ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017р. Справа № 910/5497/17

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільської ЦЗФ", м. Добропілля, Донецької області,
до відповідача:Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів,
про: стягнення 3.580,89 грн.
Представники:
позивача:не зявився,
відповідача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 25.10.2016 р.).
Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільської ЦЗФ" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" про стягнення 3.580,89 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.04.2017 р. Ухвалою суду від 26.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 31.05.2017 р. Ухвалою суду від 31.05.2017 р. справу передано за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.06.2017 р. прийнято справу до розгляду та призначено на 18.07.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач не забезпечив збереження вантажу під час перевезення. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача 3.580,89 грн. вартості недостачі вугілля.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з наступних підстав. Позивачем не правильно здійснено розрахунок збитків, оскільки відповідно до ч. 2 п. 27 Правил видачі вантажів при видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів завантажених у вологому стані. Також відповідач зазначив, що немає жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення. Крім того, вказує на те, що вантажовідправник не вжив належних заходів для запобігання видуванню, просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення. Зазначені обставини передбачають відсутність причинного звязку між дією перевізника і втратою або ушкодженням вантажу, а отже, і відсутність його вини.

В судове засідання представник позивача не зявився, додаткових доказів не подав.

В судове засідання представник відповідача зявився, проти позову заперечив з підстав, наведених у поданому відзиві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) та ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (виконавець) укладений договір №13-15/75-У від 31.12.2013 р. (надалі Договір). Відповідно до умов цього договору замовник зобов'язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов'язані із збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов'язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором і/або специфікаціями.

Відповідно до п. 5 специфікації від 29.04.2016р. до договору, поставка вугільного концентрату здійснюється на залізничну станцію "Бурштин" Львівської залізниці ПАТ "Українська залізниця".

Позивач відповідно до Технічних умов завантажив 28.09.2016р. по накладній №51324994 вугілля кам'яне у вагон №56862840 в кількості 70000 кг та передав вказаний вантаж для перевезення відповідачу. Згідно з накладною завантаження на рівні борта.

За вказаною накладною №51324994 відповідач прийняв у позивача на станції Добропілля Донецької залізниці вугілля для перевезення і зобов'язався доставити його на станцію "Бурштин" Львівської залізниці для ДТЕК Західенерго Бурштинська ТЕС. Відокремлений підрозділ "Бурштнська ТЕС" є структурною одиницею публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" без права юридичної особи, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією довідки з ЄДРПОУ.

На станції Добропілля Донецької залізниці був складений комерційний акт БН №786721/32 від 01.10.2016р. Відповідно до вказаного комерційного акту, По накладній значиться брутто 93500 кг. (тара 23500, нетто 70000 кг.) При контрольному переважуванні вагону №56862840 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 90000 кг, тара - 23500 кг, нетто - 66500 кг, що менше вантажного документу на 3500 кг. Розміщення вугілля на рівні бортів, розрівняно катком нанесенням маркування однієї продільної борозни посередині кузова.

Над люками 6-7 заглиблення довжиною 2,2м. шириною 1,7м. глибиною 0,7м. Маркування в місці заглиблення порушено. Слідів просипання вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. У розділі Ж комерційного акту зроблена відмітка станції призначення Бурштин Львівської залізниці, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено.

Із довідки вантажовідправника вбачається вартість 1 тони вантажу у вагоні №56862840 за накладною №51324994 1.065,74 грн. без ПДВ, 1.278,89 грн. з ПДВ.

Перед зверненням до суду вантажоодержувачем: ПАТ "ДТЕК Західенерго" в особі керівника і головного бухгалтера на накладній зроблено переуступний напис на право пред'явлення позову позивачем до відповідача.

Відповідач станом на час прийняття рішення не сплатив 3.580,89 грн. збитків.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли взаємні права та обовязки (зобовязання) з перевезення вантажу.

Перевезення вантажу, відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі (ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно п.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Як встановлено судом, 28.09.2016 позивачем (вантажовідправником) на адресу Бурштинської ТЕС ПАТ "ДТЕК Західенерго" (вантажоодержувача) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці за залізничною накладними №51324994 у вагоні №56862840 було відправлено вантаж - вугілля кам'яне г-газовий, марки Г О-100 кількістю 70 000 тонн у вагоні.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт", обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

На станції Добропілля Донецької залізниці 01.10.2016 у вагоні №56862840 було виявлено недостачу, про що складений комерційний акт БН №786721/32.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Відповідачем не доведено, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з вказаними накладними від 10.06.2016р. відправником є ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", а одержувачем - Бурштинська ТЕС ПАТ "ДТЕК Західенерго".

Згідно ст.130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України, передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Згідно ст.133 Статуту залізниць України на залізничній накладній міститься переуступний напис за підписами в.о. генерального директора та головного бухгалтера ПАТ "ДТЕК Західенерго", скріплений печаткою вантажоодержувача, який свідчить про передачу права на предявлення позову ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", тобто, від вантажоодержувача до вантажовідправника.

У п.2.7. розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. N 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» зазначено, що згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

В матеріалах справи наявна довідка вантажовідправника, згідно із якою вартість 1 тони вантажу у вагоні №56862840 за накладною №51324994 становить 1.065,74 грн. без ПДВ, 1.278,89 грн. з ПДВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Як встановлено комерційним актом БН №786721/32 недостача вантажу у вагоні №56862840 становить 3500 кг.

При цьому, судом вважає обґрунтованими заперечення відповідача, що природна втрата маси вантажу має застосовуватись у розмірі 2% від маси нетто, зазначеної у перевізних документах, і становити 1400 кг, оскільки, вологість вантажу підтверджується його характеристиками, наведеними у Специфікації від 29.04.2016р.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Отже, обґрунтованим є розрахунок відповідача щодо нестачі вантажу у вагоні №56862840: 70000*2% = 1400 кг; 70 000 кг 1400 кг 66500 кг = 2100 кг - недостача вантажу.

Відповідно до довідки вантажовідправника, долученої до матеріалів справи, вартість 1 т вугілля, відправленого ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" на адресу "Бурштинської ТЕС" ПАТ "ДТЕК Західенерго" згідно із залізничною накладною №51324994 у вагоні №56862840 становить 1.278,89 грн. з ПДВ за 1 тонну.

Таким чином, за розрахунком суду, вартість втраченого вантажу у вагоні №56862840 становить 2,1 т*1.278,89 = 2.685,67 грн.

З урахуванням того, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 2.685,67 грн. В решті суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем повністю не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (адреса: вулиця Тверська, будинок 5, місто Київ, 03680; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця» (адреса: вулиця Гоголя, будинок 1, місто Львів, Львівська область, 79000; ідентифікаційний код 40081195) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільської ЦЗФ" (адреса: вулиця Київська, будинок 1, місто Добропілля, Донецька область, 85000; ідентифікаційний код 00176472) 2.685,67 грн. вартості недостачі вугілля, 1.200,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.07.2017 року.

Суддя Петрашко М.М.