номер провадження справи 5/80/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 Справа № 908/1183/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКА ПРИЛАД» (01133, Київська область, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, офіс 101; поштова адреса: 03055, Київська область, вул. Борщагівська, 12, кв. 90)

До відповідача: Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» (69069, Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 13)

про стягнення 58 006,44 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: Сулима К.Л., довіреність від 22.05.2017р.;

Від відповідача: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

08.06.2017р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКА ПРИЛАД" до Командитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» про стягнення 58 006,44 грн.

Ухвалою суду від 08.06.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/1183/17, справі присвоєно номер провадження - 5/80/17, розгляд якої призначено на 03.07.2017р.Ухвалою суду від 03.07.2017р. розгляд справи відкладено на 19.07.2017р. на підставі ст. 77 ГПК України. У судовому засіданні 19.07.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника позивача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 05.08.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКА ПРИЛАД" та Командитним товариством "Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» було укладено договір поставки №2/43-48. На виконання умов договору позивач та відповідач 21.03.2016р. уклали додаток №4 від 21.03.2016р. до договору в якому погодили, що позивач зобов'язується передати відповідачу: плотномер233.62.52.100(GDM-100) -0,1/+0,9МПа821.2.2н.гайкаМ30х2, давл. зап.=0,40МПа, кольорові дуги (13497813); кожух для монітору густини елегаза (14025322); 2-ходовий клапан DN20, М30х2 + М45х2, алюміній (13456297). При цьому відповідач зобов'язаний був оплатити товар в строк до 31.12.2016р. На виконання умов договору 15.09.2016р. позивачем відповідачу було надано рахунок на оплату №2-150916/2 для оплати товару. Загальна вартість поставки товару відповідно до додатку №4 до договору та рахунку №2-150916/2 від 15.09.2016р. з ПДВ (2 492,6,40 грн.) склала 149 558,40грн. 15.09.2016р. товар було поставлено відповідачу, що підтверджується накладною №1041 від 15.09.2016р. та довіреність №0959 від 15.09.2016р. Відповідач частково виконав грошове зобов'язання, а саме 15.09.2016р. ним було частково сплачено вартість товару у розмірі 100 000,00грн. 25.04.2017р. позивач пред'явив претензію №01 від 21.04.2017р. до відповідача про стягнення суми боргу . Претензія була отримана відповідачем 25.04.2017р. вх. №345. Позивач просить суд стягнути з відповідача основну суму заборгованості за договором поставки №2/43-48 від 05.08.2015р. у розмірі 49 558,40 грн., пеню у розмірі 5 432,41грн., 3% річних у розмірі 594,70 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 420,93грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судові засідання 03.07.2017р. та 19.07.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18) місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

В п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 зазначено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Судом на адресу відповідача, а саме: 69069, Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 13, було надіслано копію ухвали про порушення провадження від 08.06.2017р. №908/1183/17, яку було вручено 15.06.20217р. уповноважений особі Командитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія - Козковій, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №279 (а.с. 30).

В матеріалах справи міститься Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідно до якого місцем знаходження Командитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» є: 69069, Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 13 (а.с. 52-64). Саме за цією адресою здійснювалось листування з відповідачем.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Надання відзиву та документів, що підтверджують заперечення проти позову, є не обов'язком, а правом відповідача, в чому вбачається прояв принципу диспозитивності.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обов'язку сторін брати участь в судових засіданнях, нез'явлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКА ПРИЛАД" (далі - Постачальник) та Командитним товариством "Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія" (далі - Покупець) було укладено договір поставки №2/43-48 (далі - договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2., постачальник зобов'язується поставити, а покупець - на умовах даного договору - прийняти і оплатити контрольно-вимірювальні прилади і запірну арматуру, в подальшому іменований "товар", на умовах, передбачених цим договором. Загальна кількість, асортимент і номенклатура товару, переданого за цим договором у власність покупця, визначається в узгоджених сторонами специфікаціях.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.3. договору, поставка товару здійснюється за рахунок постачальника зі складу постачальника на склад перевізника ("Нова Пошта", "Нічний експрес") на склад покупця. Постачальник зобов'язується поставити товар на умовах поставки, зазначених в Специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційної термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року. Термін поставки товару на склад постачальника, становить не більше 45 (сорока п'яти) робочих днів з дня підписання відповідної специфікації. Доставка товару покупцеві здійснюється протягом 3 (трьох) календарних днів після здійснення покупцем оплати товару в розмірі 100% від вартості продукції постачаємої партії товару згідно з наданим постачальником рахунку.

Згідно п.п.4.1.,.4.2.,4.3.,4.4. договору, поставка товару здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказаних у Специфікаціях і включає в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов'язані з постачанням товару. Загальна вартість кожної окремої партії товару розраховується на підставі курсу євро (EUR) до української гривні (UAH) ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за операціями за картковими рахунками, далі - курс банку Аваль. Курс євро до гривні, прийнятий для розрахунку, вказується у відповідній специфікації. Рахунок на кожну окрему партію товару виставляється на підставі курсу продажу євро (EUR), зазначеного на ресурсі https://www.aval.ua/ru/personal/everyday/exchange/exchange/conversion/. Вартість кожної окремої партії товару перераховується згідно п. 4.3. цього договору на момент фактичного відвантаження товару та/або здійснення чергового платежу. (…). Зміна ціни після здійснення 100% передоплати товару не допускається. Загальна сума договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього Специфікаціях.

Пунктом 5.1., 5.2. договору передбачено, оплата покупцем товару здійснюється тільки за наданим постачальником рахунку в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в цьому договорі. Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Відповідно до п.6.3. договору, постачальник зобов'язаний надати покупцеві до початку прийому товару оригінали наступних документів:

- оригінал рахунку на оплату товару;

- видаткова накладна;

- податкова накладна;

- паспорт і/або інструкція з експлуатації постачальника або виготовлювача;

- постачальник зобов'язаний надати покупцеві відповідно до п. 10 ст. 201 Податкового кодексу України електрону податкову накладну в системі «М.Е.Doc» зареєстровану у єдиному реєстрі податкових накладних на усю суму поставленого товару.

Згідно п.п. 7.1.,7.2. за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. У разі порушення терміну оплати товару покупець сплачує пеню в розмір 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період.

Відповідно до п.п. 9.1.,9.2.,9.3., будь-який спір, який виник за цим договором або у зв'язку із ним, сторони вирішують шляхом досудового врегулювання. Претензії в рамках даного договору направляються другій стороні в письмовому вигляді. У претензії заявник зобов'язаний вказати нормативне обґрунтування пред'явлених вимог. Датою заяви претензії і відповіді на неї вважається дата на штампі, яка проставляється поштовим відділенням відправника на конверті (у разі направлення зазначених документів поштою), або дата отримання претензії або на відповідь на неї представником другої сторони (у разі вручення таких документів безпосередньо представнику другої сторони під розпис).

Згідно п.п. 10.1., 10.6., 10.7., 10.10. договору, даний договір вступає в силу з "05" серпня 2015р. і діє до "05" серпня 2016р. включно. (…). Цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими особами з обох сторін і діє протягом року. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов'язань (у тому числі гарантійних) за цим договором. (…). Всі зміни і доповнення до цього договору є його невід'ємною частиною і дійсні лише в тому випадку, якщо вони вчинені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін.

Між сторонами було підписано Додаток № 4 від 21.03.2016р. на суму 1 375 101,00 грн. У вказаному додатку зазначено наступне: покупець зобов'язується здійснити оплату постачальнику за поставлений товар до 31.12.2016р. у сумі 1 375 101,00грн. (один мільйон триста сімдесят п'ять тисяч сто одна грн. 00коп.), в тому числі ПДВ. Ціна товару та загальна вартість розраховані на підставі курсу банку Аваль євро до гривні (R0-розрахункового курсу), діючого 21.03.2016р.: EUR = 30,20 UAH.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Факт поставки та отримання товару відповідачем на суму 149 558,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату №2-150916/2 від 15.09.2016р. (а.с. 18) та видатковою накладною №1041 від 15.09.2016р. на суму 149 558,40 (а.с.19). Також, факт того, що відповідачем було отримано представником відповідача, а саме ОСОБА_3, свідчить довіреність №0959 від 15.09.2016р. (а.с. 20-21).

На виконання п. 5.1. договору та додатку №4 від 21.03.2016р., відповідачем 15.09.2016р. було частково сплачено за поставлений товар на суму 100 000,00 грн. (а.с. 65).

Позивачем на виконання п.п. 9.1.,9.2. договору, була пред'явлена Претензія №01 від 21.04.2017р., у якій позивач просив відповідача сплатити залишок за поставлений товар у розмірі 49 558,40грн. протягом 10 календарних днів, у зв'язку із тим, що позивачем було виконано умови договору у повному обсязі та, відповідно, поставлено товар відповідачу (а.с. 22-25).

Позивач просить суд стягнути з відповідача 49 558,40 грн. Вказана сума підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню.

Доказів сплати суми боргу в повному обсязі або частково відповідачем суду не надано.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 01.01.2017р. по 26.05.2017р. у розмірі 5 432,41 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 420,93 грн. та 3% річних у розмірі 594,70 грн., нарахованих на підставі п. 7.2. договору.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі порушення терміну оплати товару покупець сплачує пеню в розмір 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 230 ГК України, яка передбачає, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статті 216-219, 223 Господарського кодексу України для учасників господарських відносин передбачають саме господарсько-правову відповідальність, а також містять визначення цього поняття, її заходи впливу у вигляді господарських санкцій, умови, принципи, підстави, строки її застосування тощо.

У сфері господарювання (ч. 2 ст. 217 ГК) заходами впливу господарсько-правої відповідальності до правопорушника є господарські санкції, які поділяються на такі види: відшкодування збитків; штрафні санкції: оперативно-господарські санкції. У сфері господарювання також передбачена можливість одночасного застосування до правопорушника (тобто разом) всіх видів господарських санкцій, що передбачені Господарським кодексом України, за одне й те саме правопорушення.

Відтак, одночасне застосування до правопорушника різних заходів впливу, що передбачені в рамках одного виду юридичної відповідальності, навіть всіх разом, але кожний з них один раз, за одне й те саме правопорушення, не є подвійним застосування до правопорушника одного виду юридичної відповідальності.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

У справі, що розглядається, договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу, а отже, відповідач лише один раз притягнений до відповідальності за порушення строків оплати поставленого товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі№3-88нс11, від 27.04.2012 у справі №3-24гс12.

Судом перевірено розрахунки пені та штрафу позивача за допомогою КП «Законодавство». Розрахунки є вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму втрат від інфляції за період з 01.01.2017р. по 26.05.2017р. у розмірі 2 420,93 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

З постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов'язання", вбачається, що кредитор вправі вимагати, в т.ч. в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, як разом зі сплатою суми боргу, так і окремо від неї.

За змістом ч. 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція.

Судом перевірено розрахунок індексу інфляції позивача за допомогою КП «Законодавство». Розрахунок є вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та сума втрат від інфляції у розмірі 2 420,93 грн. підлягає стягненню.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів сплати суми боргу в повному обсязі або частково відповідачем суду не надано. Як і не надано документи, витребувані ухвалами суду від 08.06.2017р. та від 03.07.2017р., в т.ч. контррозрахунку суми позову.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Судові витрати відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Командитного товариства "Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія" (69069, Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровське шосе, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКА ПРИЛАД" (01133, Київська область, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, офіс 101, ) основну суму заборгованості за договором поставки №2/43-48 від 05.08.2015р. у розмірі 49 558 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 40 коп.; пеню у розмірі 5 432 (п'ять тисяч чотириста тридцять два) грн. 41 коп.; 3% річних у розмірі 594 (п'ятсот дев'яносто чотири) грн. 70 коп.; інфляційні витрати у розмірі 2 420 (дві тисячі чотириста двадцять) грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 21.07.2017р.