона 1) та ОСОБА_4 (сторона 2) укладено Договір про уступку права вимоги № КЮ-ВКЛ-2018010, відповідно до умов якого сторона 2 передає у повному обсязі, а сторона 1 приймає всі права сторони 2 як кредитора за зобов'язаннями, що виникли на підставі депозитних договорів, а саме: право вимоги щодо отримання коштів у повному обсязі відповідно до умов Депозитного договору (в тому числі, суми депозиту, пені та штрафів, якщо такі будуть, тощо).

Відповідно до п. 2 договору про уступку права вимоги уступка прав вимоги згідно з умовами цього договору здійснюється з метою реалізації майнових прав, що є предметом застави згідно з договором застави майнових прав №КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р., який був укладений між сторонами в порядку звернення стягнення на предмет застави, що передбачений зазначеним договором застави.

Відповідно до п. 3 договору про уступку права вимоги № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р. сторони домовились, що цей договір укладений під відкладальною обставиною, у зв'язку з чим права та обов'язки сторін за цим договором настають за умови набуття стороною 1 права звернення стягнення на майнові права, що є предметом застави за Договором застави.

Згідно з п. 4 договору про уступку права вимоги, з моменту набуття сторонами прав та обов'язків за цим договором сторона 2 перестає бути стороною депозитного договору, а сторона 1 вступає в депозитний договір як сторона, що набула всіх прав сторони 2, які та мала на момент передачі цих прав.

Відповідно до п. 6 договору про уступку права вимоги № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р. передача згідно з умовами цього Договору прав кредитора за Депозитним договором від сторони 2 до сторони 1 тягне за собою у відповідності до чинного законодавства України припинення зобов'язання, що виникло на підставі Депозитного договору у зв'язку із поєднанням боржника та кредитора за Депозитними договорами в одній особі.

Так, Київським господарським судом було встановлено, що 03.03.2015р. на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на строк 3 місяці з 03.03.2015р. до 02.06.2015р. включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 71 від 08.04.2015р. про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". Згідно з даним рішення тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015р. по 02.09.2015р.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АТ "ДЕЛЬТА БАНК", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03 серпня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "ДЕЛЬТА БАНК" до 02.10.2015р. включно.

Суд дійшов висновку, що зобов'язання ТОВ «Лідер Снек» за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013, які виникли до запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» - до 03.03.2015р., можуть припинятися на підставі ст. 606 ЦК України.

Водночас, з розрахунку заборгованості ТОВ «Лідер Снек» за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р., вбачається, що заборгованість ТОВ "Лідер Снек" з повернення тіла кредиту на суму 7949974 грн. 70 коп., за твердженням ПАТ "Дельта Банк", виникла з 26.04.2015р. (тобто, після запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк»).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на 13.09.2015) під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Таким чином, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено обмеження щодо припинення зобов'язань поєднанням боржника і кредитора в одній особі у період, коли у банку запроваджена тимчасова адміністрація.

Отже, суд встановив, що позовні вимоги ТОВ «Лідер Снек» про визнання зобов'язань за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р. припиненими з 13.09.2015р. задоволені бути не можуть в силу імперативних приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, твердження відповідача стосовно того, що його зобов'язання по договору кредиту припинені спростовується рішенням господарського суду м. Києва від 15.12.2015р. по справі № 910/26749/15.

Крім цього, у клопотанні про призначення судової експертизи відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання позивачем кредиту відповідачу згідно спірного договору. Суд вважає вказане твердження таким, що не відповідає дійсності.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію .

Відповідно до ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами (меморіальними ордерами) підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів.

Крім цього, сам факт звернення ТОВ "Лідер Снек" до господарського суду м. Києва з позовом про визнання зобов'язань за договором кредиту № КЮ-ВКЛ-2018010 від 14.06.2013р. припиненими підтверджує визнання відповідачем факту надання йому кредиту позивачем.

Відповідно до приписів ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України встановлено вимоги щодо належності та допустимості доказів. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем кредитних коштів та відсотків за користування кредитом у повному обсязі.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 7 949 974 грн. 70 коп. заборгованості за простроченим кредитом та 1 340 429,93 грн. заборгованості за простроченими процентами підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача суми пені та 3 % річних суд виходить з наступного.

Згідно п. 4.1. договору, у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строку повернення кредиту/траншу, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити у повному обсязі проценти, передбачені цим договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Так, позивачем на підставі вказаних положень за період з 27.04.2015р. по 27.07.2015р. на прострочену суму заборгованості по кредитних коштах правомірно нараховано пеню на суму 1 202 297,54 грн. та 3 % річних на суму 60114,88 грн., а також за період з 13.01.2015р. по 27.07.2015р. на прострочену суму заборгованості по процентам за користування кредитними коштами правомірно нараховано пеню на суму 177161,98 грн. та 3% річних на суму 8970,56 грн.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки сум пені та річних і встановлено їх правильність.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 1 379 459,52 грн. пені (1 202 297,54 грн. + 177161,98 грн.) та 69 085,44 грн. 3% річних (60114,88 грн. + 8970,56 грн.) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек" (вул. Ярмаркова, буд. 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (юридична адреса: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133; адреса для кореспонденції: бульвар Дружби народів, 38, м. Київ, 01014; код ЄДРПОУ 34047 грн. 70 коп. заборгованості за простроченим кредитом, 1340429 грн. 93 коп. заборгованості за простроченими процентами, 1379459 грн. 52 коп. пені, 69085 грн. 44 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Снек" (вул. Ярмаркова, буд. 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ) в дохід Державного бюджету (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106; код отримувача за ; банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 73080 грн. 00 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.07.2017р.

Суддя О.С. Семчук