РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/8099/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ультрасейф»
до про Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в особі Печерської філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» стягнення 286 186 грн. 00 коп.
Представники:

від Позивача: Рожина О.Г. (представник за довіреністю);

від Відповідача: Хитрова Л.В. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ультрасейф» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в особі Печерської філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 286 186 грн. 00 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 26.03.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ультрасейф» звернулося до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» із Заявою про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, яка разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua складають Договір банківського обслуговування, на підставі якого Позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України. Як зазначає Позивач, 25.01.2017 року ним було виявлено факт несанкціонованого списання Відповідачем 24.01.2017 року та 25.01.2017 року з рахунку № НОМЕР_1 грошових коштів в загальній сумі 257 826 грн. 00 коп. При цьому, 56 800,00 грн із цієї суми було списано банком після повідомлення керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф" через «гарячу лінію» про несанкціоноване списання коштів у розмірі 200 000,00 грн та необхідність блокування рахунку, решта суми у розмірі 1 026,00 грн списана банком 25.01.2017 року за комісійне обслуговування (списання сум коштів). За таких підстав, у зв'язку з несанкціонованим списанням грошових кошів з рахунку Позивача внаслідок неправомірних дій та бездіяльності банку, зокрема, його працівників, що виявилося у прийнятті пакету документів для проведення актуалізації підписантів щодо розпорядження рахунками підприємства, а також у зв'язку з незабезпеченням надійної роботи банкомату, системи охорони, спостереження, Позивач поніс збитки у розмірі 257 826 грн. 00 коп., які просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в особі Печерської філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк». Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню у розмірі 28 360 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 року порушено провадження у справі № 910/8099/17, судове засідання призначено на 07.06.2017 року.

07.06.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 22.05.2017 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав довідку про відсутність аналогічного спору на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 22.05.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року відкладено розгляд справи на 27.06.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

09.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

20.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника позивача бути присутнім в судовому засіданні.

27.06.2017 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд відмовив в задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника позивача бути присутнім в судовому засіданні, з вказаних в ньому підстав.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) сторін надати належним чином оформлений Договір банківського рахунку №2690 від 26.03.2014 року з усіма додатками до нього;

2) Позивача:

- надати належним чином оформлені докази на підтвердження повідомлення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про блокування рахунку №2690;

- надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо звернення до правоохоронних органів з приводу списання коштів з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф" від 25.01.2017 року;

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк";

3) Відповідача надати належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування за фактом списання коштів з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф" від 25.01.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2017 року відкладено розгляд справи на 19.07.2017 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

14.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на відзив.

18.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 року виправлено технічну описку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 27.06.2017 року.

В судовому засіданні 19 липня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 19 липня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

26.03.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ультрасейф» звернулося до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» із Заявою про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, яка разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua складають Договір банківського обслуговування, на підставі якого Позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України.

Як вбачається зі звіту про дебетові операції по рахунку № НОМЕР_1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф", з 25.01.2017 року по 26.01.2017 року з рахунку № НОМЕР_1 було списано грошові кошти у загальному розмірі 256 800 грн. коп. за наслідками зняття готівки в банкоматі та оплати за товари і послуги по картці НОМЕР_2, а також знято комісію у розмірі 1026 грн. 00 коп.

01.02.2017 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою №38 про повернення грошових коштів, у відповідь на яку Банк листом №20.1.0.0.0/7-20170203/6035 від 09.03.2017 року повідомив про відсутність вини банку у списанні грошових коштів та відмовив у поверненні грошових коштів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що 25.01.2017 року ним було виявлено факт несанкціонованого списання Відповідачем 24.01.2017 року та 25.01.2017 року з рахунку № НОМЕР_1 грошових коштів в загальній сумі 257 826 грн. 00 коп. При цьому, 56 800,00 грн. із цієї суми було списано банком після повідомлення керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф" через «гарячу лінію» про несанкціоноване списання коштів у розмірі 200 000,00 грн та необхідність блокування рахунку, решта суми у розмірі 1 026,00 грн списана банком 25.01.2017 року за комісійне обслуговування (списання сум коштів). За таких підстав, у зв'язку з несанкціонованим списанням грошових кошів з рахунку Позивача внаслідок неправомірних дій та бездіяльності банку, зокрема, його працівників, що виявилося у прийнятті пакету документів для проведення актуалізації підписантів щодо розпорядження рахунками підприємства, а також у зв'язку з незабезпеченням надійної роботи банкомату, системи охорони, спостереження, Позивач поніс збитки у розмірі 257 826 грн. 00 коп., які просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в особі Печерської філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк». Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню у розмірі 28 360 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ультрасейф» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору банківського обслуговування №б/н від 26.03.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ультрасейф» звернулося до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» із Заявою про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, яка разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua складають Договір банківського обслуговування, на підставі якого Позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України.

Відповідно до статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Нормами ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Як вбачається зі звіту про дебетові операції по рахунку № НОМЕР_1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф", з 25.01.2017 року по 26.01.2017 року з рахунку № НОМЕР_1 було списано грошові кошти у загальному розмірі 256 800 грн. коп. за наслідками зняття готівки в банкоматі та оплати за товари і послуги по картці НОМЕР_2, а також знято комісію у розмірі 1026 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф" через «гарячу лінію» повідомлено Банк про несанкціоноване списання коштів у розмірі 200 000,00 грн та необхідність блокування рахунку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2017 року зобов'язано Позивача надати належним чином завірені докази на підтвердження повідомлення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про блокування рахунку № НОМЕР_1.

Проте, Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повідомлення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про блокування рахунку № НОМЕР_1.

Крім того, Суд зазначає, що відповідно до п.п.1.1.5.12, 1.1.5.13 Умов і правил надання банківських послуг 1.1.5.12. відповідальність Банку перед Клієнтом обмежується документально підтвердженим реальним збитком, що виник у Клієнта внаслідок неправомірних дій або бездіяльності Банку, який діє навмисно або з грубою необережністю. За жодних умов Банк не несе відповідальності перед Клієнтом за будь-які непрямі, побічні або випадкові збитки або збиток (у тому числі упущену вигоду), навіть у випадку, якщо він був сповіщений про можливість виникнення таких збитків або збитку. Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що належним доказом блокування рахунку є саме письмова заява Клієнта про блокування рахунку, проте Позивачем в свою чергу така заява до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про блокування рахунку № НОМЕР_1 надана не була, а тому в даному випадку на підставі п.п.1.1.5.12, 1.1.5.13 Умов і правил надання банківських послуг 1.1.5.12. відповідальність Банку перед Клієнтом не настає.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було проведено службове розслідування за фактом списання грошових коштів з рахунку Позивача, з витягу якого вбачається, що 16.01.2017 року у відділення банку звернувся ОСОБА_3, яким було надано пакет документів для проведення актуалізації підписантів щодо розпорядження рахунками Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф", серед яких була картка із зразками підписів, де ОСОБА_3 значився фінансовим директором, протокол зборів учасників, а також печатка Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф". Оскільки вказані документи відповідали вимогам чинного законодавства, 24.01.2017 року відповідачем було видано ОСОБА_3 картку ключ до рахунку НОМЕР_2.

Суд зазначає, що рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф", оформленим протоколом від 20.01.2017 року, включено ОСОБА_3 до переліку осіб, що мають право вчиняти від імені юридичної особи без довіреності у т.ч. підписувати договори Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф". Вказане рішення підписано учасниками зборів та скріплено печаткою підприємства Позивача, доказів визнання недійсним вказаного рішення загальних зборів Позивача матеріали справи не містять. Також наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф" від 20.01.2017 року призначено на посаду фінансового директора з правом першого підпису Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф" ОСОБА_3, який підписаний директором підприємства Позивача ОСОБА_4 та скріплений печаткою підприємства Позивача. Крім того, картка із зразками підписів і відбитка печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ультрасейф", посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парусовою Г.М.

При цьому, Суд звертає увагу, що Позивачем при обґрунтуванні позовних вимог не наведено належних обґрунтувань з приводу відсутності у товаристві працівника ОСОБА_3 на посаді фінансового директора, який діяв саме від імені вказаного Товариства.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що матеріали справи не містять, а Судом в свою чергу не встановлено належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження доведеності Позивачем факту неправомірного списання коштів з його рахунку банком за відсутності відповідного розпорядження клієнта, з огляду на відсутність доказів, які б підтверджували вину банку в особі його працівників під час актуалізації підписантів щодо розпорядження рахунками позивача.

Крім того, Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів звернення Позивача до правоохоронних органів за фактом неправомірного списання, як зазначає Позивач, грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1, до виключної компетенції яких належить встановлення обставин та подій даного випадку. Також матеріали справи не містять доказів притягнення до відповідальності працівників банку у зв'язку з неправомірними діями під час видачі картки ключа до рахунку НОМЕР_2 у адміністративному чи кримінальному порядку, з яких Суд може дійти однозначного висновку щодо встановлення обставин списання грошових коштів з рахунку Позивача, а також встановлення винних у цьому осіб.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач також зазначає, що у зв'язку з несанкціонованим списанням грошових кошів з рахунку Позивача внаслідок неправомірних дій та бездіяльності банку, зокрема, його працівників, що виявилося у прийнятті пакету документів для проведення актуалізації підписантів щодо розпорядження рахунками підприємства, а також у зв'язку з незабезпеченням надійної роботи банкомату, системи охорони, спостереження, Позивач поніс збитки у розмірі 257 826 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Пунктом 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, Позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов»язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Суд зазначає, що саме на Позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов'язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв'язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню (Постанова Вищого господарського суду України від 19 березня 2015 року у справі №910/19489/14).

Суд вважає, що Позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, оскільки Позивачем не доведено об'єктивну та суб'єктивну сторони спричинених Відповідачем збитків, причинно-наслідковий зв'язок між діями та понесеними Позивачем збитками саме у розмірі 257 826 грн. 00 коп., оскільки, як встановлено вище у рішенні, останнім не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження неправомірних дій саме Відповідача й наявності вини банку.

Таким чином, вимоги Позивача в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в особі Печерської філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» грошових коштів у розмірі 257 826 грн. 00 коп. не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача пені у розмірі 28 360 грн. 00 коп., як похідні вимоги від основного зобов'язання, в задоволенні якого Судом було відмовлено.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ультрасейф» до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в особі Печерської філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення 286 186 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ультрасейф» до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в особі Печерської філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення 286 186 грн. 00 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 липня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин