РІШЕННЯ

25.07.2017Справа №910/9911/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/9911/17

за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м Києва», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «ВС», м. Київ,

про розірвання договору від 06.12.1999 та виселення,

за участю представників:

позивача - Кривошей В.В. (довіреність від 04.01.2017 №7/вих.);

відповідача - Ваколюка Ю.П. (довіреність від 04.07.2017 №б/н).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м Києва» (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВС» (далі - Товариство) про:

- розірвання типового договору оренди нежилих приміщень від 06.12.1999 №б/н (далі - Договір);

- виселення Товариства з нежитлового приміщення загальною площею 65,7 кв.м., розташованого в будинку №31 по бул. Т. Шевченка у м. Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 04.07.2017.

27.06.2017 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів та письмових пояснень, витребуваних ухвалою про порушення провадження у справі.

Відповідач 04.07.2017 і 19.07.2017 подав суду відзиви на позовну заяву, в яких заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 відкладено розгляд справи на 25.07.2017 у зв'язку із задоволенням клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 25.07.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 25.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.12.1999 комунальним підприємством житлового господарства Радянського району м. Києва (орендодавець) і Товариством (орендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння і використання приміщення з такими характеристиками: адреса приміщення - м. Київ, бул. Шевченка, 31, кв. 2; площа - 65,7 кв.м.; інші характеристики - І поверх; експертна оцінка вартості орендованого приміщення - 1 232 грн. 1 кв.м.; призначення - кафе - магазин (пункт 1.1 Договору);

- реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов чи розірвання Договору (пункт 1.3 Договору);

- термін дії Договору оренди з 06.12.1999 по 06.09.2011 (пункт 2.1 Договору в редакції додатку від 18.09.2001);

- в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором (пункт 2.2 Договору);

- одностороння відмова від виконання умов Договору не допускається (пункт 3.1 Договору);

- Договір припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; при закінченні терміну дії договору страхування орендованого приміщення (пункт 3.2 Договору);

- Договір може бути розірвано за погодженням сторін (пункт 3.3 Договору);

- орендна плата складає 3 772,49 грн. та ПДВ 754,50 грн., всього 4 526,99 грн., на момент початку дії додаткової угоди від 30.06.2007 №2 (пункт 5.3 Договору в редакції додаткової угоди від 30.06.2007 №2);

- розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін (пункт 6.1 Договору);

- розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України (пункт 6.2 Договору);

- орендар зобов'язаний застрахувати орендоване майно на повний строк оренди відповідно до чинного законодавства України (пункт 7.5 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від комунального підприємства житлового господарства Радянського району м. Києва - директором Січкар А.Ф., яка діяла на підставі статуту, та від відповідача - директором Солдатенком Л.О., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками сторін.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним, не розірвано.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Додатковими угодами від 30.06.2007 №2, від 14.02.2011 №1 та від 02.02.2015 №3 у Договір вносилися зміни щодо назви орендодавця та його реквізитів.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 2.2 Договору в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Згідно з пунктом 2.1 Договору в редакції додатку від 18.09.2001 термін дії Договору оренди з 06.12.1999 по 06.09.2011.

Оскільки жодною із сторін після закінчення строку дії Договору не було надіслано заяву про припинення дії Договору, то Договір є таким, що продовжений до 07.06.2023.

У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Крім того, пунктами 1 та 3 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідачем належним чином виконуються умов Договору щодо оплати орендних платежів, що не заперечується позивачем.

Разом з тим, позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з проханням провести оцінку об'єкта оренди та щодо приведення договірних відносин у відповідність до вимог чинного законодавства України.

Листом від 12.08.2016 №135 Підприємство повідомило Товариство про те, що:

- постійною комісією Київської міської ради з питань власності (протокол від 23.06.2016 №18) прийнято рішення щодо продовження Договору строком на 2 роки 364 дні, за умови визначення орендної ставки у розмірі 20%;

- відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280, результати незалежної оцінки є чинними протягом шести місяців від дати оцінки, у зв'язку з чим для здійснення розрахунку орендної плати та підготовки проекту договору оренди нежитлових приміщень загальною площею 65,7 кв.м. на бул. Т. Шевченка, 31, позивач просив Товариство в термін 30 календарних днів забезпечити виконання експертної оцінки майна.

Статтею 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

На виконання листа Підприємства від 12.08.2016 №135 Товариством було подано позивачу звіт про оцінку орендованого майна, а листом від 11.05.2017 №2197/3 позивач повідомив Товариство про те, що немає можливості повернути відповідачу звіт на оцінку майна, оскільки Департамент комунальної власності м. Києва після рецензування повертає таку оцінку орендодавцю, тобто Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації.

Разом з тим, оскільки Договір було продовжено ще 07.09.2011, то незрозуміло з яких підстав Підприємство вимагало від Товариства проведення оцінки об'єкта оренди.

В матеріалах справи наявний припис Підприємства від 10.01.2017, яким позивач повідомив Товариство про те, що термін дії Договору закінчився і надалі продовжуватися не буде, оскільки невиконання орендарем вимог орендодавця про зміну та приведення договору оренди у відповідність до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Положення є підставою для розірвання договору.

Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частиною другою статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто йдеться про втрати та збитки, які вказана сторона понесла внаслідок порушення іншою стороною договору.

Проте, жодних доказів щодо звернення Підприємства до Товариства стосовно внесення змін до Договору позивачем суду не подано.

Стосовно доводів позивача щодо того, що відповідачем не подано Підприємству доказів укладення договору страхування об'єкта оренди, а також платіжного доручення про перерахування страхового платежу, слід зазначити таке.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди є, зокрема, страхування орендарем взятого ним в оренду майна.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендоване майно страхується орендарем на користь того учасника договору оренди, який бере на себе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди.

Відповідачем подано суду копію договору добровільного страхування майна від 02.03.2017 №019031/0211/0001786, укладеного Товариством і приватним акціонерним товариство «Страхова компанія «Уніка», що є підтвердженням належного виконання відповідачем умов Договору.

Крім того, договір страхування було подано Підприємству з листом від 24.03.2017, отримання вказаного листва підтверджується вхідним штампом Підприємства з вхідним №2197/3 від 25.04.2017.

Отже, враховуючи відсутність порушення Товариством умов Договору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання Договору.

Що ж до вимоги Підприємства про виселення Товариства з нежитлового приміщення загальною площею 65,7 кв.м., розташованого в будинку №31 по бул. Т. Шевченка у м. Києві, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Разом з тим, оскільки вказана позовна вимога є похідною від вимоги про розірвання Договору, а судом відмовлено Підприємству у розірванні Договору, то вимога про виселення Товариства з орендованого за Договором приміщення також не підлягає задоволенню.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Згідно з частиною першою статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Пунктом 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів (у розумінні статі 32 ГПК України) наявності обставин та підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Згідно із статтею 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 01.08.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук