КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа№ 910/4423/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Власова Ю.Л.

за участю представників cторін:

позивача: Погорєлов І.С., довіреність б/н від 29.12.2016,

відповідача: Гавкалюк В.В., довіреність №400/22 від 06.12.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2017

у справі №910/4423/17 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Іноземного підприємства "СЖС Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

про стягнення 1 214076,65 грн

ВСТАНОВИВ:

Іноземне підприємство "СЖС Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення 1 214076,65 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 у справі №910/4423/17 позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на користь Іноземного підприємства "СЖС Україна" суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції 985 874 (дев'ятсот вісімдесят п'ять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн 59 коп., 3% річних - 40 039 (сорок тисяч тридцять дев'ять) грн 89 коп., пеню 188 162 (сто вісімдесят вісім тисяч сто шістдесят дві) грн 17 коп., судовій збір у розмірі 18 211 (вісімнадцять тисяч двісті одинадцять) грн 16 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 у справі №910/4423/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПАТ "Центренерго" на користь Іноземного підприємства "СЖС Україна" заборгованості у розмірі 81 791,12 грн, пені у розмірі 188 162,17 грн, 3% річних у розмірі 40 039,89 грн, інфляційних втрат у розмірі 364 208,30 грн.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що рахунки-фактури та акти здачі-приймання наданих послуг за Договором від 24.10.2014 №MIN/36-2014 за січень 2015 року (датовані 23.01.2015) Трипільська ТЕС не отримувала та відповідно і не підписувала підтверджуючі Акти про надання таких послуг зі сторони позивача на загальну суму 81 791,12 грн. Також, в апеляційній скарзі відповідачем вказано про порушення 09.02.2004 відносно ПАТ "Центренерго" провадження у справі про банкрутство, яка на даний час знаходиться у стадії попереднього засідання у процедурі розпорядження майном, а також про відсутність правових підстав для стягнення 3% річних, збитків від інфляції за Договором від 24.10.2014 №MIN/36-2014 та Договором №15/8 від 31.03.2015, а також штрафних санкцій (пені). Оскільки договірні відносини мали місце в 2014-2015 роках, позивач є поточним кредитором. У зв'язку із цим, до правовідносин між сторонами, на думку відповідача, повинен застосовуватись мораторій на задоволення вимог кредиторів, передбачений п. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції 2011 року (попередня редакція). Відповідно до Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Центренерго", а рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 у справі №910/4423/17 за позовом Іноземного підприємства "СЖС Україна" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення заборгованості і штрафних санкцій - залишити без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2017, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 у справі №910/4423/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Андрієнко В.В., суддів Буравльов С.І., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 18.07.2017.

В судове засідання, яке відбулось 18.07.2017 з'явились представники позивача та відповідача, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню. При цьому судова колегія бере до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2014 між Іноземним підприємством "СЖС УКРАЇНА" (виконавець, позивач) та Трипільською ТЕС ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО", що є філією ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" (замовник, відповідач) було укладено Договір №MIN/36-2014 про надання послуг (далі - Договір).

На умовах Договору в додатку №1 сторони визначили обсяг, види та вартість послуг з контролю кількості та якості вугільної продукції, що надаються як на території ТЕС, так і в лабораторії виконавця, зокрема: ідентифікація вантажу (вугільної продукції); спільне приймання вантажу за кількістю і якістю, відбір проб, проведення лабораторних випробувань; фотозйомка процесу інспекції; видання електронних звітів встановленої форми і їх твердих копій.

Сторонами було визначено строк дії Договору з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і до 31.12.2014, але розділом 2 Договору сторони погодили його пролонгацію на кожний наступний календарний рік, за умови відсутності від будь-якої сторони письмового повідомлення в 30-денний строк про намір припинити його дію. Зважаючи на те, що в грудні 2014 року таких повідомлень від сторін не надходило, Договір було пролонговано принаймні на 2015 рік, що не заперечується сторонами.

Умови оплати послуг виконавця і санкції у випадку їх порушення визначені сторонами наступним чином:

"Всі рахунки повинні бути виставлені в національній валюті України (гривні), і всі платежі за цим Договором повинні здійснюватися замовником в національній валюті України банківським переказом на поточний рахунок виконавця відповідно до реквізитів, зазначених у цьому Договорі і виставлених рахунках. Виконавець виставляє замовнику рахунок на оплату протягом 5 (п'яти) робочих днів після надання послуг. Замовник оплачує рахунок, виставлений виконавцем, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня його виставлення. У разі виникнення у Замовника заборгованості з оплати рахунків, виставлених виконавцем, виконавець залишає за собою право, на свій розсуд:

вимагати від замовника сплати заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції, пені, розрахованої із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, а також 3 (трьох) % річних, від несплаченої суми за весь період прострочення платежу".

В подальшому, у зв'язку із вичерпанням орієнтовної загальної вартості послуг за Договором, між позивачем та відповідачем 31.03.2015 було укладено Договір про закупівлю послуг №15/8 (далі - Договір №15/8), терміном до 31.12.2015. Передбачений у Договорі №15/8 перелік послуг, зазначений у додатках №№ 1, 2 до нього, є подібний до переліку послуг в Договорі, і також стосується послуг з приймання/інспектування вугільної продукції, що відвантажується на Трипільську ТЕС. У відповідності до п. 3 Додатку 1 до Договору №15/8, розрахунок за послуги Виконавця здійснюється протягом 10 банківських днів з дати виставлення рахунку.

З урахуванням встановлених Договорами умов сплати рахунків (впродовж 10 банківських днів з дати виставлення) та встановленого НБУ порядку роботи банківської системи у грудні 2014, січні, травні 2015 років, гранична дата сплати рахунків становить:

Для рахунків, виставлених 05.12.2014 (№№1-8 за переліком) - 19.12.2014.;

Для рахунків, виставлених 26.12.2014 (№№9-17 за переліком) - 15.01.2015;

Для рахунків, виставлених 23.01.2015 (№№18-28 за переліком) - 06.02.2015;

Для рахунку №1179/20-DO-15-LOC від 27.04.2015 - 14.05.2015;

Для рахунку №1320/20-DO-15- LOC від 06.05.2015 - 21.02.2015;

Для рахунку №1345/20-DO-15- LOC від 12.05.2015 - 26.02.2015.

Послуги були надані виконавцем належним чином, своєчасно та у повному обсязі, відповідно до умов Договору, та прийняті замовником без зауважень, на підтвердження чого сторонами були підписані відповідні Акти здачі-приймання наданих послуг. Разом з тим, відповідачем в особі Трипільської ТЕС в січні 2015 року були отримані від позивача рахунки-фактури та акти здачі-приймання наданих послуг за Договором датовані 23.01.2015, на суму 81791,12 грн, які без надання будь-яких зауважень та заперечень не були повернуті Трипільською ТЕС позивачу.

Беручи до уваги умови розділу 4 Договору, відповідно до яких, на підтвердження надання послуг Виконавець оформляє і направляє Замовнику Акт здачі- приймання наданих послуг в 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін. Акт здачі-приймання наданих послуг повинен бути підписаний Замовником або повернутий Виконавцю з мотивованими запереченнями протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з дати його отримання Замовником. У разі, якщо в зазначений термін Акт здачі-приймання наданих послуг не підписаний і не повернутий Замовником Виконавцю з запереченнями проти його підписання, послуги вважаються такими, що здані Виконавцем і прийнятими Замовником в повному обсязі і підлягають оплаті.

У зв'язку із тим, що відповідач не оплатив вищезазначені рахунки, незважаючи на повне і своєчасне надання послуг і взаємне засвідчення цього факту підписанням актів здачі-приймання виконаних робіт (або ненаданням відмови від таких актів), у нього утворилась дебіторська заборгованість у розмірі 621 666,29 грн.

Крім того, умовами розділу 4 Договору передбачено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення при порушенні замовником термінів оплати наданих послуг. Умовами Договору №15/8 нарахування пені у випадку прострочення оплати не передбачено, тому такі рахунки за Договором №15/8 у калькуляцію пені не внесені, що на 07.03.2017 становить 188 162,17 грн згідно розрахунку, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до калькуляції 3% річних від суми заборгованості станом на 07.03.2017 за період прострочення становить 40 039,89 грн (розрахунок 3% річних міститься в матеріалах справи).

Таким чином, загальна сума вимог, включаючи суму заборгованості за надані послуги з урахуванням індексу інфляції та штрафних санкцій, передбачених договором і законом, становить 1 214 076,65 грн.

З метою досудового врегулювання спору у квітні 2016 року на адресу ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" було направлено претензію вих. №668 від 19.04.2016, якою відповідача було повідомлено про необхідність добровільного погашення заборгованості та штрафних санкцій. Відповіді на претензію ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" не надало, в подальшому не здійснювало жодних дій щодо повного або часткового скорочення заборгованості, що підтверджується копією виписки з банківського рахунку позивача та актом звірки взаєморозрахунків, складеним позивачем.

Отже, спір у даній справі виник у зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язання щодо оплати наданих позивачем послуг за Договором.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Укладений між сторонами договір за своєю правою природою є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначене також кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, і внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 610 Цивільного Кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконана ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь чаї прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем умов Договору та взятих на себе зобов'язань. Доказів оплати заборгованості за Договором відповідач суду не надав.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 214 076,65 грн заборгованості за надані послуги з урахуванням індексу інфляції та штрафних санкцій, передбачених договором і законом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язання за Договором.

Крім того, колегія суддів відзначає, що в апеляційній скарзі заявником вказано про те, що рахунки-фактури та акти здачі-приймання наданих послуг за Договором від 24.10.2014 №MIN/36-2014 за січень 2015 року (датовані 23.01.2015) Трипільська ТЕС не отримувала та відповідно і не підписувала підтверджуючі Акти про надання таких послуг зі сторони позивача на загальну суму 81 791,12 грн. Також, в апеляційній скарзі відповідачем вказано про порушення 09.02.2004 відносно ПАТ "Центренерго" провадження у справі про банкрутство, яка на даний час знаходиться у стадії попереднього засідання у процедурі розпорядження майном, а також про відсутність правових підстав для стягнення 3% річних, збитків від інфляції за Договором від 24.10.2014 №MIN/36-2014 та Договором №15/8 від 31.03.2015, а також штрафних санкцій (пені). Оскільки договірні відносини мали місце в 2014-2015 роках, позивач є поточним кредитором. У зв'язку із цим, до правовідносин між сторонами, на думку відповідача, повинен застосовуватись мораторій на задоволення вимог кредиторів, передбачений п. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції 2011 року (попередня редакція).

Вказані доводи скаржника не беруться колегією суддів до уваги враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви було додано копію листування між ІП "СЖС Україна" та посадовими особами Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" стосовно рахунків і актів виконаних робіт, виставлених 23.01.2015, в межах якого всі спірні рахунки за 23.01.2015, а також скан-копії актів було надіслано Трипільській ТЕС ПАТ "Центренерго", а також додано копію накладної кур'єрської служби на відправлення оригіналів вищезазначених документів на ім'я посадової особи Трипільській ТЕС ПАТ "Центренерго" за місцемзнаходженням вказаного підприємства. Про отримання актів від позивача свідчить і листування між представником Трипільської ТЕС Малюгою М.Ю. та позивачем у листі від 20.03.2015, копія якого міститься в матеріалах справи. Отже, позивачем належним чином доведено направлення актів виконаних робіт та рахунків на оплату, тому посилання відповідача про їх неотримання є безпідставними.

Щодо відсутності правових підстав для стягнення 3% річних, збитків від інфляції за Договором від 24.10.2014 №MIN/36-2014 та Договором №15/8 від 31.03.2015, а також штрафних санкцій (пені) у зв'язку із порушенням 09.02.2004 відносно ПАТ "Центренерго" провадження у справі про банкрутство та застосовування, на думку відповідача, мораторію на задоволення вимог кредиторів, передбаченого п. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції 2011 року (попередня редакція), суд відзначає наступне.

Відповідно до листа-роз'яснення Верховного суду України "Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві" інфляційним витратам та 3% річних надана наступна правова кваліфікація:

Водночас формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 у справі 6-42цс11).

З урахуванням вищезазначеного, мораторій на задоволення вимог кредиторів, встановлений Законом України України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у попередній редакції, не поширюється на інфляційні витрати та 3% річних, оскільки останні не є неустойкою або санкціями у розумінні такого закону.

Щодо стягнення пені суд відзначає наступне.

На час укладання договорів між позивачем та відповідачем провадження у справі про банкрутство ПАТ "Центренерго" вже протягом декількох років оскаржувалось у судовому порядку та не набуло законної сили, що не позбавляє позивача прав та законних інтересів на застосування неустойки до боржника, який не виконує належним чином своїх зобов'язань.

За таких обставин підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 у справі №910/4423/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 у справі №910/4423/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4423/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

Ю.Л. Власов