ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2017 р. Справа № 925/603/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства Галеас, м. Черкаси

до дочірнього підприємства Центрукргеологія Національної

акціонерної компанії Надра України, м. Черкаси

про стягнення 10 791 грн. 13 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося приватне підприємство Галеас до дочірнього підприємства Центрукргеологія Національної акціонерної компанії Надра України про стягнення з відповідача заборгованості, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на охорону обєктів за допомогою ПЦО від 01 січня 2016 року за №16-П в розмірі 10 232 грн. 45 коп., а саме: 7 992 грн. 00 коп. основний борг, 1 150 грн. 54 коп. пеня, 183 грн. 00 коп. 3% річних та 906 грн. 91 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 23 травня 2017 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 27 червня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27 червня 2017 року розгляд справи було відкладено на 18 липня 2017 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 18 липня 2017 року підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву на 27 липня 2017 року.

18 липня 2017 року від позивача надійшло клопотання про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача крім основного боргу також 255 грн. 00 коп. 3% річних, 1 288 грн. 57 коп. інфляційних втрат та 1 255 грн. 56 коп. пені.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Клопотання про збільшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому судом розглядається позов приватного підприємства Галеас з урахуванням збільшеного розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю з урахуванням поданого клопотання про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та дату судового засідання був повідомлений в минулому судовому засіданні під розписку.

В судовому засіданні, яке відбулося 18 липня 2017 року представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 17 липня 2017 року за №249/04 та зазначав, що вказаний позивачем у позові договір від 01 січня 2016 року №16-Б в журналі реєстрації відповідача не зареєстрований та взагалі відсутній. Проект договору на охорону обєкту за допомогою ПЦО розроблявся, підписувався сторонами та направлявся на погодження головній компанії публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Надра України у грудні 2015 року. Однак даний проект не пройшов погодження у головній компанії, тому був знищений.

При огляді наданого позивачем договору відповідачем були виявлені наступні невідповідності: договір заповнено не юрисконсультом відповідача, реєстраційний номер договору не відповідає номенклатурі реєстрації договорів на підприємстві відповідача.

Крім того відповідач зазначав, що договір, на який посилається позивач, підписаний 01 січня 2016 року, однак підприємство працювало лише один день на місяць 29 січня 2016 року, директор також був на роботі лише в цей день.

В розрахунку штрафних санкцій позивачем не враховано вимог ст. 232 ГК України, кількості днів прострочки та те, що в не погодженому проекті договору була зазначена не подвійна облікова ставка НБУ, а облікова ставка.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у позові відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 27 липня 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/603/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, 01 січня 2016 року між приватним підприємством Галеас (виконавець) та дочірнім підприємством Центрукргеологія Національної акціонерної компанії Надра України (замовник) було укладено договір на охорону обєктів за допомогою ПЦО №16-П.

Відповідно до п. 2.1. вищевказаного договору предметом даного договору є комплекс заходів, який здійснюється виконавцем в інтересах замовника та включає в себе спостереження за станом сигналізації, встановленої на обєктах замовника, за допомогою ПЦО, обслуговування сигналізації, оперативне реагування групи затримання у випадку надходження на ПЦО сигналу про спрацювання засобів сигналізації на обєкті для встановлення причин спрацювання сигналізації з метою збереження майна замовника та затримки осіб, які протиправно порушили встановлений режим охорони обєкта.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Перелік та адреси обєктів, щодо яких здійснюється зазначений комплекс заходів, зазначені в дислокації (додаток 1 до договору) та позначені на плані (схемі) обєктів (п. 2.2. договору).

Посилання відповідача на те, що вказаний договір не погоджений з головною компанією публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Надра України, а також те, що договір підписаний у день, коли підприємство не працювало, суд не приймає до уваги, оскільки правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Договір на охорону обєктів за допомогою ПЦО №16-П від 01 січня 2016 року чинний та у встановленому законом порядку не визнаний недійсним.

Позивач свої зобовязання за договором надання охоронних послуг виконав та надав відповідачу відповідні послуги на загальну суму 7 992 грн. 00 коп., що підтверджується копіями актів здачіприйняття робіт (наданих послуг) за січень - грудень 2016 року.

Слід зазначити, що у відповідних актах сторони посилалися на рахунки.

Згідно рахунків-фактур за січень грудень 2016 року охоронні послуги надавалися за договором №16-П від 01 січня 2016 року.

Однак відповідач свого обовязку щодо оплати наданих позивачем охоронних послуг не виконав.

Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача 7 992 грн. 00 коп. заборгованості за надані послуги згідно договору про на охорону обєктів за допомогою ПЦО від 01 січня 2016 року за №16-П.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 3.3. договору оплата за цим договором здійснюється щомісячно шляхом передоплати до 5-го числа поточного місяця в якому здійснюються заходи спостереження, або на протязі 5-ти діб з моменту отримання рахунку.

Докази направлення відповідачу рахунків на оплату в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки в актах здачі - прийняття робіт сторони посилалися на рахунки, а відповідні акти підписувалися в останній день місяця, в якому надавалися послуги, суд дійшов висновку, що відповідач був обізнаний з рахунками на оплату в день підписання актів, а тому повинен був розрахуватися за надані послуги не пізніше 5-ти діб з моменту їх підписання.

Отже, з урахуванням п 3.3. договору строк оплати наданих послуг на момент звернення до суду настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, сума боргу в розмірі 7 992 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 255 грн. 00 коп. 3% річних, а також 1 288 грн. 57 коп. інфляційних втрат (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 7.2.1 договору у випадку несвоєчасної оплати за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої оплати за кожний день прострочення.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 255 грн. 56 коп. пені.

Оскільки позивачем при нарахуванні пені, інфляційних та річних не було враховано вимог п. 3.3. договору, то відповідні розрахунки здійснені відповідачем невірно.

Здійснивши нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені (з урахуванням вимог п. 3.3. договору, а також враховуючи вказану відповідачем кінцеву дату нарахування) за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ:ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3. судом встановлено, що розмір пені складає 999 грн. 19 коп., 3% річних 236 грн. 96 коп. та інфляційних 1 200 грн. 30 коп.

Таким чином з відповідача підлягають стягненню зазначені вище суми, в решті позову слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з дочірнього підприємства Центрукргеологія Національної акціонерної компанії Надра України, вул. Чкалова,13, м. Черкаси, ідентифікаційний код 01432478, р/р 4001 в ЧФ ГРУ ПАТ ПриватБанк м. Черкаси, МФО 354347 на користь приватного підприємства Галеас, вул. Хоменка, 19, м. Черкаси, ідентифікаційний код 14195651, р/р 9603 ЧФ ГРУ ПАТ ПриватБанк м. Черкаси, МФО 354347 7 992 грн. 00 коп. основного боргу, 236 грн. 96 коп. 3% річних, 1 200 грн. 30 коп. інфляційних втрат, 999 грн. 19 коп. пені та 1 546 грн. 24 коп. витрат на сплату судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 28 липня 2017 року.

Суддя А.В.Васянович