ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р.Справа № 922/2883/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський кінний завод", м. Люботин
про внесення змін до договору
за участю представників:

позивача - Антонова А.М. за довіреністю №01 від 04.01.2017

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський кінний завод" в якому просить суд прийняти рішення про внесення змін до договору оренди від 09.12.2004р. № 447, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський кінній завод" (ідентифікаційний код 31935878) шляхом викладення п. 3.1. даного договору у наступній редакції:

"Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, зі змінами, (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за перший місяць перерахунку - вересень 2011р. - 66382,52 грн. (розраховано згідно з додатком № 1 до цієї додаткової угоди).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Різниця по сплаті орендної плати, що виникне внаслідок зміни орендної ставки, за період з 20.09.2011р. до моменту набрання чинності цією додатковою угодою, повинна бути сплачена Орендарем протягом 6-ти місяців після її підписання." з 20.09.2011 року, тобто, з дати набрання чинності постановою КМУ від 14.09.2011 року N 961 "Про внесення змін до постанови КМУ від 04.10.95 року N 786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна".

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. №35188 від 25.10.2016) в якому проти позову заперечує повністю.

Через канцелярію суду, відповідачем було подано заяву (вх. №37116 від 07.11.2016) про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №820/6010/16

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.11.2016 по справі № 922/2883/16 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до ТОВ "Харківський кінний завод" про внесення змін до договору було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського НДІ СЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

06 червня 2017 року до суду повернулися матеріали господарської справи №922/2883/16 разом з висновком судової експертизи № 11649 від 01.06.2017.

Суд повідомив сторін про необхідність з'явитися їх повноважним представникам до господарського суду Харківської області (61022, м. Харків, Держпром, 8-й під'їзд, 3-й поверх, 331 к.) "12" липня 2017 р. об 11-00 год. для поновлення провадження по справі та розгляду справи.

Ухвалою суду від 12.07.2017 було поновлено провадження по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пояснень щодо висновку експерта позивачем надано не було.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, пояснень щодо висновку експерта не надав.

Норми ст.22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Регіональним відділення ФДМУ по Харківській області (далі за текстом - Позивач), та ТОВ «Харківський кінній завод» (далі за текстом - Відповідач), було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу Харківського державного сільськогосподарського від 09.12.2004р. № 447.

Договір оренди було укладено терміном на 15 років, тобто з 09.12.2004р. до 09.12.2019 р. Умови договору оренди, зокрема термін дії договору оренди були узгоджені з органом управління - Міністерством аграрної політики України.

Договір оренди цілісного майнового комплексу нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Молодчою Г.М. 09.12.2014 р. та зареєстровано в реєстрі за № 10058.

Факт передачі державного майна в оренду підтверджується Актом приймання - передачі цілісного майнового комплексу від 09.12.2004 р.

На підставі рішення органу управління - Міністерства аграрної політики України (лист від 19.06.2008р. № 37-17-2-11/9992) РВ ФДМУ по Харківській області додатковою угодою від 07.07.2008р. № 3 були внесені зміни до договору оренди від 09.12.2004р. № 447-ЦМК щодо збільшення строку договору оренди.

Таким чином договір оренди діє з 09.12.2004р. по 09.12.2030 року. Додаткова угода нотаріально посвідчена.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на те, що склад і вартість майна визначалися відповідно до Акту оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства станом на 30.09.2004р., вартість якого становила 3317660 грн., у тому числі основні засоби (фонди) за залишковою вартістю 2469860 грн. При укладенні договору оренди була застосована орендна ставка 3% (інше використання нерухомого майна), що була передбачена Додатком 1 «Орендні ставки за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств» до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, із змінами, що діяли на момент укладення договору оренди. Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 №961 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 №629 і від 04.10.1995 №786" (далі - Постанова) внесено зміни до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу. Зокрема, змінено формулу, за якою розраховується орендна плата, а також змінено (збільшено) розмір орендних ставок за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств та застосована орендна ставка 10% (інше використання нерухомого майна).

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відносини щодо оренди державного майна регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього Закону врегульовано організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до частини 3 статті 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру орендної плати за користування майном.

Правова позиція Вищого господарського суду України з питання внесення змін до договорів оренди державного майна відображена у постанові пленуму ВГСУ від 29.05.2013 року N 12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна.

Так, відповідно до п. 3.2. постанови пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. спори про внесення змін до договору оренди (найму) у зв'язку із запровадженням нових тарифів, ставок орендної плати (в т. ч. внесенням змін до відповідних методик) мають вирішуватися з урахуванням вимог приписів статті 632 ЦК України та частини другої статті 21 Закону "Про оренду державного та комунального майна", згідно з якими розмір орендної плати в договорі встановлюється за домовленістю сторін і може бути змінено за погодженням сторін або, у випадках та на умовах, встановлених законом.

Судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, чи погоджувалися сторонами при укладенні договору оренди умови щодо перегляду орендної плати, в тому числі з підстави внесення змін до методики розрахунку орендної плати. Відповідний перегляд орендної плати е обґрунтованим, якщо господарський суд встановить факт погодження сторонами при укладенні договору оренди такої підстави перегляду орендної плати, як внесення змін до методики розрахунку орендної плати.

Укладаючи договір оренди державного майна № 447 від 09.12.2004р. сторони у п. 10.6. погодили, що зміни умов Договору можуть мати місце лише за згодою сторін, окрім випадків, коли такі зміни передбачені Методикою її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та у разі односторонньої відмови від Договору частково.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються піни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду державного майна та комунального майна" розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати також може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкту оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Оскільки розмір орендної плати за оренду державного майна встановлюється відповідною Методикою розрахунку, затвердженою Кабінетом Міністрів України, то орендна плата за оренду майна державної є регульованою ціною.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон) розмір орендної тати може бути змінено на вимогу однією з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкту оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавством України.

Оскільки об'єктом оренди у даному випадку є державне майно, розрахунок орендної тати за державне майно та пропорції її розподілу визначаються Методикою, яка є обов'язковою для застосування її при визначенні ставки та порядку розрахунку орендної плати за Договором.

Згідно приписів пункту 2 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року № 961 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 року № 629 і від 04 жовтня 1995 року № 786» оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати.

Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Результати незалежної оцінки є чинними протягом шести місяців від дня її проведення, якщо інший строк не передбачений у звіті щодо незалежної оцінки.

Відповідно до п. п. 4, 5 Методики (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 961 ) орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Отже, Методикою передбачено, що перегляду розміру орендної плати розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку визначається на підставі незалежної або стандартизованої оцінки.

Таким чином, новий розрахунок орендної плати за об'єкти оренди можливий після здійснення оцінки таких об'єктів, в порядку визначеному чинним законодавством або, якщо остання оцінка була проведена не менше ніж три роки тому.

Однак, позивачем доказів проведення оцінки до матеріалів справи не надано та яким чином проводився розрахунок також надано не було.

Крім того, згідно висновку експерта судової економічної експертизи №11649 від 01.06.2017 по справі №922/2883/16 встановлено що нарахування орендної плати відповідно розрахунку плати за перший (базовий) місяць перерахунку оренди державного майна: цілісного майнового комплексу Харківського державного сільськогосподарського іподрому, що передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський кінний завод», здійснене до договору оренди цілісного майнового комплексу №477 від 09.12.2004, не відповідає приписам Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 961). Наданими на дослідження документами відповідність розрахунку річної орендної плату, яка становить 329645, 60 грн., та орендної плати за перший (базовий місяць) вересень 2011 року, яка становить 66382,52 грн. відповідно до розрахунку плати за перший (базовий) місяць перерахунку оренди державного майна: цілісного майнового комплексу Харківського державного сільськогосподарського іподрому, що передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський кінний завод» за договором оренди цілісного майнового комплексу №477 від 09.12.2004 вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 961) не підтверджується.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача щодо внесення змін до спірного договору в редакції запропонованій позивачем.

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє в задоволенні позову.

Щодо заяви відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності суд зазначає.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В пункті 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", зокрема зазначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки в межах даної справи суд відмовляє в задоволенні позову з підстав необґрунтованості позовних вимог, суд не застосовує позовну давність до спірних правовідносин.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн.

Відповідно до підпункту 2) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється в 1 розмірі мінімальної заробітної плати.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру.

Отже, за подання даної позовної заяви має бути сплачено судовий збір в сумі 1378 грн. (розмір судового збору за немайнову вимогу станом на 2016 рік).

З урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в розмірі 1378 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Крім того, відповідачем було сплачено 26480,00 грн. за проведення судової експертизи, враховуючи, що судова експертиза проводилася за клопотанням самого відповідача, а також, зважаючи на майновий стан сторін, суд вважає за необхідне залишити вказані витрати за відповідачем.

Враховуючи викладене та керуючись 1, 2, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, майдан Театральний, 1, ) на користь державного бюджету України - 1378 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.07.2017 р.

Суддя С.А. Прохоров