УХВАЛА

29.06.2017Справа № 910/1918/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дікманн Сідс Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

про стягнення 31 847 152,74грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - Хижний В.В., за довіреністю;

від відповідача - Войцехівський О.В., за довіреністю.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 31 847 152,74 грн. заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що сума заборгованості виникла виключно внаслідок здійсненного позивачем перерахунку ціни договору відповідно до міжбанківського курсу Євро, що за його твердженням передбачено п.2.2 договору купівлі-продажу насіння від 20.03.2013 №108/2013.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема відповідач вважає, що обставини, викладені у позовній заяві не відповідають дійсним взаємовідносинам, що склалися між сторонами, а також вказав на відсутнє право позивача на односторонню зміну умов Договору у спосіб і в порядку, не передбаченому цим Договором. Окрім того, відповідач вказав на неправильність проведеного розрахунку залишку боргу за курсом євро та відповідно невірність суми заявленої до стягнення, враховуючи, що частковий розрахунок за договором відбувався із застосуванням векселів вбачається, що після видачі векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Окремо відповідач заперечив щодо розрахунку позову з тих підстав, що позивачем здійснено розрахунок, наявного на його думку боргу відповідача, відповідно до курсу євро до гривні на дату здійсненних платежів. При цьому, ні позовна заява, ні додані до неї документи не містять розрахунку відповідно до формули, наведеної у п. 2.2 Договору, а також не пояснюють вихідних даних, якими користувався позивач при здійсненні такого розрахунку. Так, при здійсненні розрахунку на дату кожного платежу після 11.07.2013 позивачем здійснювався простий арифметичний розрахунок шляхом ділення суми отриманої у гривні на курс євро до гривні на зазначену дату, а не розрахунок за формулою передбаченою договором, а також при здійснені розрахунку позивачем взято курс євро до гривні на момент закриття міжбанківського ринку в день платежу, а несередній міжбанківський курс Євро до національної валюти України у цей день, як це передбачено п. 2.2 Договору.

Отже, Відповідач звернув увагу суду не невірність розрахунку та не відповідність його умовам п. 2.2 Договору.

Представник позивача в судовому засіданні 31.03.2016 подав заяву про зміну позовних вимог, а саме відповідно до Заяви позивач просить стягнути 1 998 068 684,65 грн., з яких 25 101 366, 05 грн. основного боргу за поставлений товар та 1 972 967 318,60 грн. пені.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням (зменшенням) розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Заява Позивача про зміну позовних вимог приймається судом до розгляду в частині стягнення 25 101 366, 05 грн. основного боргу за поставлений товар.

Вимога позивача про стягнення 1 972 967 318,60 грн. пені не приймається судом до розгляду, оскільки зазначена вимога не була заявлена в позовній заяві від 15.01.2016р., фактично це нова вимога, яка направлена на одночасну зміну і предмета і підстав позову, що є неприпустимим.

Суд вважає, що неправомірно під виглядом зменшення позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Ухвалою суду від 31.03.2016 зупинено провадження у справі №910/1918/16 до вирішення справи №910/5395/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дікманн Сідс Україна" про визнання недійсним п.2.2 Договору купівлі-продажу насіння від 20.03.2013 №108/2013 та п.2 додатку до нього та набуття законної сили рішення у цій пов'язаній справі.

01.03.2017 позивачем подано клопотання про поновлення провадження у справі.

Також, у поданому клопотанні позивач просить суд прийняти заяву про зміну позовних вимог до розгляду, відповідно до якої просить стягнути крім основної суми боргу, додатково пені та 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав подану раніше заяву про зміну позовних вимог, а саме просить суд стягнути з відповідача основної суми боргу за поставлений товар у сумі 2 4078 149,44 грн., пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ 988648816 грн. та стягнути 3 % від річних за прострочену суму боргу 2167033,44 грн.

Суд задовольнив клопотання позивача частково в частині вимоги про зменшення розміру позовних вимог про стягнення з відповідача основної суми боргу та прийняв її до розгляду. Отже має місце нова ціна позову, а саме 24078149,44 грн., відповідно до ст. 55 ГПК України. В частині вимоги про збільшення пені та 3% річних суд не прийняв її до розгляду, оскільки остання не була заявлена при поданні позову, а відтак вказана вимога змінює одночасно і підстави і предмет позову, що відповідно до ст. 22 ГПК України є недопустимим.

05.04.207 позивачем подано клопотання про зміну позовних вимог та задоволено клопотання позивача частково в частині вимоги про зменшення розміру позовних вимог про стягнення з відповідача основної суми боргу в розмірі 24 078 149,44 грн. прийнято її до розгляду. В частині вимоги про стягнення пені та 3% річних суд не прийняв її до розгляду, оскільки остання не була заявлена при поданні позову, а відтак вказана вимога змінює одночасно і підстави і предмет позову, що відповідно до ст. 22 ГПК України недопустимо, про що було роз'яснено представнику позивача в судовому засіданні, яке здійснювалось за допомогою технічних засобів та зазначено в ухвалі суду від 14.04.2017.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (Із змінами, внесеними згідно з Постанов Вищого господарського суду станом на 14.07.2016) під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Представник відповідача через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про призначення судового-економічної експертизи. Необхідність проведення експертизи обґрунтовує наступним:

- великою сумо позову - 31 847 152,74 грн., що не підтверджена документальною обґрунтованістю. Сума є математичним підрахунком Позивача та містить зовнішні (не визначені умовами договору) дані;

- складністю розрахунків та обчислення;

- неодноразовими помилками Позивача в розрахунках щодо курсу гривні до євро;

- методика розрахунку Позивачем не відповідає умовам договору купівлі-продажу насіння №108/2013 від 20.03.2013 року та додатку до нього.

- також, Позивачем допущено ряд помилок при відображенні курсу євро у розрахунках. Зокрема, курс продажу євро на дату першого платежу становив 10,4664 грн., тоді як Позивачем зазначається курс 10,4964 грн. Аналогічна ситуація з курсом продажу євро станом на дату 27.07.2015 - згідно даних сайту 24,5820 грн., Позивачем вказано 25,0852 грн. Також наявні інші системні помилки, як то: по тексту позовної заяви зазначається курс 10,4964 грн., а при розрахунку зазначається 10,5 грн.

Також, ПАТ «Компанія «Райз» звертає увагу суду на те, що на сайті wyw.udinform.com. зазначено чотири позиції курсу продажу євро за один день (відкриття міжбанківського ринку (1), мінімум за період (2), максимум за період (3), закриття міжбанківського ринку (4)). Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Дікманн Сідс Україна» здійснювало перерахунок отриманих у валюті України коштів за курсом Євро, встановленого на момент закриття міжбанківського ринку в день платежу. Наприклад 27.03.2014 курс євро до гривні, за яким здійснено перерахунок позивачем, становив 15,5589. Водночас з даних даного сайту (скріншот додається) вбачається, що протягом 27.03.2014 курс євро на момент відкриття міжбанківського ринку становив 15,5083, мінімальний показник за день - 15,3368, максимальний - 15,6073, та на момент закриття - 15,5589. Очевидно, що курс, використаний для розрахунку позивачем, з урахуванням мінімального та максимального показника курсу за цей день, не може вважатися середнім. Подібна невідповідність умовам Договору допущена у всіх розрахунках Позивача.

Крім того, механізм перерахунку по формулі зазначеній в п.2.2. договору неможливий, оскільки для показника Y1 необхідно мати встановлений міжбанківський курс євро «за Договором» або курс «поставки Товару». Такий курс, як і такі терміни, не було визначено умовами Договору та додатками до нього. Жодної умови, за якою, при розрахунку по формулі має братися курс євро на дату першої оплати Договором не встановлено. Тож, механізм визначення розміру вартості товару, встановлений п.2.2. Договору, є технічно неможливим, а будь-який розрахунок по даній формулі є математично невірним.

При цьому, ПАТ «Компанія «Райз» з метою здійснення контррозрахунку та надання його до господарського суду, звернулось до ТОВ «Аудиторська фірма «Аудит-Стандарт», згідно якого у висновку зазначено, що аудиторською фірмою не може бути виконаний розрахунок згідно вказаної в договорі формули.

Позивач вважає безпідставним та необґрунтованим клопотання про призначення експертизи та таким, що не підлягає задоволенню. При цьому запропонував суду питання необхідні для проведення експертизи в разі її призначення. Крім того, просив витрати по проведенню експертизи покласти на позивача, з метою не затягування судового процесу.

У зв'язку з викладеними обставинами, відповідач вказав що для обчислень суми боргу відповідно до умов п. 2.2 Договору необхідні спеціальні знання в галузі економіки та фінансів.

Оскільки наявні докази у справі на підтвердження ціни позову, містять документи суперечливого змісту, з метою проведення розрахунку відповідно до формули визначеної умовами п. 2.2 Договору з урахуванням визначеної ціни в еквівалентні міжбанківського курсу євро до гривні, суд вказує, що для роз'яснення вказаних питань, що виникли при вирішенні господарського спору є необхідність в спеціальних знаннях.

Відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Рішеннями ЄСПЛ у справах „Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27.10.1993 (п. 33), та „Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні „справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов'язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, „без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Також, у рішенні ЄСПЛ „Дульський проти України" від 01.06.2006 року (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Статтею 14 Закону України "Про судову експертизу" передбачено відповідальність судового експерта, зокрема судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищезазначену практику ЄСПЛ та той факт, що роз'яснення питань, що виникли при вирішенні даного спору потребують спеціальних знань, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та призначити судового-економічну експертизу.

Одночасно, суд вказує, що питання запропоноване позивачем щодо розрахунку боргу по пені та 3% річних судом не береться до уваги, оскільки судом не прийнято до розгляду заяви в частині стягнення пені та 3% річних, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних не є предметом спору.

Питання, подані відповідачем щодо того, чи підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку позивача та відповідача залишок основного боргу відповідача перед позивачем у розмірі 24078149,44 грн. носить правовий характер, і є по суті правовим, враховуючи це, суд не ставить дане питання перед експертами.

Відповідно до п. 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» визначаючись з експертною установою, яка проводитиме судову експертизу, господарський суд має враховувати положення пункту 1.5 Інструкції, згідно з якими експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування. Цим же пунктом передбачено, що за наявності обставин, які зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи. З урахуванням наведеного, а також припису пункту 3 частини другої статті 86 ГПК, у разі призначення господарським судом судової експертизи не за зоною регіонального обслуговування мотиви такого призначення мають бути зазначені в ухвалі про призначення експертизи.

Судом не встановлено, а Позивачем не доведено та не обґрунтовано, обставин які зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування в м. Києві.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність призначення судово-економічної експертизи, проведення якої слід доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової.

З огляду на викладене, провадження в справі підлягає зупиненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 41, 79, 86 ГПК України,-

УХВАЛИВ:

Призначити по справі судову судового-економічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про судову експертизу" попередити експерта про кримінальну відповідальність у відповідності із ст.ст. 384 та 385 Кримінального кодексу України.

Поставити на вирішення експерта (експертів) наступні питання:

- чи відповідає розрахунок заборгованості (вартості) за поставлений товар здійснений ТОВ «Дікманн Сідс Україна» у позовній заяві від 15.01.2016 умовам п.2.2 договору купівлі-продажу насіння від 20.03.2013 №108/2013, укладеного між ТОВ «Дікманн Сідс Україна» та ПАТ «Компанія «Райз»?

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Дікманн Сідс Україна" оплатити вартість витрат по проведенню експертизи протягом 15 днів з моменту отримання рахунку.

Матеріали справи №910/1918/16 передати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Зупинити провадження у справі №910/1918/16 до надходження до Господарського суду міста Києва висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи №108/1918/16 до Господарського суду міста Києва.

Ухвала може бути оскарженою в частині зупинення провадження у справі до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя І.І.Борисенко