ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Справа № 921/517/16-г/8

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівБакуліної С.В., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", м. Тернопіль
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року
у справі господарського суду Тернопільської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", м. Тернопіль
простягнення заборгованості

за участю представників

позивача: Старчик А.А.,

відповідача: Будз В.І., Цукорник С.Г.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі за текстом - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (далі за текстом - ТОВ "Тернопільоблгаз") про стягнення заборгованості за Договором № 15-798-Б на купівлю-продаж природного газу від 25.06.2015 року в загальній сумі 20 336 372, 31 грн., з яких: 15 922 284, 55 грн. основного боргу, 3 340 521, 86 грн. пені, 238 898, 50 грн. 3 % річних та 834 667, 40 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 08.11.2016 року залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року позов задоволено частково: присуджено до стягнення з ТОВ "Тернопільоблгаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 14 213 200, 15 грн. основного боргу, 1 340 931, 90 грн. пені, 238 898, 49 грн. 3 % річних, 834 005, 98 грн. інфляційних втрат, 199 998, 64 грн. в повернення сплаченого позивачем судового збору; припинено провадження у справі в частині стягнення 1 709 084, 40 грн. основного боргу; в задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ТОВ "Тернопільоблгаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 08.11.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року в частині стягнення пені у розмірі 1 340 931, 90 грн. і прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій (пені) на 95 % та стягнути з відповідача 134 093, 19 грн.; в іншій частині рішення та постанову - залишити без змін.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відзиву на касаційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представник відповідача просив касаційну скаргу задовольнити рішення господарського суду Тернопільської області від 08.11.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року - скасувати в частині стягнення пені і прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій (пені) на 95 % та стягнути з відповідача 134 093, 19 грн., а представник позивача проти доводів касаційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові акти попередніх інстанцій - зміні в оскаржуваній частині з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.06.2015 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ТОВ "Тернопільоблгаз" (покупець) укладено Договір № 15-798-Б на купівлю-продаж природного газу (далі за текстом - Договір) (з Додатковими угодами до Договору, які є його невід'ємними частинами: № 1 від 28.10.2015 року, № 2 від 02.11.2015 року, № 3 від 25.11.2015 року), за умовами п. 1.1, 1.2 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на мовах Договору; газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до п. 2.1 Договору продавець передає покупцеві у період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року газ в обсязі до 7 700,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях: липень - 60,0 тис. куб. м., серпень - 60,0 тис. куб. м., вересень - 60,0 тис. куб. м., жовтень - 520 тис. куб. м., листопад - 2 500,0 тис. куб. м., грудень - 4 500,0 тис. куб. м. Обсяги газу, що планується передати за Договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу.

Згідно з п. п. 3.3 - 3.4 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

За умовами п 5.2 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.10.2015 року ціна за 1000 куб. м. природного газу з 01.11.2015 року становить 6 469, 63 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу за регульованим тарифом, крім того, ПДВ вартість за ставкою 20 %. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу - 6 469, 63 грн., крім того ПДВ - 20 % - 1 293, 93 грн., усього з ПДВ - 7 763, 56 грн.

В пункті 5.2 Договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 25.11.2015 року сторони погодили, що ціна за 1000 куб. м. природного газу з 01.12.2015 року становить 6 474,00 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу за регульованим тарифом, крім того, ПДВ за ставкою 20 %. До сплати ціна за 1000 куб. м. газу - 6 474 грн., крім того ПДВ - 20 % - 1 294, 80 грн., усього з ПДВ - 7 768, 80 грн.

Відповідно до п. п. 6.1, 6.2 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць. Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця відповідно до вимог Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП, та зараховується, як оплата за газ. За наявності заборгованості покупець перераховує кошти із поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Додатковою угодою № 2 від 02.11.2015 року до Договору сторонами змінено редакцію п. 6.2 Договору та погоджено, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунка покупця на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ.

В Розділі 11 Договору встановлено, що останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору позивачем з липня 2015 року по листопад 2015 року передано, а відповідачем отримано природний газ на суму 20 694 033, 06 грн., що підтверджується копіями Актів приймання-передачі природного газу від 31.07.2015 року на суму 188 781, 12 грн. в т. ч. ПДВ; від 31.08.2015 року на суму 201 025, 44 грн. в т. ч. ПДВ; від 31.09.2015 року на суму 251 119, 44 грн. в т. ч. ПДВ; від 31.10.2015 року на суму 5 839 907, 04 грн. в т. ч. ПДВ; від 31.11.2015 року на суму 14 213 200, 02 грн. в т. ч. ПДВ.

Однак, відповідач свої зобов'язання в частині своєчасної оплати вартості отриманого природного газу за період з липня 2015 року по листопад 2015 року (включно) здійснював з порушенням умов Договору, у зв'язку з чим станом на 18.07.2016 року його заборгованість становила 15 922 284, 55 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку з урахуванням нарахованих на суму боргу пені у розмірі 3 340 521, 86 грн., інфляційних втрат у розмірі 834 667, 40 грн. та 238 898, 50 грн. 3 % річних.

В той же час, судами встановлено, що у жовтні 2016 року відповідачем здійснено часткову оплату заявленої до стягнення заборгованості по Договору № 15-798-Б від 25.06.2015 року в сумі 1 709 084,40 грн., що підтверджується платіжним доручення за № 697 від 28.10.2016 року, у зв'язку з чим провадження частині стягнення основної заборгованості на суму 1 709 084, 40 грн. припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмета спору.

За таких обставин та враховуючи положення ст. ст. 11, 509, 611, 625, 526, 629, 530, 549, 655 Цивільного кодексу України, ст. 216, ч. 2 ст. 217, ст. 230, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновків щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим присуджено до стягнення основний борг у розмірі 14 213 200, 15 грн.; крім того, встановлений факт порушення умов Договору щодо своєчасної оплати поставленого газу є підставою для нарахування штрафних санкцій (пені) та покладення на боржника відповідальності за порушення грошового зобов'язання шляхом нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, однак, перевіривши розрахунок нарахованих позивачем до сплати сум, судами встановлено, що правомірним є нарахування пені за жовтень та листопад 2015 року у розмірі 2 681 863, 79 грн.; розрахунок 3 % річних за період з 20.08.2015 року по 19.06.2016 року є вірним в сумі 238 898, 49 грн.; інфляційні втрати підлягають стягненню у розмірі 834 667, 40 грн. При цьому, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 95 %, яке, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, судами задоволено частково та зменшено заявлений до стягнення розмір пені на 50 %, з огляду на що присуджено до стягнення пеню у розмірі 1 340 931, 90 грн.

Разом з тим, судові акти попередніх інстанцій оскаржуються відповідачем лише в частині відмови у зменшенні розміру пені на 95 %, у зв'язку з чим колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне відзначити наступне.

У випадку нарахування неустойки (пені), яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим в п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Право суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, передбачене п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України. При цьому, вказана процесуальна норма застосовується виключно у сукупності з нормами права матеріального, які передбачають можливість зменшення розміру пені, зокрема, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України і ст. 233 Господарського кодексу України.

Так, за приписами ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Оскільки пеня є різновидом неустойки, яка має подвійну правову природу: одночасно є засобом забезпечення договірних зобов'язань для стимулювання їх виконання і мірою відповідальності за неналежне виконання зобов'язання (санкцією), як правового наслідку його порушення, вона має компенсаційний характер та її розмір повинен бути відповідним розміру понесених позивачем збитків.

При вирішенні спору судами попередніх інстанцій правомірно взято до уваги, що допущене відповідачем прострочення виконання зобов'язання виникло з об'єктивних причин і, зокрема, за умовами Договору відповідач не є фактичним споживачем природного газу та використовує природний газ виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів; постачання газу є єдиною статтею доходу відповідача від господарської діяльності; з метою погашення заборгованості відповідачем вживалися заходи щодо погашення заборгованості у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів від 11.01.2005 року № 20, проте, спільні протокольні рішення позивачем не підписані; при цьому, стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних у даному випадку зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інтереси інших споживачів - бюджетних установ, організацій та населення, що може призвести до збільшення заборгованості відповідача перед позивачем.

В той же час, враховуючи, що судами попередніх інстанцій не встановлено обставин щодо понесення позивачем збитків та інших негативних наслідків, які настали для нього через несвоєчасну оплату поставленого відповідачу газу, а також беручи до уваги відсутність вини відповідача у затримці платежів за Договором, колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитись з висновками господарських судів попередніх інстанцій щодо зменшення розміру пені лише на 50 %, оскільки такі висновки зроблено без урахування вищенаведених положень, закріплених в п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, ст. ст. 218, 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України та встановлених судами фактичних обставин справи, що вказують на необхідність зменшення заявленого ПАТ "НАК "Нафтогаз України" розміру пені на 95 %, тобто до 134 093, 19 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, а в силу положень п. 5 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право змінити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга ТОВ "Тернопільоблгаз" підлягає частковому задоволенню, а постанова Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року та рішення господарського суду Тернопільської області від 08.11.2016 року - підлягають зміні в частині визначення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 08.11.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року у справі № 921/517/16-г/8 в частині стягнення пені - змінити, зменшивши розмір пені, яка підлягає стягненню з ТОВ "Тернопільоблгаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України", до 134 093, 19 грн.

3. В іншій частині постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року та рішення господарського суду Тернопільської області від 08.11.2016 року у справі № 921/517/16-г/8 - залишити без змін.

4.Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Тернопільської області.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіС.В. Бакуліна

В.О. Швець