КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2017 р. Справа№ 910/5255/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача: Дудник Н.М. - за дов. № 967/03 від 30.06.2017.

від відповідача: Стеценко Т.М. - за дов. № 130-2016 від 04.08.2016.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017.

у справі №910/5255/17 (суддя Грєхова О.А.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

про стягнення заборгованості з орендної плати за Договором оренди приміщення № 63 від 01.08.2013 в розмірі 270 397,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі № 910/5255/17 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2017 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Гончарова С.А., Станіка С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2017 колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 26.07.2017.

25.07.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких, останній просить залишити рішення першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 26.07.2017 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі №910/5255/17 скасувати.

В судовому засіданні 26.07.2017 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням заперечень поданих під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі №910/5255/17 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (надалі - орендодавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (надалі - орендар, відповідач) 01.08.2013 було укладено Договір оренди приміщення № 63 (надалі - Договір оренди).

Цим Договором регулюються правовідносини пов'язані із передачею орендодавцем орендареві у строкове платне користування, для здійснення орендарем його статутної діяльності, приміщень, що відповідають санітарно-технічним і протипожежним вимогам, по Акту прийому-передачі (п. 1.1 Договору оренди).

Відповідно до п.п. 1.2 та 1.3 Договору оренди, приміщення, що надаються в оренду для функціонування страхової компанії, загальною площею 116,4 кв.м., (надалі - приміщення), знаходяться на 1-му поверсі будівлі за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Любарська, 4. Приміщення вважаються фактично переданими орендареві з моменту підписання сторонами Акта прийому-передачі та його скріплення печатками сторін. Акт прийому-передачі підписується сторонами не пізніше 10 календарних днів з моменту укладення Договору.

Згідно з п. 3.1.8 Договору оренди орендар зобов'язаний в разі закінчення строку дії Договору, або при його розірванні в десятиденний термі, повернути приміщення орендодавцю в задовільному технічному стані, з урахуванням норм нормального зносу, про що складається Акт прийому-передачі.

Сторона у п. 3.1.9 Договору оренди погоджено, що в разі вивільнення приміщення без складання Акту прийому-передачі, та в неналежному технічному стані, орендар несе відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим Договором.

Пунктами 4.1 та 4.2 Договору оренди встановлено, що щомісячний розмір орендної плати за користування об'єктом оренди становить 13 386,00 грн., в т.ч. ПДВ 2 231,00 грн. Сторони погодили, що оплата за користуванням приміщення здійснюється відповідно до Графіку платежів (Додаток № 2) який є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.3 Договору оренди, орендна плата сплачується орендарем за кожний поточний календарний місяць використання орендованого приміщення, на підставі рахунка, виставленого орендодавцем, до десятого числа поточного місяця, а орендар сплачує орендну плату орендодавцю протягом 5 (п'яти) календарних днів після отримання рахунку.

Як передбачено п. 5.2 Договору, дія Договору оренди припиняється внаслідок:

1) закінчення строку, на який його було укладено;

2) ліквідації юридичної особи орендодавця або орендаря;

3) загибелі приміщення;

4) несплати орендарем орендної плати чи комунальних витрат протягом 2 місяців поспіль;

5) неспроможності орендаря виконувати будь-які інші зобов'язання за цим Договором оренди та (і) таке невиконання договору завдає, або обґрунтовано завдасть, суттєвої шкоди інтересам орендодавця щодо майна, будинку та/або приміщень та невиконання орендарем триває протягом періоду 30 (тридцять) днів чи більше, після письмового повідомлення орендодавця із зазначенням невиконання та ризику завданої дійної чи неминучої суттєвої шкоди та з вимогою виконання орендарем своїх зобов'язань;

7) самостійної здачі орендарем в суборенду орендованих приміщень, без попередньої згоди орендодавця.

За умовами пункту 5.3 Договору оренди, дія Договору оренди приміщень може бути припинення за ініціативою орендодавця або орендаря, з письмовим повідомленням за один місяць до дати розірвання Договору і оплатою своїх зобов'язань в повному обсязі.

Цей Договір вступає в силу з моменту його укладення (підписання та скріплення печатками) і діє до 31.07.2014 (п. 6.1 Договору).

01.08.2013 сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі приміщення до Договору оренди, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування об'єкт оренди, а саме нежитлове приміщення площею 116,4 кв.м., що розташоване за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Любарська, 4.

Місцевим господарським судом встановлено, що листом за вих. № 4647 від 01.09.2015 відповідач звернувся до позивача із проханням розібратися в ситуації, оскільки за переконанням відповідача, ним було повідомлено позивача про відсутність наміру продовжувати дію Договору оренди, приміщення було передано 31.07.2014 в задовільному стані, жодних претензій сторони одна до одної не мали, однак 25.08.2015 до відповідача звернулась ОСОБА_6, представник позивача та повідомила, що між сторонами є відкриті питання, щодо передачі приміщення.

Листом вих. № 6860 від 08.12.2015, адресованому позивачу, відповідачем було зазначено, що у зв'язку з закінченням 31.07.2014 строку дії Договору, 21.07.2014 керуючому Житомирським регіональним відділенням Беземчук Л.М. було надано лист (вих. № 48/1 від 01.07.2014) про небажання продовжувати дію Договору на новий термін та з проханням прибути 31.07.2014 для належної передачі об'єкта оренди та складання Акту приймання-передачі об'єкта з оренди. У зазначеному листі, відповідач також навів ряд фактів, які на переконання відповідача свідчать про невикористання відповідачем приміщення. Також, відповідач вимагав від позивача підписати та передати один примірник Акту приймання-передачі об'єкта оренди.

Позивач листом вих. № 8429/046 від 21.12.2015 зазначив, що ані підписані зі сторони відповідача акти приймання-передачі об'єкта оренди, ані листи з повідомленням щодо наміру припинити дію Договору, на адресу позивача не надходили, в зв'язку з чим, позивач зазначив, що Договір оренди є нерозірваним та обов'язковим для виконання сторонами, у зв'язку з чим, у позивача вістуні підстави для підписання актів приймання-передачі, що датовані 31.07.2014, та зазначив, що Договір діє до 30.06.2016, та у разі наявності наміру достроково розірвати Договір, позивач просив повідомити про це.

Листом № 11 від 05.01.2016, адресованому позивачу, відповідач зазначив про необґрунтованість заборгованості та зазначив, зокрема що 31.07.2014 відповідач звільнив приміщення, про що складено Акт приймання передачі, який передано представнику позивача Беземчук Л.М.

Позивач листом вих. № 805 від 08.02.2016 зазначив, що саме уповноважена особа фонду з дня призначення тимчасової адміністрації та здійснення ліквідації банку є керівником банку та представляє інтереси банку, а отже саме з уповноваженою особою фонду мало вирішуватися питання про припинення Договору оренди та повернення орендованого приміщення з користування, проте на ім'я уповноваженої особи, а в подальшому на ліквідацію, листи про припинення Договору та Акти приймання-передачі не надходили.

Листом вих. № 1167 від 25.02.2016 відповідач вимагав у позивача повернути підписаний зі сторони банку один примірник Акту приймання-передачі приміщення від 31.07.2014.

ПАТ "Брокбізнесбанк" 22.06.2016 звернувся із Претензією вих. № 4820 від 22.06.2016 до ПАТ"Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у якій вимагав сплатити заборгованість по орендній платі за Договором № 63 оренди приміщення від 01.08.2013 у розмірі 270 397,20 грн.

Відповідач, листом від 01.08.2016 за вих. № 4215 на Претензію № 4820 від 22.06.2016 зазначив, що за результатами розгляду претензії, вона задоволенню не підлягає, з підстав викладених компанією у листах, що були раніше направлені. Відповідач також зазначив, що вкотре вимагає повернути підписаний зі сторони ПАТ "Брокбізнесбанк" примірник Акту приймання-передачі приміщення від 31.07.2014.

В позовній заяві, позивач вказує на те, що у відповідача виникла заборгованість з орендної плати в розмірі 270 397,20 грн. за період з серпня 2014 по квітень 2016.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Вказаний Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Даний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як визначено ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України Договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Таким чином, зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України випливає, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Аналогічна правова позиція також викладена у ч. 2 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" (надалі - Постанова).

Позивач посилається на те, щооскільки після закінчення строку дії Договору, жодних заперечень з боку орендаря або орендодавця щодо припинення дії Договору не було, а відповідач продовжував користуватись орендованим майном, Договір вважається пролонгованим на тих самих умовах і на той самий строк.

В свою чергу, відповідач заперечує проти даних доводів позивача, обґрунтовуючи це листами, адресованими Керуючому Житомирським регіональним відділенням ПАТ "Брокбізнесбанк" Беземчук Л.М., та переданим керуючому Актом приймання-передачі об'єкта з оренди з 31.07.2014.

Як вбачається з наданого відповідачем Акту приймання-передачі об'єкту з оренди за Договором оренди від 31.07.2014, він був отриманий Л.М. Беземчук, проте не містить підпису та печатки Куреного О.В. в графі "Орендодавець", а отже підписаний лише з боку орендаря, тобто відповідача.

Також, матеріали справи містять лист відповідача, який адресований Керуючому Житомирським регіональним відділенням ПАТ "Брокбізнесбанк" Беземчук Л.М. вих. № 48/1 від 01.07.2014, у якому відповідач повідомляє про небажання продовжувати строк дії Договору на новий термін.

Разом з тим, відповідачем було надано до матеріалів справи Довіреність № 321/03 від 01.08.2013 якою ПАТ "Брокбізнесбанк" уповноважив керуючого Житомирським регіональним відділенням ПАТ "Брокбізнесбанк" Беземчук Людмилу Миколаївну представляти інтереси банку у відносинах з ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Для чого, Беземчук Людмилі Миколаївні було надано право від імені банку укладати Договір оренди приміщення за адресою: м. Житомир, вул. Любарська, 4 та підписувати рахунки, акти виконаних робіт (наданих послуг), акти прийому-передачі по Договору оренди. Строк дії довіреності встановлено на один рік до 01.08.2014 включно.

За доводами позивача, ані акт приймання-передачі приміщення з оренди, ані лист про відмову від продовження строку дії Договору на адресу позивача не надходили.

Так, щодо необхідності доведення факту направлення орендарем орендодавцю повідомлення про припинення дії договору оренди та надання належних доказів направлення такого повідомлення неодноразово зазначав Вищий господарський суд України у своїх постановах.

А саме, Вищим господарським судом України в постанові від 01.02.2007 у справі № 46/201-06 зазначено: "Статтею 764 Цивільного кодексу України встановлений виняток із загального правила. Так, у разі продовження користування наймачем (орендарем) майном після закінчення строку договору без повторного його укладення, за відсутності заперечень сторін протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Отже, сторона, яка бажає відмовитися від договору, зобов'язана попередити про це іншу сторону не пізніше одного місяця. При цьому, попередження про припинення (розірвання) договору майнового найму (оренди) має бути зроблене в такій формі, яка б забезпечила можливість доведення у разі спору, що таке попередження було зроблене."; у постанові від 06.12.2007 у справі № 32/315 зазначено: "Так, в матеріалах справи відсутні, а суди попередніх інстанцій не посилались, на докази надсилання відповідачеві заяви від 31.08.2006 про припинення договору оренди, однак, колегія суддів вважає, що встановлення факту повідомлення орендаря про припинення договору оренди має безумовно істотне значення для правильного вирішення спору, адже, в протилежному випадку для орендаря настають правові наслідки, передбачені нормами ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", за приписами яких у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.".

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року №107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК" (код за ; МФО 300249; місцезнаходження: м. Київ, пр. Перемоги, буд. 41, 03057) (надалі -АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК").

У спорах пов'язаних з банком, у якому запроваджена тимчасова адміністрація, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Як встановлено п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції на момент прийняття рішення Про віднесення Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" до категорії неплатоспроможних") Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України".

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системоутворюючих банків - шість місяців. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом одного дня після призначення уповноваженої особи Фонду керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують операційну діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

У відповідності до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (далі - АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК") та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно.

Згідно з ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити:

- найменування та інші реквізити банку, що ліквідується;

- дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду;

- прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду;

- інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" усі або частина повноважень Фонду, визначених цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду, крім організації реалізації майна банку, що ліквідується. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко зазначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема виконує повноваження органів управління банку.

Потім, на підставі частини п'ятої статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21.05.2015 р. № 103 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" на 1 рік до 10.06.2016 р. включно.

В подальшому, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийняла рішення від 02 червня 2016 р. № 896 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" на два роки до 10 червня 2018 року включно.

Отже, з моменту прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК" (код за ; МФО 300249; місцезнаходження: м. Київ, пр. Перемоги, буд. 41, 03057) (далі -АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК"), до уповноваженої особи перейшли всі повноваження керівника та відповідно саме уповноважена особа має право підписувати Акти приймання-передачі майна з оренди, та відповідно саме з уповноваженою особою має відбуватись листування щодо договірних відносин сторін.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на виконання ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноваженою особою Фонду було видано Наказ "Про скасування довіреностей" № 257 від 03.03.2014, відповідно до якого, з 03.03.2014 скасовано дію всіх довіреностей, виданих АТ "Брокбізнесбанк", зобов'язано керівників структурних та відокремлених підрозділів банку надати оригінали довіреностей до юридичного департаменту банку до 06.03.2014.

Разом з цим, Наказом № 260 від 03.03.2014 "Про відкликання печаток та штампів" було зобов'язано керівників головних регіональних/регіональних до 06.03.2014 забезпечити відправку всіх печаток та штампів за актами приймання-передачі до Головного офісу банку.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Беземчук Л.М., враховуючи рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК" та Наказ "Про скасування довіреностей" № 257 від 03.03.2014, та в подальшому, рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (надалі - АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК") та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", не була уповноваженою особою банку станом на 31.07.2014 на прийняття від відповідача Акту приймання-передачі приміщення, та відповідно адресування листів про припинення дії Договору оренди саме Беземчук Л.М., з урахуванням викладеного, також не може бути доказом повідомлення відповідачем саме позивача про відмову від продовження дії Договору оренди.

Тому, направлення відповідачем вже на юридичну адресу з листами від 08.12.2015 та від 08.02.2016 саме Акту приймання-передачі від 31.07.2014, за наявності діючого (пролонгованого) Договору оренди, за відсутності повідомлень про намір розірвати Договір, не створює для позивача обов'язку з його підписання зі спливом значного проміжку у часі.

Тому, матеріалами справи не підтверджується, що відповідач, відповідно до вимог законодавства, своєчасно повідомив позивача про припинення терміну дії договору та відмову від продовження його дії.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що сторонами не доведено передання відповідачем за Актом приймання-передачі приміщення з оренди позивачу.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що Договір оренди був пролонгований на тих самих умовах на той самий строк, на який його було укладено, а отже відповідачем не доведено, а позивачем не спростовано факту пролонгації Договору оренди, в зв'язку з чим, відповідач зобов'язаний відповідно до приписів чинного законодавства сплачувати орендну плату.

Згідно з ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату.

У відповідності до умов п. 4.1 Договору оренди, щомісячний розмір орендної плати за користування об'єктом оренди становить 13 386,00 грн., в т.ч. ПДВ 2 231,00 грн.

Згідно з п. 4.3 Договору оренди, орендна плата сплачується орендарем за кожний поточний календарний місяць використання орендованого приміщення, на підставі рахунка, виставленого орендодавцем, до десятого числа поточного місяця, а орендар сплачує орендну плату орендодавцю протягом 5 (п'яти) календарних днів після отримання рахунку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), зобов'язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріали справи містять рахунок № 227 від 23.05.2017 на суму 270 397,20 грн., та докази його направлення на адресу відповідача.

Разом з цим, ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України закріплено право осіб, які вчиняють правочин, обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Враховуючи викладені обставини, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рахунок за своїми ознаками не є первинним документом, а містить лише платіжні реквізити, тобто носить інформаційний характер; ненадання рахунку, по своїй суті, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні приписів статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунка не звільняє відповідача від обов'язку здійснити оплату за користування орендованим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 08.11.2016 у справі № 904/3147/16.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (п. 2 ст. 193 ГК України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Тому, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної сплати орендних платежів підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 270 397,20 грн., підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі №910/5255/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі №910/5255/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 у справі №910/5255/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5255/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

С.Р. Станік