РІШЕННЯ

25.07.2017Справа №910/8089/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/8089/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів,

до Національної спілки письменників України, м. Київ,

про стягнення 19 122,18 грн.,

за участю представників:

позивача - Волощук П.Ю. (довіреність від 05.12.2016 № ЛЗ-2533-16);

відповідача - Палій О.Л. (довіреність від 10.12.2015 № б/н).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної спілки письменників України (далі - Спілка) про стягнення: 14 123,63 грн. основного боргу, який виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (суб'єктів господарювання) від 01.02.2016 № 1141000G0ICP026 (далі -Договір); 2 128,58 грн. втрат від інфляції; 459,70 грн. 3% річних та 2 410,28 грн. пені, а всього 19 122,18 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8089/17; призначено до розгляду на 14.06.2017.

13.06.2017 позивач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 відкладено розгляд справи на 04.07.2017 у зв'язку з неявкою представників сторін.

У судовому засіданні 04.07.2017 представник відповідача подав суду клопотання про зменшення суми штрафних санкцій; представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи; представник відповідача не заперечив проти задоволення даного клопотання.

У судовому засіданні 04.07.2017 було оголошено перерву до 25.07.2017 відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У судовому засіданні 25.07.2017 суд розпочав розгляд справи по суті; представник позивача надав пояснення по суті спору, позов підтримав в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій та судового збору.

У судовому засіданні 25.07.2017 представник відповідача надав пояснення по суті спору та просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 було припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 14 123,63 грн. відповідно до пункту 11 частини першої статті 80 ГПК України.

У судовому засіданні 25.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 Товариством (постачальник) і Спілкою (споживач) було укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов'язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором (пункт 1 розділу І Договору);

- річний плановий обсяг постачання газу - до 2,0 тис. куб. м. (пункт 2 розділу І Договору);

- розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем (пункт 1 розділу ІІІ Договору);

- ціна газу становить 6 496,67 грн. за 1 000 куб. м., крім того ПДВ 1 299,334 грн., всього з ПДВ - 7 796,004 грн. (пункт 2 розділу ІІІ Договору);

- розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць - з 07:00 години першого дня місяця до 07:00 години першого дня наступного місяця включно (пункт 1 розділу ІV Договору);

- оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в такому порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (пункт 2.1 розділу ІV Договору);

- у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу (пункт 2.2 розділу ІV Договору);

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (пункт 3.6 Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (пункт 2.3 розділу ІV Договору);

- споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених Договором (підпункт 5.4.2 пункту 5.4 розділу V Договору);

- в разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (підпункт 6.2.1 пункту 6.2 розділу VІ Договору);

- Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (абзац 1 розділу XI Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме: від позивача - начальником Дрогобицького відділу реалізації ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 01.07.2015 № 07, та від відповідача - директором ОСОБА_4, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами першою і другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач належним чином виконував умови Договору та здійснював поставку газу, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу до Договору від 31.03.2016, підписаним сторонами, відповідно до якого позивач у березні 2016 року поставив відповідачу природний газ у обсязі 1,835 тис. куб. м. на загальну суму 14 123,63 грн.

Крім того, судом встановлено, що 08.11.2016 сторонами також було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з січня 2016 року до жовтня 2016 року до Договору, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 08.11.2016 становить 14 123,63 грн.

Вказані акти підписані повноважними представниками, скріплені печатками сторін без зауважень та приймаються судом як належні докази виконання Товариством договірних зобов'язань.

Відповідач умови Договору не виконав та за отриманий товар не розрахувався, внаслідок чого виник борг у сумі 14 123,63 грн.

04.07.2017 після порушення провадження у справі Спілка звернулася до суду із клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, до якого додано копію платіжного доручення Спілки від 14.06.2017 № 918 на суму 14 123,63 грн.

Так, судом встановлено, що вказаним платіжним дорученням підтверджується факт погашення відповідачем основного боргу за Договором у сумі 14 123,63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 було припинено провадження у справі № 910/8089/17 в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 14 123,63 грн.

Крім суми основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача 2 128,58 грн. втрат від інфляції; 459,70 грн. 3% річних та 2 410,28 грн. пені. Позивач визначає період прострочення з: 11.04.2016 по 11.05.2017 для втрат від інфляції та 3 % річних; з 11.04.2016 по 10.10.2016 для пені.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами Договору (пункт 2.1 розділу ІV Договору) відповідач мав у встановлений строк - до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання, сплатити позивачу 100% місячної вартості запланованого обсягу газу.

Відповідно до пункту 2.3 розділу ІV Договору остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу, а саме до 10.04.2016, проте відповідач у вказаний строк за поставлений газ не сплатив.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, підпунктом 6.2.1 пункту розділу VІ Договору передбачено, що в разі порушення споживачем строків оплати споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні в частині визначення розміру втрат від інфляції.

Проте здійснення перерахунку судом інфляційних втрат фактично призведе до виходу судом за межі позовних вимог (за перерахунком суду вказана сума становить 2 274,84 грн.).

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення інфляційних втрат, а тому стягненню з відповідача підлягає 2 128,57 грн. інфляційних втрат, 459,70 грн. 3 % річних і 2 410,28 грн. пені.

Що ж до клопотання Спілки про зменшення штрафних санкцій, то підстав для його задоволення немає з огляду на таке.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 ЦК України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 233 ГК України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Разом з тим, заявник не подав суду жодного документального підтвердження незадовільного фінансового стану Спілки; не пояснив поважність причин невиконання договірних зобов'язань більше року, тощо.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанова № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення пені, 3 % річних і втрат від інфляції.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в частині стягнення пені, 3 % річних і втрат від інфляції.

2. Стягнути з Національної спілки письменників України (01024, м. Київ, вул. Банкова, 2; ідентифікаційний код 00016018) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ідентифікаційний код 39594527): 2 410 (дві тисячі чотириста десять) грн. 28 коп. пені; 459 (чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 70 коп. 3 % річних; 2 128 (дві тисячі сто двадцять вісім) грн. 57 коп. втрат від інфляції та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 31.07.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук