ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017р. Справа № 914/1058/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,м.Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Будівельна компанія «Буд Електро Монтаж», м.Львів

про стягнення 47365,92грн.

та за зустрічним позовом: Приватного підприємства «Будівельна компанія «Буд Електро Монтаж», м.Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів

про стягнення 34381,20грн.

Cуддя Щигельська О.І.

при секретарі Дубенюк Н.А.

Представники:

від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_2 представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця»,м.Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів до Приватного підприємства «Будівельна компанія «Буд Електро Монтаж», м.Львів про стягнення 47365,92грн. за виготовлену продукцію.

Ухвалою суду від 30.05.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні 21.06.2017р. В судовому засіданні 21.06.2017р. оголошено перерву до 10.07.2017р. беручи до уваги клопотання відповідача.

Ухвалою суду від 22.06.2017р. порушено провадження й прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву Приватного підприємства «Будівельна компанія «Буд Електро Монтаж», м.Львів до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів про стягнення 34381,20грн. вартості оплаченої, але не поставленої продукції; ухвалено розгляд справи здійснювати спільно з первісним позовом та призначено до розгляду в судовому засіданні 10.07.2017р.

В судовому засіданні 10.07.2017р. оголошено перерву до 19.07.2017р. для надання можливості сторонам подати витребувані судом документи.

В судове засідання 19.07.2017р. зявились представники сторін, їм розяснено права згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача (за первісним позовом) в судовому засіданні 19.07.2017р. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві та письмових поясненнях (вх.№21744/17 від 19.06.2017р.). Ствердив, зокрема, що на виконання умов договору, укладеного між позивачем та відповідачем у спрощений спосіб, ним виготовлено продукцію, а саме двері господарських приміщень, яку відповідачем оплачено лише частково. Оскільки надіслану на його адресу претензію ПП «Будівельна компанія «БЕМ» залишено без відповіді та задоволення, ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» звернулось до суду із позовом про стягнення 47365,92грн. за виготовлену продукцію. Просив позов задоволити.

Представник відповідача (за первісним позовом) в судовому засіданні 19.07.2017р. проти вказаного позову заперечив, зазначивши, що кошти, перераховані ним на користь ПАТ «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», сплачено не за виготовлення дверей, а за іншу замовлену у позивача продукцію, яку, однак, ним не відпущено, не зважаючи на здійснення ПП «Будівельна компанія «БЕМ» передоплати. Зазначене зумовило звернення останнього до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить стягнути з ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» 34381,20грн. вартості оплаченої, але не поставленої продукції. Відтак, просив відмовити у задоволенні первісного позову, а позовні вимоги за зустрічним позовом задоволити в повному обсязі. На підтвердження своєї правової позиції долучив до матеріалів справи додаткові документи (вх.№25235/17 від 18.07.2017р.).

Представник відповідача (за зустрічним позовом) проти задоволення зустрічного позову заперечив з мотивів, наведених у поданому ним відзиві (вх.№25267/17 від 18.07.2017р.). Підтвердив факт відмови у видачі продукції представнику ПП «Будівельна компанія «БЕМ», мотивуючи це лише частковою попередньою оплатою замовленої продукції, крім того зазначив, що оплачена відповідачем продукція готова до відвантаження, проте останній не вживав подальших заходів для її отримання, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, у відповідності до ст.75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст. 4-3 ГПК України судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено таке.

Приватне підприємство «Будівельна компанія «Буд Електро Монтаж» (відповідач за первісним позовом; позивач за зустрічним позовом) звернулось до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (позивач за первісним позовом; відповідач за зустрічним позовом), а саме до його виробничого структурного підрозділу «Львівський завод залізобетонних конструкцій» із листом №4/04-04-17 від 04.04.2017р., в якому просило виготовити та реалізувати продукцію: двері господарських приміщень ДГ 21-9-л 12 шт. та ДГ 21-9-л 12шт. й гарантувало оплату згідно виставлених рахунків.

Позивач стверджує, що на оплату замовленого товару ним виставлено рахунок №110 від 25.04.2017р. на суму 47365,92грн. (з ПДВ), який дійсний для оплати протягом 10 днів. В матеріалах справи відсутні документи, які би свідчили про оплату, в тому числі й часткову, згідно вказаного рахунка.

Окрім цього ПП «Будівельна компанія «БЕМ» також звернулось до ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а саме до його виробничого структурного підрозділу «Львівський завод залізобетонних конструкцій» із листом №01-03/05 від 03.05.2017р., в якому просив відпустити продукцію, а саме: блоки ФСБ 24.4.6 100шт. та ФСБ 12.4.6 50шт., а також перемички 3ПБ 13.37 47шт. та 2ПБ 13.2П 10шт. Останнім, відтак, виставлено рахунки, а саме: №116 від 03.05.2017р. на суму 68488,56грн. (з ПДВ) та №117 від 03.05.2017р. на суму 10669,61грн. (з ПДВ) на оплату зазначених у листі блоків та перемичок відповідно. У вказаних рахунках зазначено, що вони дійсні до оплати протягом 10 днів, а оплачені вироби підлягають вивозу протягом поточного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний товар оплачено ПП «Будівельна компанія «БЕМ» частково. Так, на підставі платіжного доручення №3190 від 03.05.2017р. на користь ВСП «Львівський завод залізобетонних конструкцій» перераховано 29200,80грн. із призначенням платежу: «Оплата за блоки ФСБ зг. рах. №116 від 03.05.2017р. в т.ч. ПДВ», а також на підставі платіжного доручення №3189 від 03.05.2017р. 5180,40грн. із призначенням платежу: «Оплата за перемички зг. рах. №117 від 03.05.2017р. в т.ч. ПДВ». Зазначене також підтверджується копією банківської виписки про рух коштів по рахунку ВСП «Львівський завод залізобетонних конструкцій». Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що оплачену продукцію поставлено.

Відповідач (за первісним позовом) стверджує, що працівниками підприємства позивача (за первісним позовом) йому відмовлено у відвантаженні такої продукції, відтак, листом №01/04-05 від 04.05.2017р., просив ВСП «Львівський завод залізобетонних конструкцій» Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» повернути кошти, перераховані 03.05.2017р. платіжними дорученнями №3189 на суму 5180,40грн. та №3190 на суму 29200,80грн.

Із листа позивача (за первісним позовом) №490 від 04.05.2017р. вбачається, що проведені відповідачем (за первісним позовом) платежі зараховано, всупереч визначених у них призначеннях платежів, на оплату дверей, виготовлених на підставі його замовлення №4 від 04.04.2017р. Відтак, ВСП «Львівський завод залізобетонних конструкцій» Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» просить оплатити різницю в сумі 12984,72грн. та отримати дану продукцію з заводу.

У відповідь, ПП «Будівельна компанія «БЕМ», листом №01/04-06 від 04.05.2017р., звертає увагу на те, що калькуляцію на виготовлення дверей господарських та ціну із ним не погоджено, а часткову оплату проведено за залізобетонні вироби блоки та перемички, згідно виставлених рахунків й відповідне призначення платежу визначено у платіжних дорученнях, на підставі яких проведено перерахунок коштів. Однак, в порушення договірних відносин, оплачений товар не відпущено замовнику. У вказаному листі також заявлено вимогу про повернення сплачених коштів за продукцію або створення умов для отримання оплаченого товару.

Водночас, ВСП «Львівський завод залізобетонних конструкцій» Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» виставлено відповідачу (за первісним позовом) претензію №500 від 05.05.2017р., в якій зазначено, що на його замовлення виготовлено двері господарських приміщень в загальній кількості 24шт. й виставлено вимогу оплатити вартість такої продукції перерахувавши 47365,92грн. за зазначеними реквізитами та отримати її.

Натомість, у претензії №12/5-1 від 12.05.2017р., адресованій директору ВСП «Львівський завод залізобетонних конструкцій», ПП «Будівельна компанія «БЕМ» зазначає, що 04.05.2017р. представниками підприємства йому відмовлено у відвантаженні продукції, оплаченої на підставі вказаних вище платіжних доручень, відтак, просить відвантажити оплачену продукцію протягом 7 днів з дня отримання даної претензії, а у випадку відмови у такий же термін повернути перераховані кошти в сумі 34391,20грн. на розрахунковий рахунок.

Оскільки такі вимоги залишено сторонами без відповіді та задоволення, ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» звернулось до суду із позовом про стягнення з ПП «Будівельна компанія «БЕМ» 47365,92грн. за виготовлену продукцію, в той час як останнім заявлено зустрічний позов про стягнення 34381,20грн. вартості оплаченої, але не поставленої продукції.

При вирішенні спору та постановленні рішення по справі суд виходив з такого.

Аналізуючи правовідносини, що склались між сторонами, суд зазначає, що ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з вимогами ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За положенням ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Договір, згідно з ч.1 ст.639 ЦК України, може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. У відповідності до ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Попри це, згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналогічні за змістом умови містяться й в Господарському кодексі України.

Так, у відповідності до ст.180 ЦК України, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч.3). Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг (ч.4). Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч.5). 7. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору (ч.7).

Проаналізувавши долучені до матеріалів справи докази в їх сукупності суд, беручи до уваги характер дійсних правовідносин між сторонами, приходить до висновку про те, що ними в спрощений спосіб укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є блоки ФСБ 24.4.6 100шт. та ФСБ 12.4.6 50шт., а також перемички 3ПБ 13.37 47шт. та 2ПБ 13.2П 10шт., оскільки замовлення відповідача (за первісним позовом) прийнято до виконання, чим погоджено асортимент та кількість товару, про що свідчать виставлені позивачем (за первісним позовом) рахунки на його оплату, в якому визначено ціну, строк оплати та порядок одержання товару. Про погодження таких умов відповідачем (за первісним позовом) свідчить часткова оплата згідно виставлених рахунків.

Водночас, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що у такому ж порядку сторонами у спрощений спосіб укладено договір купівлі-продажу дверей господарських приміщень. Суд звертає увагу на те, що у листі-замовленні ПП «Будівельна компанія «БЕМ» йдеться про виготовлення та реалізацію дверей господарських приміщень ДГ 21-9-л 12 шт. та ДГ 21-9-л 12шт., в той час як у рахунку №110 від 25.04.2017р., який за твердженнями позивача (за первісним позовом) виставлено на оплату такого замовлення, вказано назву товару дверний блок ДС 21-9 в кількості 24шт. Окрім того, загальна вартість товару, вказана у такому рахунку, відрізняється від зафіксованої у Журналі реєстрації рахунків ВСП «Львівський завод залізобетонних конструкцій» Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» й, як вбачається з матеріалів справи, перерахована в подальшому з виставленням рахунку на оплату №118 від 03.05.2017р. Суд також звертає увагу на те, що позивачем (за первісним позовом) надано суду копії двох різних рахунків №110 від 25.04.2017р. на різну суму оплати. Належних та допустимих доказів на підтвердження оплати таких рахунків до матеріалів справи не долучено. За таких обставин, суд вважає, що сторонами не погоджено істотних умов договору, а відтак не можна зробити висновок про укладення договору, в тому числі й у спрощений спосіб.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори.

Як передбачено ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Так, відповідно до ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст.538 ЦК України).

Водночас, з ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суд звертає увагу на те, що сторонами погоджено вивезення оплачених виробів протягом поточного місяця, водночас, як вбачається з матеріалів справи та наданих у судових засіданнях пояснень, у відвантаженні оплаченої відповідачем (за первісним позовом) продукції відмовлено.

Беручи до уваги вищенаведене та виставлені ПП «Будівельна компанія «БЕМ» претензії, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення 34381,20грн. вартості оплаченої, але не поставленої продукції блоків згідно рахунку №116 від 03.05.2017р. та перемичок згідно рахунку №117 від 03.05.2017р., обґрунтовані матеріалами справи, відповідачем (за зустрічним позовом) не спростовані, а відтак, зустрічний позов підлягає до задоволення.

В той же час, вимоги за первісним позовом до задоволення не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження укладення сторонами договору купівлі-продажу дверей господарських приміщень, часткової чи повної оплати за такий товар чи його фактичну поставку відповідачу (за первісним позовом). Відтак, у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, витрати зі сплати судового збору як за подання первісного, так і зустрічного позовів, слід покласти на ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 60, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задоволити повністю.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м.Київ, вул.Тверська, буд.5; ) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м.Львів, вул.Гоголя, буд.1; ) на користь Приватного підприємства «Будівельна компанія «Буд Електро Монтаж» (м.Львів, вул. Малі Кривчиці, буд.9; ) 34381,20грн. вартості оплаченої, але не поставленої продукції, та 1600,00грн. судового збору.

4. Наказ видати у відповідності до ст.116 ГПК України.

5. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 24.07.2017р.

Суддя Щигельська О.І.