РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017Справа №910/6865/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ОРГАНОСІН ЛТД";

до відповідача-1: міністерство економічного розвитку і торгівлі;

до відповідача-2: МОВІ ХЕЛС ГМБХ;

про визнання патенту на винахід недійсним та зобов'язання вчинити дії.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Освітня Л.В. - за довіреністю від 09.06.2017 № 20/06 Юр;

відповідача-1: Базюнь Ю.О. - за довіреністю від 20.03.2017 № 2431-03/180, Запорожець Л.Г. - за довіреністю від 06.06.2017 № 2434-03/362;

відповідача-2: Савчук В.В. - за довіреністю від 07.10.2016 № 2299.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРГАНОСІН ЛТД" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державної служби інтелектуальної власності України та МОВІ ХЕЛС ГМБХ про визнання недійсним патенту на винахід № 100373 "Лікарський засіб у формі таблетки з протизапальною, аналгетичною та хондопротекторною дією", зареєстрований в державному реєстрі патентів України на винаходи 25.12.2012 та зобов'язання державної служби інтелектуальної власності України внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи шляхом внесення відомостей про визнання недійсним патенту на винахід № 100373 "Лікарський засіб у формі таблетки з протизапальною, аналгетичною та хондопротекторною дією".

Позовні вимоги мотивовано тим, що державна реєстрація винаходу та видача патенту України № 100373 була проведена з порушенням приписів ч. 1 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" від 15.12.1993 № 3687-ХІІ (далі - Закон № 3687), оскільки вказаний патент не є промислово придатним, що враховуючи ч. 1 ст. 33 Закону № 3687 є підставою для визнання такого патенту недійсним.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.04.2014 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/6865/17. Розгляд справи призначено на 12.06.2017.

До господарського суду надійшли заперечення відповідача-2, в яких останній вказав на те, що до лікарського засобу, що охороняється патентом № 100373 не входять речовини, про наявність яких стверджує позивач. Також позивачем при обґрунтуванні високо токсичності діоксинів використано джерело інформації - веб-ресурс Вікіпедія, яка може містити недостовірну інформацію, викладену особами, що не володіють спеціальними знаннями. Крім того, відповідач-2, як власник патенту на винахід здійснює правомірний захист прав інтелектуальної власності, шляхом внесення відомостей про об'єкт до митного реєстру.

До господарського суду надійшли "доповнення до позовної заяви" представника позивача, відповідно до яких вказує на те, що патент України № 100373 в розумінні Закону № 3687 не є новим та не має винахідницького рівня, що є підставою для визнання такого патенту недійсним.

Приписами статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 № 18 встановлено, що, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

З поданої позивачем заяви, зокрема, вбачається, що останнім заявлено додаткові підстави для визнання оспорюваного патенту недійним.

Враховуючи викладене, подана позивачем заява судом відхиляється, оскільки дані вимоги не були заявлені при подачі позову до суду.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 12.06.2017 відклав розгляд даної справи на 12.07.2017. Вказаною ухвалою судом здійснено заміну первісного відповідача-1 - державної служби інтелектуальної власності України на належного відповідача-1 - міністерство економічного розвитку і торгівлі.

До господарського суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів, відповідно до якого останній просить суд витребувати у державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я УКРАЇНИ" копію матеріалів реєстраційного досьє, поданих для державної реєстрації лікарського засобу "МОВЕКС® АКТИВ" (номер реєстраційного посвідчення UA/10205/01/01).

Вказане клопотання представника позивача судом відхилене з огляду на те, що інформація, яка міститься в реєстраційному досьє містить є конфіденційною і не підлягає розповсюдженню третім особам. Враховуючи те, що позивач та відповідач-2 є конкурентами та мають конфлікт інтересів, отримання позивачем копій всіх матеріалів реєстраційного досьє може призвести до неправомірного використання позивачем конфіденційної інформації щодо лікарського засобу "МОВЕКС® АКТИВ" для власних комерційних цілей. Крім того, у вказаному клопотанні позивачем не вказано які саме обставини можуть підтвердити відомості, що містяться в матеріалах реєстраційного досьє лікарського засобу "МОВЕКС® АКТИВ", що не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

До господарського суду надійшло клопотання представника позивача про залучення до участі у справі ОСОБА_5, якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки вказана фізична особа є винахідником оспорюваного патенту.

Вказана заява представника позивача судом відхилена, оскільки рішення з даного господарського спору жодним чином не може вплинути на права та обов'язки ОСОБА_5, в розумінні ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, оскільки власником оспорюваного патенту є відповідач-2.

Відповідач-1 скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав до суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що за результатами проведення експертизи заявки № а 2009 10861 було встановлено, що заявлений винахід відповідає умовам патентоздатності та на нього не поширюються підстави для відмови у наданні правової охорони, про що закладом експертизи було складено висновок віл 21.09.2012, який набув статусу рішення про видачу патенту на винахід. Також при проведенні експертизи винахід було перевірено на відповідність всім умовам патентноздатності, в тому числі і умові "промислова придатність". Крім того, відповідачем-1 заявлене клопотання про пропуск позивачем строків позовної давності, оскільки з 25.12.2012 - дати публікації відомостей про видачі патенту України № 100373 в офіційному бюлетені "Промислова власність", позивач міг дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

В судовому засіданні 12.07.2017 оголошено перерву до 26.07.2017.

До господарського суду надійшли заперечення відповідача на заяву позивача про доповнення до позовної заяви, відповідно до яких відповідач вказує про те, що наявність новизни, винахідницького рівня та промислової придатності винаходу підтверджено кваліфікаційною експертизою, що передувала видачі оспорюваного патенту, а твердження позивача щодо тотожності лікарських засобів та невідповідності патенту умовам патентоздатності як новизна та винахідницький рівень є лише припущеннями, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні 26.07.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників позивача, відповідачів по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Приписами ч. 1, 3 ст. 418 Цивільного кодексу України передбачено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільного кодексу України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності відповідно до частини першої статті 155 Господарського кодексу України та частини першої статті 420 Цивільного кодексу України належать, зокрема, винаходи.

Об'єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології (частина друга статті 459 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 462 Цивільного кодексу України набуття права інтелектуальної власності на винахід засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу.

Суб'єктами права інтелектуальної власності на винахід є: винахідник; інші особи, які набули прав на винахід, за договором чи законом (стаття 463 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 464 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на винахід є: право на використання винаходу; виключне право дозволяти використання винаходу (видавати ліцензії); виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

МОВІ ХЕЛС ГМБХ (далі - відповідач-2) є власником патенту на винахід № 100373 "Лікарський засіб у формі таблетки з протизапальною, аналгетичною та хондопротекторною дією" (далі - Патент/оспорюваний патент), заявка від 27.10.2009 № а 2009 10861, дата набрання чинності Патенту - 25.12.2012.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРГАНОСІН ЛТД" (далі - позивач) зазначає, що відповідно до опису до Патенту п.(57) правова охорона надається винаходу "Лікарський засіб у формі таблетки з протизапальною, аналгетичною та хондопротекторною дією, що містить діючі речовини - диклофенак і глюкоза міну та допоміжні речовини - мікрокристалічну целюлозу, натрію кроскармелозу, тальк, магнію стереат, який відрізняється тим, що як діючі речовини використано диклофенак калію, глюкозаміну сульфат натрію хлорид та додатково хондроїтину сульфат натрію, а як додаткові допоміжні речовини додатково використано кремнію діоксин колоїдний безводний, натрію крохмальгліколят, гіпромелозу, макрогол, титану діоксин, барвник жовтий захід FCF, повідон, у наступному співвідношенні компонентів, мас. %:

диклофенак калію 3,0-5,0

глюкозаміну сульфат натрію хлорид 35,0-50,0

хондроїтину сульфат натрію 22,0-32,0

кремнію діоксин колоїдний безводний 0,5-1,5

мікрокристалічна целюлоза 12,0-18,0

натрію кроскармелозу 1,0-5,0

натрію крохмальгліколят 1,0-5,0

гіпромелоза 0,5-3,0

макрогол 0,1-1,0

титану діоксин 0,1-0,4

тальк 1,0-3,0

барвник жовтий захід FCF 0,02-1,5

повідон 0,2-1,0

магнію стеарат 0,2-1,0.".

Позивач вказує, що діюча речовина "діоксин" належить до великої групи хлорованих вуглеводнів, дуже стійких сполук, що є побічними продуктами, які утворюються при синтезі деяких гербіцидів, при виробництві целюлози, при електролізних процесах отримання нікелю і магнію, литті сталі та міді, переплавці лому заліза, при виробництві алюмінію, а також у процесах нафтопереробки, при спалюванні хлоровмісних сполук, спалюванні автомобільного мастила та бензину, сміття тощо з посиланням на веб-ресурс Вікіпедія.

Позивач стверджує, що оскільки смертельна доза діоксину для людини становить 70 мкг/кг маси тіла, а в одній таблетці лікарського засобу з протизапальною, аналгетичною та хондопротекторною дією, Патент, який видано відповідачеві-2 міститься смертельна доза високотоксичних речовин то такий винахід не може бути лікарським засобом за призначенням.

Спір між сторонами судового процесу, як стверджує позивач, виник в результаті того, що оспорюваний патент підлягає визнанню судом недійсним з підстав, визначених ч. 1 ст. 33 Закону № 3687, оскільки вказаний Патент не є промислово придатним через неможливість експериментально відтворити лікарський засіб, який замість лікувальної має іншу ефективність - смертельне отруєння під час промислового застосування.

Крім того, як стверджує позивач, реєстрація патенту дозволила відповідачу-2 створювати перешкоди у здійсненні господарської діяльності позивача, оскільки відповідач-2 скориставшись патентом з метою заборони ввезення на територію України лікарського засобу ПРОТЕКОН ФАСТ® (реєстраційні посвідчення № UA/15396/01/01 та UA/15397/01/01 зазначивши в заяві про внесення відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності позивача, як імпортера контрафактних товарів.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Приписами ч. 1 ст. 33 Закону № 3687 встановлено, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі:

а) невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону;

б) наявності у формулі винаходу (корисної моделі) ознак, яких не було у поданій заявці;

в) порушення вимог частини другої статті 37 цього Закону;

г) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Положеннями ст. 7 Закону № 3687, зокрема, визначено, що винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним. Винахід (корисна модель) визнається промислово придатним, якщо його може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про лікарські засоби", лікарський засіб - будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), що має властивості та призначена для лікування або профілактики захворювань у людей, чи будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), яка може бути призначена для запобігання вагітності, відновлення, корекції чи зміни фізіологічних функцій у людини шляхом здійснення фармакологічної, імунологічної або метаболічної дії або для встановлення медичного діагнозу.

Так відповідачем-2 була подана заявка від 27.10.2009 № а 2009 10861 про видачу патенту України на винахід "Лікарський засіб у формі таблетки з протизапальною, аналгетичною та хондопротекторною дією", який має 1 незалежний пункт формули (спобіб).

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 3687, експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з попередньої експертизи, формальної експертизи та, за заявкою стосовно патенту на винахід (секретний винахід), - кваліфікаційної експертизи і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

За результатами проведення експертизи заявки № а 2009 10861 встановлено, що заявлений винахід відповідає умовам патентоздатності та на нього не поширюються підстави для відмови у наданні правової охорони, про що закладом експертизи було складено висновок віл 21.09.2012, який набув статусу рішення про видачу патенту на винахід. Також при проведенні експертизи винахід було перевірено на відповідність всім умовам патентноздатності, в тому числі і умові "промислова придатність".

В свою чергу, оспорюваний патент містив очевидні технічні помилки в частині формули винаходу, а саме: у назві окремих речовин, що входять до складу лікарського засобу.

Так, зокрема у Патенті було помилково зазначено такі речовини як "кремнію діоксин колоїдний безводний" та "титану діоксин", замість "кремнію діоксид колоїдний безводний" та "титану діоксид"

Внаслідок виявлення помилок до державної служби інтелектуальної власності України подане клопотання про їх виправлення, яке в подальшому задоволене, про що свідчить виписка з державного реєстру патентів України на винаходи від 10.01.2017, яка наявна в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії, відповідно до якої до реєстру було внесено відомості про виправлення очевидних помилок у публікаціях відомостей про видачу патентів (деклараційних патентів) на винаходи.

Таким чином, у складі лікарського засобу за оспорюваним патентом не міститься "кремнію діоксин колоїдний безводний" та "титану діоксин", що спростовує доводи позивача про використання смертельної дози високотоксичних речовин.

Також при обґрунтуванні високо токсичності діоксинів, позивачем було використано та зроблено посилання на джерело інформації - веб-ресурс Вікіпедія.

Проте, дане джерело інформації не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки як зазначено на самому ресурсі, Вікіпедія є вільною енциклопедією, яку може редагувати кожен.

Приписами ч. 2 ст. 398 Митного кодексу України правовласник, який має підстави вважати, що під час переміщення товарів через митний кордон України порушуються чи можуть бути порушені його права на об'єкт права інтелектуальної власності, має право подати до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, заяву про сприяння захисту належних йому майнових прав на об'єкт інтелектуальної власності шляхом внесення відповідних відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону.

Враховуючи те, що відповідач-2 є власником оспорюваного патенту, останній не позбавлений права вчиняти дії, направлені на захист прав інтелектуальної власності шляхом внесення відомостей про об'єкт до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності.

В той же час, позивачем не подано до суду доказів, які підтверджують вчинення відповідачем-2 дій, направлених на внесення останнім до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності відомостей про Патент, які б порушували права позивача при здійсненні останнім господарської діяльності.

В поданому позивачем до суду витягу з митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності відомості про позивача - відсутні.

Суд зазначає, що частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов'язання; безпідставній односторонній відмові від договору.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Проте, з матеріалів справи не вбачається жодного порушення права позивача враховуючи відсутність підстав для застосування судом до оспорюваного патенту приписів ч. 1 ст. 33 Закону № 3687 у вигляді визнання останнього недійсним повністю або частково.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами той факт, що винахід за оспорюваним патентом не відповідає такій умові патентоздатності як промислова придатність через неможливість експериментально відтворити лікарський засіб, який замість лікувальної має іншу ефективність - смертельне отруєння під час промислового застосування, що виключає застосування судом до оспорюваного патенту приписів ч. 1 ст. 33 Закону № 3687 у вигляді визнання останнього недійсним повністю або частково та враховуючи відсутність порушеного права позивача, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Заява представника відповідача-1 про застосування строків позовної давності судом відхилена з тих підстав, що розгляд вказаної заяви мав би місце при наявності порушеного права позивача, яке підлягало б захисту в судовому порядку.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02 серпня 2017 року

Суддя С.В. Балац