РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2017Справа №910/9941/17
за позовом Публічного акціонерного товариства "МетаБанк"

до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради

про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Бережна О.Є. - представник за довіреністю № 10/16-2182 від 06.12.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.06.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "МетаБанк" з вимогами до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що він є власником вбудованого нежитлового приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м., про що було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.11.2013, індексний номер 13497744, яке було згодом втрачено, що унеможливлює розпорядження позивачем належним йому нерухомим майном без подання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності. Так, позивач зазначає, що він звернувся до відповідача з заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, однак відповідачем відмовлено в державній реєстрації права власності позивача на об'єкт нерухомого майна - вбудованого нежитлового приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м. За наведених обставин, позивач вважає про наявність підстав для визнання за ним в судовому порядку права власності на належне йому нерухоме майно, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати право власності на вбудоване нежитлове приміщення за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м. за Публічним акціонерним товариством "МетаБанк" та зобов'язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо підстав виникнення права власності на вбудоване нежитлове приміщення за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м., у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2017 порушено провадження у справі № 910/9941/17 та справу призначено до розгляду на 07.07.2017.

05.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2017 розгляд справи відкладено до 21.07.2017.

10.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, згідно з якими відповідач вказує, що між сторонами відсутній спір про право та відповідач визнає право власності позивача на спірні приміщення; крім цього, відповідач зазначає, що він наділений дискреційними повноваженнями щодо внесення записів до Державного реєстру, тоді-як державний реєстратор повинен самостійно, на власний розсуд приймати рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації.

14.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

21.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

У судове засідання 21.07.2017 з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 21.07.2017 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується повідомленням про вручення №711.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 Господарського процесуального кодексу України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 21.07.2017 за відсутності представника відповідача, та з урахуванням процесуальних строків розгляду справи відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

У судовому засіданні 21.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Севастополі Бекіровим Енвером Зіяйовичем було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №3449169 щодо права власності Публічного акціонерного товариства «Метабанк» на об'єкт нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м., підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності №13497744 від 27.11.2013, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №8275330 від 03.05.2017 та №92412556 від 20.07.2017.

Судом встановлено, що 27.11.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Севастополі Бекіровим Енвером Зіяйовичем було видано Публічному акціонерному товариству «Метабанк» свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 13497744 щодо права власності на об'єкт нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м. (копія свідоцтва долучена до позову).

Судом встановлено, що позивачем розміщено оголошення у газеті «Голос України» (№81 (6586) від 05.06.2017) про втрату свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 13497744 щодо права власності на об'єкт нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 04.05.2017 №10/26045 щодо роз'яснення порядку отримання дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно (копія листа долучена до позову).

Судом встановлено, що у відповідь на заяву позивача від 04.05.2017 №10/26045, відповідач у листі від 15.05.2017 №01-24/01/1128 зазначив, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виключено статтю, якою передбачалась видача свідоцтв про право власності та дублікатів, а тому діючим законодавством не передбачено видачу дублікатів (копія листа долучена до позову).

Судом встановлено, що 22.05.2017 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Ільющенковим Сергієм Олександровичем було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №35299820, у якому зазначено наступне: розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 16.05.2017 11:50:54 за реєстраційним номером 22293826, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на нежитлове приміщення, що розташоване м.Севастополь, проспект Острякова Генерала, будинок 128, та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор встановив подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом. Відповідно до пункту 53 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подаються: 1) копія примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно; 2) оголошення про втрату документа у друкованих засобах масово інформації загальнодержавної сфери розповсюдження або місцевої чи регіональної сфери розповсюдження за місцезнаходженням нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назв; документа, його номер і дата видачі, на чиє ім'я виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав в інформаційних системах, державна реєстрація прав в яких здійснювалася до 1 січня 2013 або на паперових носіях інформації, ведення яких здійснювалося підприємствами бюро технічної інвентаризації. Так, у рішенні зазначено, що заявником подано: копію свідоцтва про право власності від 27.11.2013 року за №13497744, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м.Севастополі; газету "Голос України" від 05.05.2017 року за №81 (6586) та технічний паспорт від 11.04.2012, у зв'язку з чим відсутні підстави проведення державної реєстрації нежитлового приміщення, оскільки реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна проведене після січня 2013 року, з огляду на що державним реєстратором вирішено відмовити у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на нежитлове приміщення, що розташоване м:Севастополь, проспект Острякова Генерала, будинок 128, за Публічним акціонерним товариством «Метабанк».

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що він є власником вбудованого нежитлового приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м., про що було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.11.2013, індексний номер 13497744, яке було згодом втрачено, що унеможливлює розпорядження позивачем належним йому нерухомим майном без подання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності. Так, позивач зазначає, що він звернувся до відповідача з заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, однак відповідачем відмовлено в державній реєстрації права власності позивача на об'єкт нерухомого майна - вбудованого нежитлового приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м. За наведених обставин, позивач вважає про наявність підстав для визнання за ним в судовому порядку права власності на належне йому нерухоме майно, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати право власності на вбудоване нежитлове приміщення за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м. за Публічним акціонерним товариством "МетаБанк" та зобов'язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо підстав виникнення права власності на вбудоване нежитлове приміщення за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м., у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпоряджання означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна, наприклад, довірчому власнику майна, орендатору тощо. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах (наприклад, договір найму, договір управління майном).

Згідно з нормою ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб'єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

За нормами Цивільного кодексу України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини. Право власності може набуватися різними способами, які поділяють на дві групи: первинні, тобто такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

Згідно з нормами Цивільного кодексу України до первинного способу набуття права власності належать:набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у тому числі на об'єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК); набуття права власності на перероблену річ чи на зібрані плоди або привласнені (добуті) загальнодоступні дари природи, у тому числі в результаті полювання на диких звірів, вилову риби (ч. 2 ст. 189, статті 332, 333 ЦК); визнання права власності за певних умов на самочинне будівництво (ст. 376 ЦК); набуття права власності на скарб, бездоглядну домашню тварину, знахідку або інше безхазяйне майно, у тому числі на майно, від якого відмовився або на яке втратив право попередній власник (статті 335 - 338, 340, 341, 343 ЦК); набуття права власності на майно добросовісним набувачем від неуповноваженого відчужувача у разі відмови власнику в задоволенні позову про його витребування (статті 330, 388, 389 ЦК); набуття права власності за набувальною давністю на окремі об'єкти (ст. 344 ЦК).

За змістом ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За змістом ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2013, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2013, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Як встановлено судом, 31.10.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Севастополі Бекіровим Енвером Зіяйовичем було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №3449169 щодо права власності Публічного акціонерного товариства «Метабанк» на об'єкт нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м., підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності №13497744 від 27.11.2013, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №8275330 від 03.05.2017 та №92412556 від 20.07.2017.

Згідно з приписами ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2013, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається:

1) фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна;

2) членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески;

3) юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками);

4) фізичним особам та юридичним особам, які в разі ліквідації (реорганізації) юридичної особи отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно юридичної особи, що ліквідується (реорганізується);

5) фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників (учасників) юридичної особи за рішенням органу, уповноваженого на це установчими документами, отримали у власність об'єкт нерухомого майна, переданий їм;

6) реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об'єкти нерухомого майна;

7) у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів;

8) фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені з житлових у нежитлові і навпаки;

8 1) фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування;

9) в інших випадках, встановлених законом.

Як встановлено судом, 27.11.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Севастополі Бекіровим Енвером Зіяйовичем було видано Публічному акціонерному товариству «Метабанк» свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 13497744 щодо права власності на об'єкт нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м. (копія свідоцтва долучена до позову).

Разом з тим, позивач зазначає, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 13497744 щодо права власності на об'єкт нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м. було втрачено.

Як встановлено судом, позивачем розміщено оголошення у газеті «Голос України» (№81 (6586) від 05.06.2017) про втрату свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 13497744 щодо права власності на об'єкт нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником.

Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

У разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв'язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб'єктивне право власності іншими особами не порушується, у зв'язку з чим у судів виникає питання, хто при цьому має виступати як відповідач, а також щодо можливості розгляду справи без відповідача або в окремому провадженні. З цього приводу суди мають враховувати, що: відповідно до ЦПК сторонами в цивільному процесі з розгляду справ позовного провадження є позивач і відповідач і можливість звернення до суду з позовом, де відсутній конкретний відповідач, діючим законодавством не передбачено; закон прямо вказує на те, що вимоги про визнання права власності розглядаються в позовному провадженні; відповідачами у таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв'язку з відсутністю у нього відповідного документа (Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ від 01.07.2013, проведений Верховним Судом України).

Наведене дає підстави для висновку про виключність застосування такого способу захисту, як визнання права власності, в тому числі з підстав втрати документа, що засвідчує право власності, тобто об'єктивне існування перешкод у належній реалізації власником свого права власності, зокрема правомочності щодо визначення юридичної долі об'єкта шляхом волевиявлення по розпорядженню цим об'єктом та існуванням у третіх осіб сумнівів щодо дійсної належності відповідного об'єкта на праві власності певній особі. При цьому, передумовою для визнання права власності на об'єкт за певною особою (у випадку втрати документа, що посвідчує право власності) є вичерпання нею усіх можливих способів по підтвердженню належності їй цього об'єкту на праві власності, тобто неможливість підтвердити своє право жодним іншим доказом.

Разом з тим, як передбачено приписами ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в чинній редакції, державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

При цьому, згідно зі ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в чинній редакції, інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом. Для фізичних та юридичних осіб інформація за об'єктом нерухомого майна та суб'єктом речового права надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовій формі. Інформація про зареєстровані права та їх обтяження, отримана в електронній чи паперовій формі за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав, має однакову юридичну силу та використовується відповідно до законодавства. Для посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів Національної поліції, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, Національного банку України, Національного антикорупційного бюро України, Національного агентства з питань запобігання корупції, приватних виконавців, адвокатів, нотаріусів інформація з Державного реєстру прав у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб'єктом права чи за об'єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису. Порядок доступу до Державного реєстру прав визначається Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених цим Законом.

За наведених обставин, відомості, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є об'єктивними та достовірними, а отже третіми особами (фізичними чи юридичними особами як суб'єктами цивільних правовідносин та посадовими особами державних органів, нотаріусами, адвокатами тощо) не можуть ставитись під сумнів, тобто не визнаватись. Власне, в такому разі позивач вправі здійснювати захист свого невизнаного права.

Разом з тим, у даній справі обґрунтування позивача щодо невизнання відповідачем його права власності на об'єкт нерухомого майна зводяться до того, що відповідачем було відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності позивача на об'єкт нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м.

Як встановлено судом, 22.05.2017 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Ільющенковим Сергієм Олександровичем було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №35299820, у якому зазначено наступне: розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 16.05.2017 11:50:54 за реєстраційним номером 22293826, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на нежитлове приміщення, що розташоване м.Севастополь, проспект Острякова Генерала, будинок 128, та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор встановив подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом. Відповідно до пункту 53 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подаються: 1) копія примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно; 2) оголошення про втрату документа у друкованих засобах масово інформації загальнодержавної сфери розповсюдження або місцевої чи регіональної сфери розповсюдження за місцезнаходженням нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назв; документа, його номер і дата видачі, на чиє ім'я виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав в інформаційних системах, державна реєстрація прав в яких здійснювалася до 1 січня 2013 або на паперових носіях інформації, ведення яких здійснювалося підприємствами бюро технічної інвентаризації. Так, у рішенні зазначено, що заявником подано: копію свідоцтва про право власності від 27.11.2013 року за №13497744, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м.Севастополі; газету "Голос України" від 05.05.2017 року за №81 (6586) та технічний паспорт від 11.04.2012, у зв'язку з чим відсутні підстави проведення державної реєстрації нежитлового приміщення, оскільки реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна проведене після січня 2013 року, з огляду на що державним реєстратором вирішено відмовити у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на нежитлове приміщення, що розташоване м:Севастополь, проспект Острякова Генерала, будинок 128, за Публічним акціонерним товариством «Метабанк».

Так, підстави для відмови відповідачем у здійсненні державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване м.Севастополь, проспект Острякова Генерала, будинок 128, за Публічним акціонерним товариством «Метабанк», зводяться до того, що право власності на вказаний об'єкт вже зареєстроване за позивачем у 2013 році, відомості про що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про право власності на об'єкт нерухомого майна (нового запису) є певний юридичний факт щодо набуття речового права на майно іншою особою, тобто зміна підстави перебування майна на відповідному речовому праві тягне за собою необхідність реєстрації такої зміни, тоді-як втрата документу, що підтверджує право власності, не є тією обставиною, що свідчить про зміну підстав набуття права власності. З огляду на наведене, дії позивача по реєстрації за ним права власності на нежитлове приміщення, що розташоване м.Севастополь, проспект Острякова Генерала, будинок 128 були спрямовані на повторну реєстрацію вже зареєстрованого речового права, що не допускається.

З огляду на наведене, з наданих сторонами доказів, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем не визнається чи оспорюється право власності позивача на об'єкт нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення офісу банку з І-1 по І-9 за адресою м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м., тим більше, що відповідно до заперечень на позовну заяву відповідач вказує, що між сторонами відсутній спір про право та відповідач визнає право власності позивача на спірні приміщення.

При цьому, позивачем також не доведено неможливість реалізації ним свого права власності на спірне майно щодо розпорядження ним. Так, у позові в обґрунтування такої обставини позивач посилається на Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595.

Відповідно до п. 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. У разі посвідчення правочинів щодо відчуження та застави нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно, не подаються. Право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства тощо. У разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Суд зазначає, що, по-перше, визначений Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N 296/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595 перелік документів для вчинення правочину відчуження майна не є виключним, та, по-друге, позивачем не надано доказів, що ним вчинялись дії по відчуженню майна на користь третіх осіб та позивачу було відмовлено у посвідченні договору відчуження спірного майна саме з підстав відсутності оригіналу свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна.

З огляду на встановлені обставини, вимоги Публічного акціонерного товариства "МетаБанк" до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права власності не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про зобов'язання Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо підстав виникнення права власності на вбудоване нежитлове приміщення за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м., у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, оскільки вимоги позивача про зобов'язання Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо підстав виникнення права власності на вбудоване нежитлове приміщення за адресою Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, проспект Острякова Генерала, 128, загальною площею 68,2 кв.м., у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності, є похідними від вимог про визнання права власності на це майно, з огляду на відмову у задоволенні останніх, вимоги про зобов'язання відповідача внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 02.08.2017

Суддя І.М. Отрош