РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017Справа №910/8406/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еней"

про стягнення 194 002,98 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Кашуба К.Е (довіреність б/н від 03.03.2017)

від відповідача: Бондар А.В. (довіреність № 48 від 11.01.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еней" (відповідач) 194002,98 грн. штрафних санкцій.

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки №ЦЗВ-02-03916-01 від 13.07.2016 в частині поставки погодженої сторонами продукції у строк визначений договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8406/17, розгляд справи призначено на 15.06.2017.

08.06.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

09.06.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі та зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" про визнання права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 зустрічну позовну заяву ТОВ "Еней" повернуто судом без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 розгляд справи №910/8406/17 відкладено на 18.07.2017.

07.07.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

10.07.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 18.07.2017 надав суду пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 18.07.2017 заперечив проти позовних вимог, надав пояснення стосовно своїх заперечень.

В судовому засіданні 18.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.07.2016 між філією "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еней" (постачальник) було укладено договір поставки №ЦЗВ-02-03916-01, (надалі - договір), відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка та кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору, найменування продукції: проводи та кабелі електронні й електричні, інші/кабелі, дроти та супутня продукція (кабельно-провідникова продукція).

Пунктом 4.1 договору погоджено, що ціна визначається даним договором і приймається сторонами: в національній валюті України - гривні, на умовах СРТ (перевезення оплачено до), пункт призначення - склад матеріальних ресурсів філії "ЦЗВ" ПАТ "Укрзалізниця" (Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченка, буд. 48). Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у специфікації до даного договору. Ціна продукції, узгоджена у специфікації до даного договору, включає: вартість продукції, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством, транспортні витрати постачальника згідно з п. 5.1 договору.

Загальна сума даного договору на момент його укладення складає 1399366,20 грн., крім того ПДВ - 279873,24 грн., всього 1679239,44 грн. (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, постачальник здійснює поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ, пункт призначення - склад матеріальних ресурсів філії "ЦЗВ" ПАТ "Укрзалізниця" (Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченка, буд. 48 (відповідно до вимог Інкотермс 2010). Вантажовідправником продукції може бути третя особа, зазначена постачальником.

Датою поставки продукції, у відповідно до п. 5.3 договору, вважається дата приймання цієї продукції замовником на складі матеріальних ресурсів філії "ЦЗВ" ПАТ "Укрзалізниця" (Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченка, буд. 48), що підтверджується належно оформленою видатковою накладною, довіреністю або актом прийому-передачі.

Згідно із п. 7.1 договору поставки, приймання продукції замовником здійснюється на підставі підтвердження наступних рахунків: рахунку-фактури; видаткової накладної або акту прийому-передачі, підписаного представником постачальника, який замовник повинен підписати після прийняття продукції; податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства України; товарно-транспортної накладної або накладної (залізничної); документів, що підтверджують якість продукції; пакувальних аркушів. Відвантажувальні і платіжні документи повинні надаватись замовнику протягом 5 днів з моменту відвантаження продукції, але не пізніше другого числа місяця, наступного за місяцем, в якому проводилось відвантаження продукції. Постачальник відшкодовує замовнику всі збитки, понесені останнім у зв'язку з несвоєчасним представленням вищезазначених документів, або з приводу їх неправильного оформлення.

Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2016, а в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідними повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника, та в частині оплати - до повного виконання (п. 13.7 договору).

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором в частині поставки продукції в обсязі та в строки встановлені договором, у зв'язку із чим, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 194002,98 грн. штрафних санкцій, з яких 1447,07 грн. - пені, 192555,91 грн. - штрафу.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом між філією "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еней" як постачальником було укладено договір поставки №ЦЗВ-02-03916-01 від 13.07.2016 згідно із умовами якого, відповідач зобов'язується поставити продукцію (у відповідності до Специфікації №1 до договору - провід для щіток електричних машин на загальну суму 1679239,44 грн.), а позивач прийняти та оплатити її вартість.

Згідно із ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

В пункті п. 5.2 договору сторони погодили, що поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе замовник. Рознарядка надається постачальнику в оригіналі та з застосуванням факсимільного зв'язку. Після отримання рознарядки по факсу постачальник повинен протягом доби направити замовнику копію отриманої рознарядки з відміткою, що підтверджує її отримання, або іншим чином підтвердити її отримання. Кожна партія продукції постачається протягом 30-ти календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Як вбачається зі матеріалів справи, 27.07.2016 відповідач отримав письмову рознарядку позивача вих. №ЦЗВ-20/353-1 від 25.07.2016, в якій позивач надав дозвіл на відвантаження продукції на суму 1447066,80 грн. Вказана вище рознарядка №ЦЗВ-20/353-1 від 25.07.2016 була отримана директором відповідача ОСОБА_3 (згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), що підтверджено відповідною відміткою на рознарядці та безпосередньо відповідачем у письмових поясненнях від 07.07.2017.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Оскільки, у відповідності до п. 5.2. договору, кожна партія продукції постачається протягом 30-ти календарних днів з дати письмової рознарядки позивача за вих. №ЦЗВ-20/353-1 від 25.07.2016, то відповідач повинен був поставити позивачу продукцію у строк до 23.08.2016 (включно).

Пунктом п. 7.1 договору сторони погодили, що приймання продукції позивачем здійснюється на підставі підтвердження документів, зокрема, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК України (п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

В матеріалах справи наявні копії видаткових накладних №530 від 06.09.2016, №576 від 29.09.2016 та товарно-транспортних накладних №РТУ530 від 06.09.2016, №РТУ576 від 29.09.2016, надані відповідачем у справі.

Зазначені первинні документи у позивача відсутні, у зв'язку із вилученням їх Головним слідчим управлінням Національної поліції України на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 06.10.2016 у справі № 757/49078/ 16-к.

Оскільки, в матеріалах справи містяться засвідчені уповноваженою особою відповідача копії видаткових накладних №530 від 06.09.2016, №576 від 29.09.2016 та товарно-транспортних накладних №РТУ530 від 06.09.2016, №РТУ576 від 29.09.2016, жодних заперечень відповідності їх оригіналам сторонами не заявлено, то суд приймає зазначені документи як належні та допустимі докази здійснення поставки на виконання умов договору поставки №ЦЗВ-02-03916-01.

Як підтверджено видатковою накладною №530 від 06.09.2016 та товарно-транспортною накладною №РТУ530 від 06.09.2016, на виконання умов договору поставки №ЦЗВ-02-03916-01 відповідач 06 вересня 2016 року поставив позивачу продукцію на суму 163360,74 грн.

Згідно із видатковою накладною №576 від 29.09.2016 та товарно-транспортною накладною №РТУ576 від 29.09.2016 на виконання умов договору поставки №ЦЗВ-02-03916-01 відповідач 29 вересня 2016 року поставив позивачу продукцію на суму 107288,90 грн.

Здійснення відповідачем 06.09.2016 та 29.09.2016 поставки продукції на суму 163360,74 грн. та на суму 107288,90 грн. відповідно відображено сторонами і у акті звірки поставок та розрахунків між сторонами станом на 30.09.2016, підписаного з боку відповідача директором та головним бухгалтером ТОВ "Еней" та з боку позивача начальником філії "ЦВЗ" ПАТ "Українська залізниця" та головним бухгалтером.

Тобто відповідачем було не поставлено у строк до 23.08.2016 включно позивачу товар на суму 1447066,80 грн. (станом на 05.09.2016 прострочення становить 13 календарних днів) та на суму 1283706,06 грн. (станом на 28.09.2016 прострочення становить 36 календарних днів).

Також відповідачем надано копії видаткових накладних та товарно-транспортних накладних в підтвердження здійснення у період з 12.10.2016 по 21.12.2016 поставки позивачу продукції на суму 981956,53 грн., що не входить до спірного періоду та не досліджується у межах даної справи.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання за договором поставки №ЦЗВ-02-03916-01 від 13.07.2016 щодо постачання продукції належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, сторони, керуючись принципом свободи договору за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення не грошового зобов'язання - порушення строків постачання продукції.

Пунктом 10.1. договору сторони погодили, що за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах передбачених п. 5.2. даного договору, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції.

При цьому, суд зазначає, що передбачена п. 10.1 договору відповідальність постачальника за несвоєчасну поставку продукції у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції, є за правовою природою штрафом, оскільки передбачає нарахування неустойки не за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання (відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України), а є одноразовою штрафною санкцією, яка застосовується при порушенні боржником зобов'язання та нараховується у відсотках від суми неналежно виконаного зобов'язання.

Отже, умови п. 10.1 договору про нарахування пені у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції передбачають, по суті, нарахування штрафу за прострочення поставки продукції від суми непоставленої в строк продукції.

Розрахунок штрафу у сумі 1447,07 грн., є арифметично вірним, у зв'язку із чим суд задовольняє позов у цій частині.

Як підтверджено матеріалами справи, мало місце прострочення поставки продукції понад 30 днів, у зв'язку із чим, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 15% від вартості непоставленої продукції, що становила 1283706,06 грн. Розрахунок штрафу у сумі 192555,91 грн. є арифметично вірним, а тому вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного вище, заявлена позивачем до стягнення сума штрафних санкцій у розмірі 194002,98 грн. (1447,07 грн. + 192555,91 грн.) є обґрунтованою.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафних санкцій у сумі 194002,98 грн. у повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еней" (02002, м. Київ, вулиця Митрополита Андрея Шептицького, будинок 22-Б, ідентифікаційний код 16288428) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 11/15; ідентифікаційний код 40081347) штрафні санкції у сумі 194002,98 грн. та судові витрати у розмірі 2910,05 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 24.07.2017.

Суддя С.О. Турчин