ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.07.2017 Справа № 908/1540/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ ГРУП-УКРАЇНА»

до відповідача: ОСОБА_1

про витребування майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРМ ГРУП-УКРАЇНА» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про витребування квартири двокімнатної загальною площею 66,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суддя встановив, що слід відмовити у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, виходячи з наступного.

Підвідомчість справи - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Згідно ст. 13 ГПК України «Справи, підсудні місцевим господарським судам», місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

У відповідності із ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

Статтею 21 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тож враховуючи приписи ст. 21 ГПК України відповідачами у господарському судочинстві можуть бути суб'єкти підприємницької діяльності, підприємства та організації зазначені у вищевказаній статті.

Відповідно до п.п.1,2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст.12 ГПК України). Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Таким чином, справи, де позивачем і/або відповідачем є не юридична особа не підвідомчі господарським судам за правилами Господарського процесуального кодексу України.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. (частина 2 статті 1 ГПК України).

Відповідно до положень п. 4 ст. 12 ГПК України господарським судам, зокрема, підвідомчі справи за участю фізичних осіб, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно з ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

В даній позовній заяві від 17.07.2017 року (вх. № 1729/08-07-17 від 26.07.2017 року) позивач визначив відповідачем фізичну особу без статусу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Враховуючи предмет позову та наведені до нього обставини, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ ГРУП-УКРАЇНА» заявлені до відповідача, яким є фізична особа, яка не має статусу фізичної особи-підприємця та не може виступати стороною у процесі, який розглядається в порядку господарського судочинства, оскільки даний спір не відноситься ані до категорії справ, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів щодо приватизації майна, ані до справ пов'язаних з корпоративними відносинами. Відтак, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ ГРУП-УКРАЇНА» не підлягає розгляду в господарських судах України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що спір за участю фізичної особи не підлягає розгляду в господарських судах України, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ ГРУП-УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про витребування квартири двокімнатної загальною площею 66,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

При цьому, заявник не позбавлений права звернутися з цією позовною заявою до загального місцевого суду.

Разом з тим, у позовній заяві заявник посилається на справу № 905/9178/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ ГРУП-УКРАЇНА». Однак, ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 року вище вказану справу передано за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Оскільки у прийнятті позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ ГРУП-УКРАЇНА» слід відмовити, заява про забезпечення позову судом не розглядається.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатити за ухвалою суду в разі, зокрема відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ ГРУП-УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

2. Надіслати позовні матеріали на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ ГРУП-УКРАЇНА»: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 10 оф. 606.

Додаток: позовна заява від 19.07.2017 року з додатками всього на 18 аркушах, у т.ч. оригінал квитанції № 0.0.809030413.1 від 18.07.2017 року на 1 арк.; заява про забезпечення позову від 17.07.2017 року на 3 аркушах, у т.ч. оригінал квитанції № 0.0.809032833.1 від 18.07.2017 року на 1 арк.

Суддя О.Г.Смірнов