ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Справа № 910/21694/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Палій В.В. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна", м. Жашків Жашківського району Черкаської області,

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2017

зі справи № 910/21694/15

за позовом іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" (далі - Позивач)

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ (далі - Відповідач),

про стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк", м. Київ (далі - Третя особа).

Судове засідання проведено за участю представників:

Позивача - не з'яв.,

Відповідача - Штельмах В.Ю.,

Третьої особи - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.08.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016: позов задоволено; з Відповідача стягнуто на користь Позивача: страхове відшкодування в сумі 771 266,33 грн.; 24 989,03 грн. пені; 194 976,12 грн. інфляційних; 37 882 грн. - 3% річних; 45 000 грн. витрат на послуги адвоката; 19 312,32 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.02.2017 рішення господарського суду міста Києва від 12.08.2016 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016 у даній справі скасовані в частині, що стосується розгляду позовних вимог про стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань; справу у відповідній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції; у решті зазначені рішення та постанову залишено без змін.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у позові відмовлено.

Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 10.04.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2017 (колегія суддів у складі: Власов Ю.Л. - головуючий, Буравльов С.І. і Андрієнко В.В.) апеляційну скаргу з доданими до неї документами повернуто Позивачу на підставі пунктів 2 та 3 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Позивач просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційної інстанції "в частині сплати судового збору". Скаргу з посиланням на Закон України "Про судовий збір" та постанову пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (далі - Постанова пленуму від 21.02.2013 № 7) мотивовано прийняттям оскаржуваної ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з урахуванням такого.

Суд апеляційної інстанції у винесенні оскаржуваної ухвали виходив з такого.

До апеляційної скарги Позивачем не додано доказів надіслання її копії Третій особі.

Позивач звернувся до місцевого суду з вимогами до Відповідача про стягнення страхового відшкодування в сумі 771 266,33 грн. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" Позивачем сплачено судовий збір у сумі 15 502,45 грн. за подання вказаної позовної заяви.

З урахуванням підпункту 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" та підпункту 2.15 пункту 2 Постанови пленуму від 21.02.2013 № 7 Позивач за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду повинен був сплатити 17 052,70 грн. судового збору.

Разом з тим до згаданої апеляційної скарги від 21.04.2017 № 292 скаржником як доказ сплати судового збору за подання апеляційної скарги додано платіжне доручення від 21.04.2017 № 14950 на суму 4 254,50 грн.

Відповідно до частини першої статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо:

- до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам; пункт 2);

- до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (пункт 3).

Відтак апеляційну скаргу та додані до неї документи повернуто Позивачу без розгляду.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода Позивача із поверненням йому апеляційним господарським судом апеляційної скарги саме на підставі пункту 3 частини першої статті 97 ГПК України.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 110 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, чинній на час подання (серпень 2015 року) позовної заяви в даній справі] ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Як зазначено у підпункті 2.15 пункту 2 Постанови пленуму від 21.02.2013 № 7 (зі змінами), законом передбачено сплату судового збору, зокрема, з апеляційної скарги на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

У вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги до провадження апеляційний господарський суд встановив, що заявник не сплатив судовий збір у встановленому розмірі. З'ясування судом такого порушення при поданні апеляційної скарги є достатньою підставою для її повернення на підставі пункту 3 частини першої статті 97 ГПК України.

Однак судом апеляційної інстанції при розрахунку суми судового збору, належної до сплати за подання апеляційної скарги, не було взято до уваги таке.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2016 Позивачем подано суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та доплачено 3 809,87 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням від 29.06.2016 № 9956 (т. 2, а.с. 56). Дана заява була прийнята господарським судом міста Києва та спір вирішувався виходячи з нової ціни позову (1 029 113,48 грн.)

У підпункті 3.10 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з огляду на нову ціну позову при поданні апеляційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 21 243,55 грн. [(15 502,45 грн. + 3 809,87 грн.) х 110 %].

Крім того, Позивачем до касаційної скарги не додано доказів надіслання її копії Третій особі, що є порушенням вимог частини третьої статті 94 ГПК України, оскільки треті особи користуються правами і несуть обов'язки сторони у справі (за деякими винятками щодо третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору).

Таку ж правову позицію наведено і в пункті 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України".

З огляду на викладене суд касаційної інстанції вважає, що апеляційний господарський суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу Позивачу.

Посилання скаржника на те, що оскільки він звернувся з апеляційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 10.04.2017, то ним було сплачено судовий збір у сумі 4 254,50 грн. виходячи з розміру позовних вимог 257 847,15 грн., не знаходить підтвердження за приписами чинного законодавства України та матеріалами даної справи, оскільки ставку судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 110 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

До того ж скаржником не спростовано з'ясований апеляційним господарським судом факт порушення скаржником вимог частини третьої статті 94 ГПК України, у зв'язку з чим названий суд повернув апеляційну скаргу на підставі не лише пункту 3, а й пункту 2 частини першої статті 97 ГПК України.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2017 зі справи № 910/21694/15 залишити без змін, а касаційну скаргу іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя В. Студенець