ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2017 р.Справа № 922/2001/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Регіонального Відділення Фонду державного майна по Харківській області, м. Харків
до ТОВ "Агрохім - Україна", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дов. №4 від 04.01.2017 р.,

відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області, м. Харків (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - ТОВ "Агрохім-Україна", м. Харків про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 1 699,72 грн., пені - 499,15 грн., штрафу - 143,92 грн. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Вимоги позивача мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань зі сплати орендної плати за договором оренди №5628-Н від 08.10.2013 р. за період з грудня 2015 р. по травень 2016 р.

Ухвалою суду від 16.06.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі.

Розгляд справи відкладався 27.06.2017 р. та 11.07.2017 р. у звязку з неявкою представника відповідача та з метою забезпечення повного і всебічного встановлення обставин по справі. Явка представників сторін визнавалася судом обовязковою.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість з орендної та нараховані штрафні санкції.

Відповідач знову в призначене судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про порушення провадження у справі була надіслана відповідачу, але не була відповідачем отримана у зв'язку з закінченням терміну зберігання, про що свідчить довідка ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, на участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

08.10.2013 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Україна» було укладено договір оренди №5628-Н (надалі - Договір).

Відповідно п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення - кімнати № 21 на п'ятому поверсі 12-поверхового виробничого корпусу, "А-12", загальною площею 4,9 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 21-А, що перебуває на балансі ДП "Український державний проектний інститут "Укрміськбудпроект" (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 12 червня 2013 року і становить 17000,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Відповідно до п. 10.1. Договору, даний Договір укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діє з 08.10.2013 р. до 08.09.2016 р.

Факт передачі зазначеного майна підтверджується Актом приймання передачі орендованого майна від 08.10.2013 р.

Згідно п. 3.1. укладеного Договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786, зі змінами і станові без ПДВ за базовий місяць розрахунку - серпень 2013 р. - 254,44 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - жовтень 2013 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень-жовтень 2013 р.

Орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.3. Договору). Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувача щомісячно, до 12 числа місяця, наступного за звітним (п. 3.6. Договору).

Договір оренди землі було припинено 12.05.2016 р. за наказом Регіонального відділення фонду державного майна України на підставі рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2016 р. по справі №922/6415/15.

Актом приймання-передачі орендованого майна по договору оренди від 12.05.2016 р. орендоване майно було повернуто.

Однак, як зазначав позивач, та що не спростовано відповідачем, орендарем не було в повному обсязі здійснено оплату за оренду майна в період з грудня 2015 р. по травень 2016 р.

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» регламентовано, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 287 Господарського кодексу України визначено, що Орендодавцями щодо державного та комунального майна є зокрема Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 ст. 18 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», ч. 3 ст. 285 ГК України та п. 5.3 Договору орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до п. 3.7. Договору оренди, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Крім того, відповідно до п. 3.8. Договору оренди, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Керуючись викладеним, позивачем було нараховано відповідачу пеню у сумі 499,15 грн. та штраф у сумі 143,92 грн.

Відповідно до правої позиції викладеної в Постанові Пленуму ВГС України від 29.05.2013 р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», суд враховує наступне.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із зазначеною статтею ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто вони не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, і у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій;

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення господарських зобов'язань передбачено абзацом другим частини другої статті 231 ГК України;

Для учасників господарських відносин законодавством не встановлено обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із принципом свободи укладення договору, встановленим статтею 627 ЦК України, за змістом якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на викладені положення діючого законодавства, перевіривши розрахунки позивача, суд вважає обґрунтованими вимоги по стягненню пені у сумі 499,15 грн. та штрафу в розмірі 143,92 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 1600,00 грн. покладаються на відповідача.

У звязку з тим, що сплату судового збору було відстрочено до 01.07.2017 р., але позивачем не було надано доказів здійснення такої оплати, стягнення суми судового збору необхідно здійснити на користь державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129 Конституції України, статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Україна» (61145, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ КОСМІЧНА, будинок 21-А, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1; отримувач: УК Шевченкі/мХар Шевченківс/22080300, , номер рахунку 0003 в ГУДКСУ у Харківській області, МФО банку: 851011) заборгованість з орендної плати у розмірі 1699,72 грн., пеню 499,15 грн. та штраф 143,92 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Україна» (61145, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ КОСМІЧНА, будинок 21-А, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, , рахунок 0001, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) 1600,00 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_2