РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2017Справа №910/8869/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

про стягнення коштів в розмірі 8 168,27 грн.

Представники:

від позивача: Мирончук Ю.І. - представник за довіреністю № 1000 від 15.08.2016 р.;

від відповідача: Медвідь О.І. - представник за довіреністю № 24/1 від 11.01.2017 р.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення коштів в розмірі 8 168,27 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ091896, відповідно до якого застраховано автомобіль НОМЕР_1.

29 квітня 2015 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу марки Renault, д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва № 752/8925/15-п від 02.06.2015 р. ОСОБА_5 у відповідності до ст. 124 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку-фактури № 06-05-2015 від 06.05.2015 р., вартість відновлювального ремонту становить 13 195,65 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 12 175,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 32622 від 20.05.2016 р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Renault, д.н. НОМЕР_2 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АІ/7524592.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачеві вимогу в порядку суброгації № 116/2016 на суму 12 175,65 грн. вих. № R/L17162 від 15.12.2014 року, відповідно до якої просив сплатити 13 007,57 грн.

Вимоги відповідач частково виконав на суму 4 007,38 грн., тому позивач звернувся до суду про стягнення з нього 8 168,27 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.06.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.06.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.06.2017 р. розгляд справи відкладено на 24.07.2017 р., у зв'язку із неявкою представників сторін у судове засідання.

У судовому засіданні 24.07.2017р. представник відповідача виконав вимоги ухвали суду від 02.06.2017 р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ091896, відповідно до якого застраховано автомобіль НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 62695176 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 29 квітня 2015 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу марки Renault, д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва № 752/8925/15-п від 02.06.2015 р. ОСОБА_5 у відповідності до ст. 124 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності.

З рахунку-фактури № 06-05-2015 від 06.05.2015 р. видно, що вартість відновлювального ремонту становить 13 195,65 грн.

Страховик склав страховий акт № UA022/L01/01 від 19.05.2014 р. та розрахунок страхового відшкодування до нього, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 12 175,65 грн.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 12 175,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 32622 від 20.05.2015 р.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Renault, д.н. НОМЕР_2 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АІ/7524592, франшиза становить 1 000,00 грн.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачеві вимогу в порядку суброгації № 116/2016 на суму 12 175,65 грн. вих. № R/L17162 від 15.12.2014 р., відповідно до якої просив сплатити 13 007,57 грн.

Вимоги відповідач частково виконав на суму 4007,38 грн.

У відзиві на позовну заяву без номеру від 21.07.2017 р. відповідач зазначає, що позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,52, а тому сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті становить 4007,38 грн., яка була сплачена відповідачем на користь позивача.

Згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, значення Е З приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Оскільки, рік випуску транспортного засобу Nissan, д.н. НОМЕР_3 є 2008 року , тобто строк експлуатація становить 7років на день ДТП, тому твердження відповідача є обґрунтованими та приймаються судом до уваги.

Так як відповідач сплатив суму страхового відшкодування, із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з врахування франшизи в розмірі 1 000,00 грн. до порушення провадження у справі, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з статтею 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, ст.. 34, ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 26.07.2017 р.

Суддя С.М.Мудрий