Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

від 24 липня 2017 року по справі № 927/526/17

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/526/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Тверська, 5 м. Київ, 03680

в особі: Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», вул. Гоголя, 1, м. Львів, 79007

до відповідача: Районного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Корюківкаліс», вул. Дудка, 46, м. Корюківка, Чернігівська область, 15300

про стягнення 231679грн.35коп.

у присутності представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 25.10.2016, зареєстрована в реєстрі за №9587)

від відповідача: ОСОБА_2 (довір.пост. №111 від 18.05.2015), ОСОБА_3 (довіреність №168 від 30.05.2017).

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні на підставі ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України з 26.06.2017 по 10.07.2017, з 10.07.2017 по 24.07.2017.

В судовому засіданні 24.07.2017 на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 231679грн.35коп. платежів, нарахованих за час затримки вагона з вантажем.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на підставі заявки Закарпатської митниці ДФС від 14.07.2016 відправлений відповідачем вагон №65222846 з вантажем «деревина паливна» був відчеплений від складу потягу для проведення переогляду митними органами. За період проведення такого переогляду з 14.07.2016 по 30.11.2016 залізницею виконувались роботи з переміщення вагону між станціями, вивантаження з вагону та завантаження у вагон вантажу, а також здійснювались інші операції, необхідні для переогляду. Про виконання вищезазначених робіт та інших операцій складались відповідні акти загальної форми, в яких також зазначалось про нарахування належних платежів згідно зі ставками Збірника тарифів №1. Всього, як стверджує позивач у позовній заяві, сума нарахованих платежів, яку має сплатити відповідач, становить 231679грн.35коп.

Відповідач проти позову заперечує, вважає їх безпідставними, та зазначає, що при здійсненні відправки вагону №65222846 ним здійснено експертизу продукції, що відправлялась у цьому вагоні, якою підтверджено відповідність товару коду УКТ ЗЕД НОМЕР_1; актом про проведення огляду товарів, складеним представником Сновського митного поста, який приймав участь проведенні огляду товару під час відправки вагону, зафіксовано, що у вагоні знаходились дрова паливні, видана на залізничній станції ОСОБА_4 Південної західної залізниці накладна №439174 від 05.07.2016 свідчить про відсутність будь-яких порушень при відправленні. Крім того, відповідач стверджує, що підставою для затримання залізничного вагону та виключення його зі складу потягу Закарпатською митницею ДФС зазначено виявлення товарів, прихованих від митного контролю. Проте, як зазначає відповідач, станом на 13.06.2017 порушень митних правил відносно замитнення вагону №65222846 Закарпатською митницею ДФС не виявлено та не встановлено.

Заперечуючи проти суми нарахованих платежів, відповідач зазначає, що позивачем при складанні актів загальної форми використовувалась різна вага вантажу, при здійсненні розрахунку до позовної заяви позивачем використовувалась вага вантажу 47т, що суперечить актам, на які посилається позивач.

Крім того, відповідач стверджує, що позивач не довів суду підстав повторного завантаження вантажу у вагон 07.09.2016 після його вивантаження 31.08.2016, а відтак, на думку відповідача, позивачем безпідставно нараховані платежі за користування вагоном у період з 31.08.2016 по 07.09.2016, та подальше використання вагону до 29.11.2016.

Також, відповідачем подано заяву про застосування позовної давності.

Після порушення провадження у справі позивачем в судовому засіданні подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 197157грн.60коп. в звязку із помилковим застосуванням невірної маси вантажу після контрольного переважування.

За змістом ч.4, 6 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Господарський суд не приймає зменшення розміру позовних вимог тільки, якщо ця дія суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що вищевказана процесуальна дія не суперечить законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси, заява підписана представником позивача в межах повноважень, визначених у довіреності від 25.10.2016, а тому суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

В звязку із прийняттям судом заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог має місце нова ціна позову 197157грн.60коп., а позовні вимоги полягають у стягненні з відповідача 197157грн.60коп. нарахованих платежів.

В судовому засіданні, яке проводилось 24.07.2017 в режимі відеоконференції, зявились представники сторін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи представників сторін, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

07 липня 2016 року зі станції ОСОБА_4 Південно-Західної залізниці відправлено напіввагон №65222846 з вантажем - деревина паливна у вигляді колод, полін, сучків, масою 46870, що підтверджується складеною накладною ЦИМ/СМГС №439174 від 04.07.2016.

Відповідно до відомостей, що містяться у вказаній накладній, відправником вантажу є РКСЛП «Корюківкаліс» (відповідач у справі), отримувачем вантажу є S.C. Kastamonu Romania S.A., Reghin, str. Lerbus, nr.37. Місцем доставки визначено станцію призначення Халмеу, Румунія; вихідною прикордонною станцією в Україні зазначено станцію Дяково.

14 липня 2016 року заступником начальника митного посту «Дяково» Закарпатської митниці ДФС на імя начальника залізничної станції Дяково направлено лист №07-70-73/23-2043 про затримання митницею залізничного вагону №65222846 для проведення комплексу митних формальностей та з проханням про проведення зважування цього вагону для визначення достовірності фактичних вагових відомостей відомостям, заявленим у митній декларації і товаросупровідних документах, а також про забезпечення згідно зі ст.218 Митного кодексу України розвантаження вищезазначеного товару з подальшим їх навантаженням (після завершення митного огляду).

14 липня 2016 року на станції Дяково Львівської залізниці складено акт загальної форми №31 про затримання Закарпатською митницею вагону №65222846, накладна №439174, товар «деревина паливна» для забезпечення митного огляду вантажу експертом Закарпатської торгово-промислової палати.

15 липня 2016 позивачем надіслано телеграфне повідомлення на станцію ОСОБА_4 про затримання вагону та направлення представника відправника для участі у проведенні митних операцій.

20 липня 2016 року начальником митного посту «Дяково» Закарпатської митниці ДФС на імя начальника ст.Дяково направлено лист № 07-70-73/23-2011 про прискорення зважування вагону №65222846 з повідомлення начальнику митного посту про час та місця здійснення зважувальних та розвантажувальних робіт.

21 липня 2016 року на станції Дяково Львівської залізниці складено акт загальної форми №32 про направлення вагону №65222846 з вантажем «деревина паливна» на ст.Батьово для зважування. В даному акті також зазначено про нарахування зборів за затримку вагону на 170год., а саме: за користування вагоном - 5078грн.70коп., за зберігання вантажу 3029грн.40коп., за телеграфне повідомлення 122грн., за маневрову роботу 1347грн.20коп. Всього нараховано 9577грн.30коп.

25 липня 2016 року на станції Батьово Львівської залізниці складено акт загальної форми №9937 про зважування вагону №65222846 на 150тонних тензометричних вагах, в якому зазначені результати зважування: вагон 65222846 в/п 69т брутто 58740кг нетто 37140кг тара з бруса 21600кг. Також в акті відображено про здійснення маневрового локомотиву для подачі і прибирання від 15.05 до 15.20 для зважування. Зважування вантажу на станції Батьово проводилось в звязку із відсутністю на станції Дяково станційних вагонних ваг, що підтверджується витягом з Технологічного процесу роботи Виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень».

28 липня 2016 року на станції Дяково Львівської залізниці складено акт загальної форми №34 про направлення вагону №65222846 на станцію Ужгород для розвантаження, проведення митного огляду з подальшим навантаженням (після проведення митного огляду). В акті також визначено кількість часу затримки вагону - 55в/год. та здійснено нарахування платежів: за користування вагонами - 843грн.; за збереження вантажу 865грн.56коп., маневрова робота 673грн.60коп.; телеграфне повідомлення 122грн. Всього нараховано 2506грн.20коп. Крім того зазначено про необхідність розрахунку провізної плати за маршрутом Дяково-Королево -Ужгород.

29 липня 2016 року на станції Ужгород Львівської залізниці складено акт загальної форми №2529 про те, що вагон №65222846 поданий 29.07.2016 о 17.40 на вантажний двір станції Ужгород для проведення митного огляду. Маневрова робота за відставлення вагонів під час затримки 30хв. Маневрова робота 30хв. за прибирання.

Огляд вказаного акту свідчить, що в ньому містяться також записи про вивантаження вантажу деревини паливної у зоні митного контролю вантажного двору ст..Ужгород на землю 31.08.16 о 16.20 в кількості 23000кг, та 01.09.16 о 16.30 в кількості 23870кг, та про завантаження 07.09.2016 о 15.30цього вантажу в кількості 46870кг у вагон №65222846 після митного огляду.

04 листопада 2016 року начальником митного посту «Дяково» на станцію Ужгород направлено листа №07-70-73/20-3178 про переміщення вагону №65222846 із лісоматеріалами на ділянку Закарпатінтерпорт, м.Чоп для зберігання вантажу та подальшого вивільнення вагону та передачі їх власнику, у звязку із запровадженням протоколу про порушення митних правил №1697/30516/16 від 16.09.2016 на лісоматеріали, які слідували у цьому вагоні.

14 листопада 2016 року на станції Ужгород Львівської залізниці складено акт загальної форми №2581 про відправлення згідно з листом митниці вагону №65222846 на ст.Чоп. В акті також зазначено про простій вагону-2590год., та містяться нарахування таких платежів: за користування вагоном - 94212грн.10коп., маневрова робота 1 год. 1347грн.20коп., повідомлення 1шт. 122грн., зберігання 47т*3д.*4,0* 2,302=13848грн.80коп., зберігання 23т*2д.*1,6*2,3025=169грн.40коп., зберігання 24тн*2д.* 4,0*2,302=442грн., зберігання 47тн*6д.*1,6*2,302=1038грн.70коп., зберігання 6д.*5,9* 2,302=81грн.50коп., зберігання 47тн*67діб*4,0*2,302=28996грн., робота МЧ-1 - 2548грн.79коп., загальна сума = 142806грн.49коп.

29 листопада 2016 року на станції Чоп Львівської залізниці складено акт загальної форми №642, в якому відображено, що вагон №65222846 з вантажем «деревина паливна», якій слідує по відправкам ОСОБА_4Зах. Халмеу ЧФР нр439174, відправник РКСЛП «Корюківкаліс», прибув на ст..Чоп 15.11.16 о 09-45, заявка Закарпатської митниці ДФС 07-70-73/20-3178 від 04.11.2016 для вивантаження вилученого вантажу. 29.11.16 о 05-50 вагон подано на п/к АТ «Закарпатінтерпорт».

30 листопада 2016 року на станції Чоп Львівської залізниці складено акт загальної форми №644, із якого вбачається, що 30.11.16 о 13-10 на підїзній колії АТ «Закарпатінтерпорт» вантаж вивантажено з вагону №65222846 на підставі листа -Закарпатської митниці ДФС №07-70-61/34/3228 від 28.11.16. На зворотній стороні вказаного акту наведена інформація про кількість годин затримки вагону 363год.25хв.= 12187грн.20коп., зберігання вантажу: 47тн*14д.*4*2,302=6058грн.90коп., маневрова робота 30хв. = 673грн.60коп., збір за под./заб. = 1049грн.80коп., загальна сума 19969грн.50коп.

В акті загальної форми №3749, на якому міститься відтиск календарного штемпелю перевізника від 23.12.2016, складеного по відправленню №439174 від 07.07.2016 зі станції ОСОБА_4 Південно-Західної залізниці до станції призначення Дяково експ. ЧФР Львівської залізниці, вагон №65222846 з вантажем деревина паливна, відображені причини та обставини, що стали підставою для складення цього акту, а саме: вагон затримано по ст..Дяково-експ.ЧФР 14.07.2016 о 16-35год. (згідно з актом з.ф. ст..Дяково №31 від 14.07.2016). Вагон випущено та подано на п/к АТ «Закарпатінтерпорт» 05-50год. 29.11.2016 (згідно з актом з.ф. ст.Чоп №642 від 29.11.16). Загальна затримка склала 3301 годину. Загальне користування складає:117 код = 120399грн.70коп. Так як в перевізний документ внесені кошти за користування вагоном на відповідних станціях, міститься відмітка про внесення різниці, що складає 8078грн.70коп.

Згідно із розрахунком сум за користування вагонами та інші послуги на станції, наданим позивачем до заяви про зменшення розміру позовних вимог, загальна сума нарахованих платежів на підставі вищезазначених актів загальної форми становить 197157грн.60коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача.

Аналіз спірних відносин сторін, які розглядаються в межах даної справи, свідчить, що між сторонами виникли відносини перевезення вантажу залізничним транспортом.

Відносини залізничного транспорту, зокрема, з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регламентуються спеціальним Законом України «Про залізничний транспорт».

Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

В силу приписів ст.8 цього ж Закону умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні, за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Згідно зі ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується обома сторонами факт складання відповідачем накладної ЦИМ/СМГС №439174 від 04.07.2016 та передачі залізниці вагону №65222846 з вантажем для перевезення.

За змістом ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а вантажовідправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Водночас, враховуючи, що місцем доставки вантажу, який направлявся відповідачем у вагоні №65222846 за накладною ЦИМ/СМГС №439174 від 04.07.2016, визначено станцію призначення Халмеу, Румунія, тому суд приходить до висновку, що перевезення вантажу за вказаною накладною здійснювалось у міжнародному залізничному сполученні.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про залізничний транспорт» перевезення вантажів і пасажирів у прямому і непрямому міжнародному і прямому змішаному сполученнях регулюються чинним законодавством України і міжнародними договорами України.

Одним із міжнародних договорів, що регулюють питання здійснення міжнародних перевезень залізничним транспортом є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМЗВС), учасницею якого Україна.

Згідно зі ст.3 Угоди про МЗВС цією Угодою встановлюються єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні між станціями та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні. Перевезення вантажів в прямому міжнародному сполученні здійснюється між станціями, які відкрити для виконання вантажних операцій у відповідності до національного законодавства сторін цієї Угоди.

Виходячи із змісту §6 ст.22 Угоди про МВЗС, суд приходить до висновку, що Угодою передбачається проведення пограничного, митного і других видів контролю вагону та вантажу.

Згідно із дефініціями, наведеними у ч.1 ст.4 Митного кодексу України митний контроль визначається як сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України та передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Спеціальні норми проведення митних формальностей на залізничному транспорті містяться у главі 32 Митного кодексу України.

В силу ст.218 цього Кодексу строки здійснення митних формальностей щодо залізничного рухомого складу визначаються керівником органу доходів і зборів за погодженням з іншими контролюючими органами та адміністрацією залізниці, а в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України - крім того, з керівником відповідного органу охорони державного кордону України.

Як встановлено судом вище, відправлений відповідачем по накладній №439174 від 04.07.2016 вагон №65222846 з вантажем «деревина паливна», затриманий на стації Дяково Львівської залізниці для проведення комплексу митних формальностей на підставі листа заступника начальника митного посту «Дяково» Закарпатської митниці ДФС від 14.07.2016 №07-70-73/23-2043, в якому також містилось прохання щодо проведення зважування вагону для визначення достовірності фактичних вагових відомостей відомостям, заявленим у митній декларації та товаросупровідних документах, та про забезпечення, згідно зі ст..218 Митного кодексу, розвантаження товару з подальшим його навантаженням (після завершення митного огляду).

На виконання вказаного запиту Закарпатської митниці ДФС позивачем виконувались роботи по подачі вагону на інші станції, перезважуванню вантажу, вивантаженню та завантаженню вантажу з/у вагон. На підтвердження факту здійснення необхідних операції, на станціях Львівської залізниці складені акти загальної форми №31 від 14.07.2016, №32 від 21.07.2016, №9937 від 25.07.2016, №34 від 28.07.2016, №2529 від 29.07.2016, №2581 від 14.11.2016, №642 від 29.11.2016, №644 від 30.11.2016.

Отже, суд приходить до висновку, що затримання вагону №65222846 відбулось в звязку з необхідністю проведення митними органами передбачених Митним кодексом України митних формальностей, тобто з причин, незалежних від перевізника «Укрзалізниці».

У §6 ст.28 Угоди про МЗВС встановлено, що у разі виникнення перешкоди з перевезення вантажу або його видачі з причин, які не залежать від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, які понесені ним у звязку з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

Статтею 32 Угоди про МЗВС передбачається, що перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, повязані з перевезенням вантажу, які не передбачені тарифами, що діють і які викликані причинами, що не залежать від перевізника. Відшкодування додаткових витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 31 «Сплата провізних платежів та неустойок».

Із змісту ст.31 вищезазначеної Угоди вбачається, що обовязком відправника, який бере участь у перевезенні вантажу є сплата провізних платежів, якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше.

Згідно з ч.2 ст.218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Отже, системний аналіз норм міжнародного та національного законодавства свідчить про встановлення обовязку вантажовідправника оплатити перевізнику роботи та операції, здійснені ним для забезпечення митного контрою та митного оформлення вантажу.

Враховуючи, що затримання вагону №65222846 відбулось з причин, незалежних від перевізника «Укрзалізниці», а в звязку з необхідністю проведення митними органами передбачених Митним кодексом України митних формальностей, тому судом не приймається до уваги посилання відповідача на ч.5 ст.338 Митного кодексу України, оскільки нарахування позивачем платежів за операції, здійснені під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, проводились з урахуванням спеціальної норми, передбаченої ст.218 Митного кодексу України. В свою чергу, ст.338 Митного кодексу України, є нормою, яка визначає загальний порядок та підстави здійснення митного контролю, а відтак є загальною нормою по відношенню до ст.218 цього ж Кодексу.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно нараховані платежі за розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші вчинені операції, які були необхідні для здійснення митного контролю вантажу, відправленого у вагоні №65222846.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Судом вище встановлено факт складання на станціях Львівської залізниці актів загальної форми, в яких відображені вид робіт та операції, необхідних для здійснення митного контролю, а також наведені суми платежів, нарахованих за вчинені операції.

Аналіз та співставлення відомостей, відображених у вищезазначених актах загальної форми, і в наданому позивачем до заяви про зменшення розміру позовних вимог розрахунку сум за користування вагонами, свідчать, що розрахунок складений у відповідності до обставин, вказаних в актах.

Разом з тим, суд вважає безпідставним нарахування позивачем платежів за повідомлення, які зазначені в актах №32 від 21.07.2016, №34 від 28.07.2016, №2581 від 14.11.2016, а також нарахування за участь представника залізниці при зважуванні, про що зазначено у розрахунку платежів по акту №9937 від 25.07.2016, з огляду на таке.

Розмірі тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги встановлюються Збірником тарифів (Тарифне керівництво №1), затвердженим Наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (з подальшими змінами та доповненнями).

Відповідно до підпунктів 2, 3 таблиці 3, що наведена у п.10 розділу 3 Тарифного керівництва №1, яким визначаються збори за інші додаткові операції, за ставкою збору в сумі 53грн., яка застосована позивачем при нарахування платежів за повідомлення, справляються платежі за видачу довідок, повязаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за них у письмовому вигляді телеграфом (п/п.2), а також за надання одержувачам інформації про вантажі, що прибули на їхню адресу на станції призначення (п/п.3). Разом з тим, як вбачається із наданих до матеріалів справи копій повідомлень, за які позивач нараховує платежі в сумі 122грн. (53,0грн. тариф * на 2,302коеффіцієнт), ці повідомлення надсилались на станцію відправлення ОСОБА_4, а не відповідачу, а тому не можуть бути розцінені судом як довідки, повязані з перевезенням вантажу, а тим більш як інформація, що надається одержувачам вантажу. Будь-яких інших підстав, передбачених Тарифним керівництвом №1 для нарахування платежів за повідомлення, позивач суду не надав.

Таким чином, здійснення позивачем нарахувань в сумі 366грн. за повідомлення є безпідставним.

Крім того, позивач при нарахуванні платежів по акту №9937 від 25.07.2016, складеного на станції Батьово, застосував тариф, встановлений за участь працівника залізниці при зважуванні вантажу.

Проте, із змісту п.4.2. розділу 3 Тарифного керівництва №1 вбачається, що збір за участь працівника залізниці (перевізника) у зважуванні й/або видачі вантажу нараховується при наявності вимоги вантажовласника про таку участь. Позивач не довів належними та допустимими засобами доказування факту наявності вимоги відповідача про участь працівника залізниці при зважуванні на станції Батьово вантажу, який перевозився у вагоні №65222846. Будь-яких письмових пояснень щодо наявності підстав для застосування вказаного збору позивач також не надав. Усне пояснення представника позивача, що даний платіж був нарахований з огляду на те, що зважування вантажу проводилось на вимогу митного органу судом не приймається до уваги, оскільки митний орган не є власником вантажу, який був відправлений відповідачем у вагоні №65222846.

За таких обставин, нарахування в сумі 152грн. за участь представника залізниці при зважуванні суперечить приписам Тарифного керівництва №1 та є безпідставним.

З огляду на вищевикладене, позивачем неправомірно нараховані платежі в сумі 518грн.

Таким чином, сума платежів становить 196639грн.60коп.

Факт виникнення у відповідача на підставі Угоди про МВЗС, ст.218 Митного кодексу України, Статуту залізниць України зобовязання сплатити платежі за вчинені позивачем розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю, встановлено судом вище.

Відповідач не надав суду доказів сплати ним позивачу нарахованих платежів, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем зобовязання по сплаті платежів не виконані.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що відповідачем зобовязання, яке виникло у нього в силу закону на підставі укладеного між сторонами договору перевезення, не виконано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми нарахованих платежів є правомірними. Проте з урахуванням встановленого вище, позовні вимоги належить задовольнити частково в сумі 196639грн.60коп.

Заперечення відповідача щодо безпідставності нарахування позивачем платежів за завантаження вантажу у вагон, зберігання вантажу та користування вагоном з 07.09.2016 по 29.11.2016 судом до уваги не приймається з огляду на таке.

Як вбачається із тексту листа Закарпатської митниці ДФС від 20.07.2016 №07-70-73/23-2011 на імя начальника залізничної станції Дяково, в ньому міститься вказівка про завантаження товару після завершення митного огляду. В акті загальної форми №2529 від 29.07.2016 відображаються послідовні дії залізниці на виконання вказівок митного органу, які вчинялись щодо вагону №65222846 з вантажем «деревина паливна» на станції Ужгород для здійснення митного огляду. Зазначення в одному акті про вчинення на одній станції дій щодо одного й того ж вагону в певний проміжок часу не суперечить нормативно-правовим актам, які регулюють порядок складання актів загальної форми.

Крім того, суд приймає до уваги, що залізницею вчинялись дії, направленні на вирішення питання щодо випуску цього вагону, що підтверджується наявною у справі перепискою станції Ужгород з митними органами, які лише 04.11.2016 повідомили позивача про подальше переміщення вагону №65222846 з вантажем.

Отже, заперечення відповідача щодо безпідставного завантаження позивачем вантажу у вагон 07.09.2016, а в звязку з цим й щодо безпідставного нарахування відповідних платежів спростовуються матеріалами справи.

Заява відповідача про застосування позовної давності судом відхиляється з таких підстав.

Згідно з ч.6 ст.315 Господарського кодексу України щодо спорів, повязаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок предявлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України.

В звязку з відсутністю в Угоді про МЗВС положень про строки подання залізницею позовів до вантажовідправників, тому до спірних відносин судом застосуються норми національного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст. 315 Господарського кодексу України для предявлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

За загальними правилами, в силу ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, ст.137 Статуту залізниць України, якою визначається, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані протягом 6 місяців, встановлюється порядок обчислення цього строку у випадках, які не стосуються стягнення штрафу за невиконання плану перевезень, - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Матеріалами справи підтверджується, що останнім днем використання вагону №65222846 з вантажем «деревина паливна», який був відправлений відповідачем, є 30.11.2016, про що свідчить акт загальної форми №644 від 30.11.2016.

Згідно із п.3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

Приймаючи до уваги, що остаточно вантаж був вивантажений з вагону 30.11.2016, про що міститься відповідна відмітка з посиланням на акти №642,644 на зворотній стороні накладної ЦИМ/СМГС №439174 від 04.07.2016, суд приходить до висновку, що кожен окремий акт загальної форми, які складались під час проведення митного огляду вантажу, не є самостійною підставою для подання позову. Відтак початок перебігу 6-ти місячного строку для подання позивачем позову починається з дня, наступного після 30.11.2016, тобто з 01.12.2016. Як свідчить наданий позивачем до позовної заяви фіскальний чек, що підтверджує надсилання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів, ця копія була надіслана відповідачу 29.05.2017. Згідно з відбитком штампу Господарського суду Чернігівської області про реєстрацію позовної заяви, що розглядається в межах даної справи, позовна заява надійшла до суду 01.06.2017. Відтак суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений встановлений строк позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування цього строку.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задовольняються частково в сумі 196639грн.60коп.

В силу ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, ст.4, 218, 318, 338 Митного кодексу України, ст. 261 Цивільного кодексу України, ст. 193, 307, 315 Господарського кодексу України, ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Районного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Корюківкаліс», вул. Дудка, 46, м. Корюківка, Чернігівська область, 15300 (ідентифікаційний код 05389126) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Тверська, 5 м. Київ, 03680 (ідентифікаційний код 40075815) 196639грн.60коп. платежів за час затримки вагону та 2949грн.59коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 31 липня 2017 року.

Суддя Т.Г. Оленич