РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017Справа №910/8991/17

За позовом: публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДЗЕРНОПРОМ"

про: зобов'язання включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернулося до господарського суду міста Києва із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДЗЕРНОПРОМ" про зобов'язання включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, в процедурі припинення, всупереч вимогам статті 105 Цивільного кодексу України не вчинено жодних дій з розгляду заяви позивача з кредиторськими вимогами до боржника, що на підставі ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 112 є підставою для зобов'язання відповідача включити грошові вимоги позивача до проміжного ліквідаційного балансу відповідача в сумі 1.377.143,55 грн., з яких: 983.963,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 258.592,95 грн. - заборгованість по відсоткам та 134.587,22 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду від 06.06.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/8991/17. Розгляд справи призначено на 17.07.2017.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася позивачеві на адресу місцезнаходження останнього, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі позивача поштового відправлення суду.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачу на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відтак, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло. Таким чином, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 17.07.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

24.09.2014 товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОДЗЕРНОПРОМ", як клієнт банку, (далі - відповідач) звернулося до публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (далі - позивач) із заявою про відкриття поточного рахунку (далі - Заява).

На підставі Заяви банком було відкрито відповідачеві поточний рахунок 7685 та встановлено кредитний ліміт на вказаний рахунок. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (далі по тексту - Умови), що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з заявою про відкриття поточного рахунку складають договір банківського обслуговування.

Зазначені правила розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його партнерами, до якої приєднується клієнт підписуючи заяву у відділенні банку.

Відповідно до пункту 3.2.4.1.1 Умов банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснити овердрафтові обслуговування позичальника, яке у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку позивальника, зазначеному у заяві, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого відповідно з п. 3.2.4.1.3 договору, шляхом дебатування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Відповідно до частини 2 статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті змішаного договору.

Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до норм статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору банківського обслуговування, суд приходить до висновку про його змішану правову природу, а саме, про те, що договір містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Як стверджує позивач, на підставі укладеного договору, останній здійснив овердрафтові обслуговування відповідача у межах ліміту 1.000.000,00 грн. про що свідчить довідка про розмір встановленого ліміту.

Однак, відповідачем в порушення умов договору не здійснено своєчасне погашення заборгованості, що станом на 28.03.2016 призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 1.377.143,55 грн., з яких: 983.963,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 258.592,95 грн. - заборгованість по відсоткам та 134.587,22 грн. - пеня.

За змістом ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи (ст. 105 Цивільного кодексу України).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач з 16.03.2017 перебуває в стані припинення (голова комісії з припинення - Ілюха О.Є.); строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог - 26.05.2017.

Так позивачем, 03.04.2017 направлена на адресу відповідача заява з кредиторськими вимогами до боржника на суму сумі 1.377.143,55 грн. від 31.03.2017 № б/н, яка отримана відповідачем 24.04.2017 про що свідчить ідентифікатор відправлення вказаної заяви № 670.

Відповідно до ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Проте, відповіді від голови ліквідаційної комісії відповідача про результат розгляду вказаної вище кредиторської заяви позивач не отримав.

Приписами частини 3 статті 112 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Спір між сторонами судового процесу виник, на думку позивача, внаслідок порушення відповідачем вимог статті 105 Цивільного кодексу України, оскільки не вчинено жодних дій з розгляду заяви позивача з кредиторськими вимогами до боржника, що на підставі ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 112 є підставою для зобов'язання відповідача включити грошові вимоги позивача до проміжного ліквідаційного балансу відповідача в сумі 1.377.143,55 грн., з яких: 983.963,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 258.592,95 грн. - заборгованість по відсоткам та 134.587,22 грн. - пеня.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Так позивачем подана до суду довідка про розмір встановлених кредитних лімітів відповідача та розрахунок заборгованості.

Проте, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не подано до суду жодного первинного документу, який підтверджує надання відповідачу кредитних коштів за укладеним між сторонами спору Договором, а також доказів користування вказаними коштами відповідачем.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведений факт надання кредитних коштів відповідачу за укладеним між сторонами спору кредитним Договором, заявлені позовні вимоги про зобов'язання відповідача включити грошові вимоги позивача до проміжного ліквідаційного балансу відповідача в сумі 1.377.143,55 грн., з яких: 983.963,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 258.592,95 грн. - заборгованість по відсоткам та 134.587,22 грн. - пеня задоволенню не підлягають.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24 липня 2017 року

Суддя С.В. Балац