ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" липня 2017 р. Справа № 924/646/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Рівне

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка Агро" с. Великі Зозулинці Красилівський район

про стягнення 91 996,65 грн.

Представники сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Ігнатенко О.В. - за довіреністю

встановив: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 91 996,65 грн., з яких 90413,28 грн. основного боргу, 1214,37 грн. інфляційних втрат та 369 грн. три відсотки річних. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не оплатив запасні частини до транспортних засобів сільськогосподарського призначення та посилається на положення ст. ст.4-1,4-2,4-3,32,33,54,55,56,57 ГПК України.

Відповідачем подано клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку зі сплатою відповідачем заявленої до стягнення заборгованості в сумі 91996,65 грн. У підтвердження сплати боргу надано платіжне доручення №1189 від 24.07.2017 р.

Позивач в судове засідання повноважного представника не направив.

З матеріалів справи убачається, що за усною домовленістю між сторонами 20.05.2017 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м. Рівне виставив рахунок відповідачу на оплату №189 від 20.05.2017р. на суму 90413,28грн. та поставив запасні частини до транспортних засобів сільськогосподарського призначення на суму 90413,28грн., що підтверджується видатковою накладною №142 від 22.05.2017р.

У відповідності до претензії-вимоги від 21.06.2017р. позивач просить відповідача оплатити суму заборгованості.

У зв'язку з невиконанням обов'язку по оплаті відповідачем товару, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 91 996,65 грн., з яких 90413,28 грн. основного боргу, 1214,37 грн. інфляційних втрат та 369 грн. три відсотки річних.

Судом враховується, що згідно з положеннями ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 509, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів.

Статтями 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до закону, умов договору та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 4 ст.203 ЦК України визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст. 202, ч.1 ст.205 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Приписами ч.1 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.181 ГК України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару не виконав, не оплативши товар згідно з видатковою накладною №142 від 22.05.2017р.

Однак після подання позову до суду та порушення провадження у справі (ухвала від 17.07.2017 р.) відповідачем було сплачено позивачу 91996,65 грн. , що підтверджується платіжним дорученням №1189 від 24.07.2017 р.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Крім того, судом враховуються положення п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Рівне до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка Агро" с. Великі Зозулинці Красилівський район про стягнення 91 996,65 грн. припинити.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2-3 - позивачу (АДРЕСА_2;33027, АДРЕСА_1),

4 - відповідачу (31036, с. Великі Зозулинці Красилівський район, Хмельницька область).