ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.07.2017 Справа № 904/3956/17

За позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, м. Дніпро

до Відповідача-1: Солонянської селищної Ради, смт. Солоне, Дніпропетровська область

Відповідача-2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Відповідач-3:Солонянська районна рада, смт. Солоне, Дніпропетровська область

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ культури, туризму, національностей та релігій Солонянської районної державної адміністрації, смт. Солоне

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ освіти Солонянської районної державної адміністрації, смт. Солоне

про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району від 15.12.2014 року

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Мамаєва Є.М. - посвідчення № 044065 видане 07.09.16;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: ОСОБА_3 - довіреність від 02.09.13;

від відповідача-3: Догонова Т.В. - довіреність від 07.06.17;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровська місцева прокуратура №2 Дніпропетровської області звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Солонянської селищної Ради та до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району від 15.12.14, зобов'язати відповідача-2 звільнити і повернути за актом приймання - передачі приміщення.

Ухвалою суду від 31.03.17 порушено провадження у цій справі та призначено її розгляд на 18.04.17. Цією ухвалою було залучено до участі в справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ культури, туризму, національностей та релігій Солонянської районної державної адміністрації та в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ освіти Солонянської районної державної адміністрації.

Ухвалою суду від 18.04.17 розгляд справи відкладений на 16.05.17.

Ухвалою суду від 16.05.17 розгляд справи відкладено до 14.06.17 та залучено в якості відповідача-3: Солонянську районну раду.

Дніпропетровською місцевою прокуратурою №2 Дніпропетровської області 14.06.17 подана заява про уточнення позовних вимог, в якій прокурор просить:

- визнати незаконним рішення Солонянської районної ради № 279-36/УІ від 04.12.2014 «Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Солонянського району» в частині передачі в оренду Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 нерухомого майна приміщення Солонянської СЗОШ №2, І-ІІІ ступеня, загальною площею 30.0 кв.м, яке розташоване на 1 поверсі 3 поверхової будівлі за адресою: с. Солоне, вул. Строменко, 50, Солонянський район Дніпропетровська область.

- визнати недійсним Договір оренди нерухомого приміщення Солонянської СЗОШ №2, І-Ш ступеня, загальною площею 30.0 кв.м, яке розташоване на 1 поверсі 3 поверхової будівлі за адресою: с. Солоне, вул. Строменко 50, Солонянського району Дніпропетровської області, укладений 15.12.2014 між Солонянською районною радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

- визнати недійсним договір до договору оренди нерухомого майна спільної власності спільної власності територіальних громад сіл. Селищ Солонянського району від 15.12.2014 року, укладений між Солонянською селищною радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

- зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 звільнити і повернути за актом приймання передачі Солонянській районній раді приміщення Солонянської СЗОШ №2, І-Ш ступеня, площею 30,0 кв.м, вартістю 21 420 грн., яке розташоване на 1 поверсі 3 поверхової будівлі за адресою с. Солоне, вул. Строменко, 50, Солонянського району Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 14.06.17 розгляд справи відкладений до 11.07.17.

Ухвалою суду від 11.07.17 розгляд справи відкладений до 24.07.17.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення у справі, відповів на поставленні питання, заявив клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Представник відповідача-2 у судове засідання з'явився, заперечив проти позову, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Представник відповідача-3 у судове засідання з'явився, заперечив проти позову, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Представники третьої особи-1,2 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили.

З метою запобігання порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо права на розгляд справи судом протягом розумного строку та права на справедливий суд, підпункту "с" пункту 3 статті 6 Конвенції щодо права на захист, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції щодо права на виконання остаточного рішення суду протягом розумного строку, статті 8 "Право на повагу до приватного та сімейного життя", статті 11 "Свобода зібрань та об'єднання", статті 14 у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції "Право на майно", статті 34 "Індивідуальні заяви", суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 11.05.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 2 Дніпропетровської області в ході опрацювання інформації з відділу культури, туризму, національностей та релігій Солонянської районної державної адміністрації встановлені порушення вимог законодавства України щодо збереження мережі закладів освіти, відчуження їх майна, використання приміщень для цілей, не пов'язаних з освітніми процесами та дозвіллям дітей, використання коштів на їх утримання.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна будівля школи, яка розташована за адресою: 52400, вул. Строменка, буд. 50 смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, належить на праві власності Територіальній громаді Солонянського району в особі Солонянської районної ради.

Рішенням Солонянської районної ради від 04 грудня 2014 №279-3 6/УІ «Про надання в оренду нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району» надано дозвіл на укладення договору оренди об'єкта нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району, зокрема, частини нежитлового приміщення Солонянської СЗОШ №2, І-ІП ступеня, площею 30,0 кв.м. розташованого за адресою: 52400, вул. Строменка, буд. 50 смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області на 1 поверсі 3 поверхової будівлі.

На виконання вказаного рішення між відповідачем-1 (орендодавець) та відповідачем-2 (орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району, від 15.12.14.(договір). Згідно п.1.1 договору, Орендодавець передає а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно для здійснення підприємницької діяльності (продаж продовольчих, непродовольчих, промислових товарів). Відповідно до п. 2.1 об'єктом оренди є нерухоме майно площею 30.0 кв.м. за адресою: смт. Солоне, вул. Строменка, 50. Пунктом 2.2 договору визначена вартість об'єкта, яка згідно незалежної оцінки від 19.09.14 становить 21420,00 грн. Згідно із п. 11.1 договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 15.12.14 по 11.12.17.

На виконання умов договору 15.12.14 між сторонами укладено Акт приймання - передачі приміщення за вказаною адресою, скріплений підписами сторін.

Солонянською районною радою 27.01.16 прийнято рішення за № 43-4/УП про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району, відповідно до якого юридичну особу - комунальний заклад освіти «Солонянська середня загальноосвітня школа №2 І-ІП ступенів Солонянської районної ради Дніпропетровської області» за адресою вул. Строменко, буд. 50, смт. Солоне, Солонянський район, Дніпропетровська область та її майно, що перебуває на балансі відділу освіти Солонянської районної державної адміністрації передано зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району до комунальної власності Солонянської селищної ради.

В подальшому, Солонянською селищною радою 21.02.2017 прийнято рішення щодо затвердження переліку об'єктів, до якого входить будівля школи за адресою смт. Солоне, вул. Строменко, 50, які не використовуються в навчальному та виховному процесах та можуть бути надані в оренду з метою ефективного, раціонального використання комунального майна та збереження його в належному стані у зв'язку з відсутністю навчального та виховного процесів в окремих приміщеннях будівель шкіл та дошкільних навчальних закладів, недопущення руйнації майна.

Дніпропетровська місцева прокуратура № 2 Дніпропетровської області вважає, що рішення Солонянської селищної ради від 21.02.2017 не може бути правовою підставою для укладення договору оренди, оскільки він укладений з порушенням прямих норми законодавства, що забороняють використання об'єктів освіти не за їх цільовим призначенням, що і стало причиною звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства; загальнодержавне значення мають, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

В силу положень ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту" навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

За приписами частин 1 та 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством. Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Прокурор в обґрунтування як своїх позовних вимог, вказує на те, що об'єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти, а тому передача будь-яких приміщень навчальних закладів в оренду суб'єктам господарювання для проведення господарської діяльності не пов'язаної з наданням освітніх послуг прямо заборонена законом. Невикористання навчальним закладом спірного приміщення для навчального процесу не свідчить про неналежність цього приміщення до об'єкту освіти та не позбавляє його спеціального статусу, як приміщення навчального закладу, та не є підставою правомірності надання його в оренду, оскільки заборона використання такого приміщення з іншою метою встановлена на законодавчому рівні.

Господарський суд не може погодитись з такими доводами прокурора, оскільки вони не враховують наступного.

Абзац 14 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" містить виключення із встановленої заборони щодо об'єктів оренди, відповідно до якого, окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

За приписами частин 1 та 4 ст. 61 Закону України "Про освіту" фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Так, в силу положень ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності; державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Статтею 14 Закону України "Про освіту" визначено, що місцеві органи державної влади та місцевого самоврядування, зокрема, забезпечують розвиток мережі навчальних закладів та установ, організацій системи освіти, зміцнення їх матеріально-технічної бази та господарське обслуговування.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених правових положень, в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів законом передбачається можливість залучати у тому числі доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

У підпункті 2 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" від 27.08.2010 року №796 вказано, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Господарським судом встановлено, що згідно з витягу з технічної документації до якої додано фотографічні зображення будівлі школи та магазину, плану евакуації, магазин має окремий вхід та не поєднаний з шкільними приміщеннями, які використовуються для навчального та навчально-виховного процесу.

Також, Солонянською районною радою Дніпропетровської області 24.07.2017 через канцелярію подані додаткові письмові пояснення до відзиву на позов. До пояснень додано копію технічного паспорту на приміщення школи. З технічного паспорту вбачається, що в приміщенні школи є два приміщення-квартири. Одне з цих приміщень-квартир і є об'єктом оренди за спірним договором. А отже, орендоване приміщення не призначено для здійснення навчально-виховного процесу. Крім того, згідно з Державними санітарними правилами і нормами влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організацій навчального виховного процесу 5.5.2.008-01, затверджених Постановою головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2011 року № 63 не може використовуватись у навчально-виховному процесі, а тому відповідно до законодавства може здаватись в оренду з метою отримання додаткових джерел фінансування навчального закладу.

У судовому засіданні представник відповідача-1 пояснив, що, даний магазин не заважає роботі школи, а навпаки, за орендні кошти - школа закуповує: ватман, кольоровий папір та інші речі канцелярської належності, які використовуються у навчальному процесі. Також, кошти отримані за оренду використовуються для організації роботи пришкільного табору відпочинку з денним перебуванням, що позитивно впливає на навчально-виховний процес, та свідчить про ефективне використанням частини приміщення освітнього закладу з метою отримання додаткових джерел фінансування навчального закладу. Також, слід зазначити, згідно інформації директора школи № 2 від 20.07.2017 року, дане приміщення магазину знаходиться в оренді з 2007 року. Приміщення було в занедбаному стані, так як довгий час не використовувалося, бо не було в цьому потреби. Після укладення договору оренди орендарем за власні кошти зроблено ремонт: відновлено електропроводку, пошпакльовано стіни, поклеєні шпалери, пофарбовано, відремонтовано підлогу, постелено лінолеум, встановлено вхідні двері. Діти користуються послугами магазину, знаходячись в повній безпеці, бо не потрібно виходити за територію школи.

Таким чином, зазначене приміщення навчального закладу технологічно не пов'язано з навчальним та науковим процесом, а тому, з метою отримання додаткових джерел фінансування, може надаватись в оренду іншим суб'єктам господарювання.

З урахування всіх обставин даного спору, зокрема того, що спірне приміщення перебувало в занедбаному стані до здачі в оренду, безпосередньо не пов'язано з навчальним процесом. При цьому відповідач-1 належно виконує умови спірного. Договір оренди сторонами укладено з дотриманням порядку укладення договорів оренди та вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна", узгоджено всі істотні умови Договору і на момент укладення правочину прямої законодавчої заборони передавати в оренду приміщення, які не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, не існувало. Таким чином, спірний договір оренди є таким, що не суперечить приписам ч.5 ст.63 Закону України "Про освіту", оскільки не призводить до порушення прав учнів, які захищає і гарантує держава.

О отже, відсутні обставини, з якими Закон пов'язує визнання оспорюваного правочину недійсним на момент його вчинення. Тому, в позові слід відмовити.

Такої ж самої правової позиції дотримується ВГСУ під час розгляду аналогічних спорів (постанови ВГСУ від 27.04.2016 у справі № 916/2451/15, від 27.04.2016 у справі № 922/5058/15, від 12.07.2016 у справі № 917/228/15, від 09.11.2016 у справі № 918/370/16, від 16.11.2016 у справі № 922/1411/16, від 24.11.2016 у справі № 911/1022/16, від 14.12.2016 у справі № 922/2011/16, від 09.02.2017 у справі № 911/1633/16, від 01.03.2017 у справі № 918/975/16, від 22.03.2017 у справі № 924/572/16 від 19.04.2017 у справах №№ 918/592/16, 922/2009/16 та від 14.06.2017 у справі № 922/2876/16).

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 31.07.2017

Суддя М.О. Ніколенко