ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р.Справа № 916/1053/17

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №3-354 від 21.04.2017р.;

від відповідача: Бондаренко В.М. за довіреністю від 04.01.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1053/17:

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3;

до відповідача: Закритого акціонерного товариства "Одесакондитер";

про стягнення 137400,32 грн., -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернувся до Закритого акціонерного товариства "Одесакондитер" (далі - Відповідач ) із позовом про стягнення боргу у розмірі 137400,32 грн. за договором про надання транспортно-експедиторських послуг посилаючись на неналежне виконання відповідачемумов Договору в частині оплати за надані послуги.

Під час розгляду справи 05.07.2017р. у судовому засіданні позивачем надана заява (вх. ГСОО №2-3620/17) про зменшення позовних вимог, згідно якої Позивач просить стягнути з відповідача 130220,85 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, позивач просить позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнає частково з підстав, викладених у відзиві на позов.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21 червня 2017 р. за клопотанням представника позивача строк вирішення спору продовжений на 15 днів до 19 липня 2017р.

В засіданнях суду оголошувались перерви 21.06.2017р., 05.07.2017 р. та 17.07.2017р. за правилами ст. 77 ГПК України.

В засіданні суду 19.07.2017р. за правилами ст. 85 ГПК України, в присутності представників обох сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій -це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, 30.04.2014р. між сторонами у справі був укладений договір № 99 про надання транспортно-експедиторських услуг, за пунктом 1.1. якого, Позивач (перевізник) зобов'язується за цим Договором надавати Відповідачу (замовнику) комплекс транспортних послуг (приймати від замовника, супроводжувати, доставляти і передавати ввірений замовником вантаж вантажоотримувачам у пунктах призначення, вказаних замовником), а замовник зобов'язується приймати від перевізника надані послуги, та сплачувати йому за виконанні роботи визначену сторонами плату.

Відповідно до п. 1.3. Договору доставку вантажів замовника перевізник здійснює автотранспортом з оформленням про це відповідних товаросупровідних документів.

Згідно з п. 3.1.Договору надання послуг перевізник здійснює на підставі заявок замовника, які ним подаються перевізникові по факсу або письмово. В заявці вказується дата перевезення, маршрут, назва транспорту, тип вантажу, обсяг, узгоджена вартість перевезення, та ін.

Відповідно до п. 3.3. Договору, достатнім доказом прийнятая вантажу під відповідальність і перевезення Перевізником являється підпис та ПІБ водія автотранспортного засобу перевізника на ТТН в рядку «Прийняв до перевезення», виписаній замовником на вантаж. Доказом здачі перевізником вантажу вантажоотримувачу є повернута перевізником замовнику належно оформлена ТТН з датою і підписом уповноваженого представника вантажоотримувача затверджена печаткою або штампом узгодженого зразка про прийняття вантажу, без розбіжностей по кількості та без механічних або температурних ушкоджень вантажу.

Відповідно до абзацу 9 п. 4.1. Договору Перевізник зобов'язаний не пізніше, як у 5-ти денний термін після дня здачі вантажу вантажоотримувачу - передати Замовнику ТТН. підписану та належним чином завірену вантажоотримувачем про отримання ним вантажу від перевізника у кількості та по асортименту, що вказані у ТТН та не пізніше, як через 10 календарних днів з дня здачі вантажу - передати Замовнику для підписання Акт виконаних робіт (далі -Акт) по кожному перевезенню. У разі, якщо ці документи оформлені не належним чином то Перевізник зобов'язаний дооформити їх на протязі 10 календарних днів.

Відповідно до абзацу 5 п. 4.2. Договору замовник зобов'язується прийняти від перевізника виконані ним роботи, згідно п. 3.3., і у разі отримання від перевізника належно оформлених документів про здачу ним вантажу підписати Акт виконаних робіт та своєчасно оплатити рахунок перевізника після його підписання.

Відповідно до п. 5.2. Договору розрахунки по цьому Договору замовник здійснює безпосередньо з Перевізником за фактично виконані роботи. Термін розрахунків - 10 календарних днів з дня завершення перевезення. Днем завершення перевезення рахується день підписання замовником Акту. Підтвердженням виконання Перевізником робіт є представлені ним замовнику ТТН належно оформлених вантажоотримувачем, про те, що вантаж ними прийнятий від перевізника у належному стані, та у повному обсязі. В Акті обов'язково повинні вказуватись, крім інших даних: фактична відстань, назва вантажоотримувачів, яким доставлено вантаж первізником, марка та номер автомашини, обсяг завантаження, дати доставки, після чого Замовник підписує Акт, який служить підставою для розрахунків. Для оплати Перевізник виставляє Замовнику рахунок. У разі, якщо представлені Перевізником документи про здачу вантажу оформлені не належним чином , то рахунок перевізника замовник не оплачує до того часу, коли Перевізником будуть представлені належно оформлені документи про здачу ним вантажу.

Як випливає з матеріалів справи, в них наявні акти виконаних робіт № 33 від 16.07.2014р. та № 33 від 16.07.2015р. ідентичні за змістом, але датовані різними роками та акт № 12 від 14.11.2014р., який в свою чергу дублює акт № 12 від 14.11.2015р.

Разом з тим, враховуючи до уваги те, що по певними перевезеннями Позивачем не було надано відповідних товаросупровідних документів та/або неправильно заповнено акти виконаних робіт, Відповідач не міг оплачувати такі акти, відтак, строк виконання за ними не настав, як це передбачено п. 5.2. Договору, а, отже, це виключає нарахування сум інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до абзацу 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську - операцію.

У випадку виконання договору транспортно-експедиційних послуг таким документом є належним чином оформлений акт з оригіналами належним чином оформлених товарно- транспортних накладних.

У відповідності до ч. 1, 2, 3 ст.. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

У відповідності до п. 2.17. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Міністерством фінансів України від 24.05.1995 року № 88 Первинні документи, що пройшли обробку, повинні мати відмітку, яка виключає можливість їх повторного використання: при ручній обробці - дату запису в обліковий регістр, а при обробці електронними та іншими засобами - відтиск штампу оператора, відповідального за їх обробку, або відмітку, придатну для її оброблення електронними засобами.

Як свідчить реєстр бухгалтерських операцій за відповідачем, документи на проведення перевезення надавались ним з порушенням строків, не в повному обсязі та певні з перевезень неможна ідентифікувати за відсутності супровідних документів до них, що, по-перше, робить неможливим оплату (з відсутності або невідповідності документів строк для виконання грошового зобов'язання відповідно до умов договору, вважається таким, що не настав) та, по-друге, фінансові санкції, інфляційні втрати та річні за такими зобов'язаннями не можуть бути нараховані.

Крім того відповідач зазначає, що у нього відсутні оригінали актів виконаних робіт № 9 від 15.10.14, № 13 від 04.12.14, № 14 від 08.12.14, № 15 від 12.12.14, № 16 від 15.12.14, №17 від 16.12.14, № 18 від 19.12.14, № 19 від 22.12.14, № 20 від 05.01.15, № 21 від 16.01.15, № 22 від 16.01.15, №23 від 10.02.15 та № 24 від 11.09.15. До системи бухгалтерського обліку інформація про вказані перевезення була внесена за відсутності актів виконаних робіт. При цьому перевізник надав інформацію для внесення таких відомостей зі значним запізненням 01.04.2015 року (по актам № 9 від 15.10.14, № 13 від 04.12.14, № 14 від 08.12.14, № 15 від 12.12.14, № 16 від 15.12.14, №17 від 16.12.14, № 18 від 19.12.14, № 19 від 22.12.14) та 01.11.2015 року (по актам № 20 від 05.01.15, №21 від 16.01.15, №22 від 16.01.15, №23 від 10.02.15).

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що йому передавались документи - акти та товаросупровідні документи - зі значним порушенням строків такої передачі і з порушеннями, а тому, дати для виконання зобов'язань мають бути перенесені пропорційно строкам прострочення Позивача на 10 днів, передбачених Договором.

Як свідчить зміст відзиву на позов, відповідач визнає борг у сумі 22946грн., інфляційні втрати у сумі 6555, 67 грн. та 3% річних у сумі 587,84 грн., згіно наданого розрахунку.

Крім того, у відзиві на позов відповідач просив розстрочити виконання рішення на три місяці.

Розглянувши розрахунок відповідача, суд приймає його до уваги та вважає правильним.

Щодо надання розстрочки виконання рішення суду, в порядку п.6 ст. 83 ГПК України, проаналізувавши надані відповідачем докази, суд вважає, що у даному випадку можливо надати відповідачу розстрочку виконання рішення на три місяці, оскільки, на думку суду, це буде сприяти належному виконанню рішення.

Таким чином, з огляду на наведене, суд вважає вимоги позивача частково доведеними, а тому позов підлягає задоволенню частково із розстроченням виконання рішення на три місяці.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Одесакондитер" (65007, м. Одеса, 3-й Водопровідний провулок, буд. 9, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) основний борг у сумі 22946 (двадцять дві тисячі дев'ятсот сорок шість) грн., інфляційні втрати у сумі 6555 (шість тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 67 коп., 3% річних у сумі 587 (п'ятсот вісімдесят сім) грн. 84 коп. та судовий збір у сумі 451 (чотириста п'ятдесят одна) грн. 34 коп.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24 липня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук