ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Справа № 910/21422/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач), Гольцової Л.А. Губенко Н.М.
розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства "Агроспецпроект"
на рішення та постанову Господарського суду міста Києва від 19.01.2017 Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017
у справі№ 910/21422/16 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ "Укрексімбанк") в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Чернівцях
доПриватного підприємства "Агроспецпроект"
простягнення 970000,00 грн.
за участю представників:

позивача: Літкевич В.С., Тимощук Р.М.

відповідача: Гричина В.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2017 у справі № 910/21422/16 (суддя Пінчук В.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 (головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Дідиченко М.А., Буравльов С.І.), задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ "Укрексімбанк") в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Чернівцях, стягнуто з Приватного підприємства "Агроспецпроект" на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ "Укрексімбанк") в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Чернівцях 970000,00 грн. збитків у розмірі вартості втраченого орендованого майна, 14550,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаними судовими актами, Приватне підприємство "Агроспецпроект" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 у справі № 910/21422/16, прийняти нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі заявник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 22, 772, 1166 Цивільного кодексу України, статей 224, 225, 285 Господарського кодексу України, статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 10.07.2017 у справі № 910/21422/16 (колегія суддів: Іванова Л.Б. - доповідач, Гольцова Л.А., Козир Т.П.) прийнято касаційну скаргу Приватного підприємства "Агроспецпроект" до провадження та призначено скаргу до розгляду на 27.07.2017.

Відповідно до розпорядження керівника апарату від 24.07.2017 № 08.03.-04/2895, у зв'язку з відпусткою судді Козир Т.П., здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2017 визначено склад колегії суддів: Іванова Л.Б. - головуючий, Гольцова Л.А., Губенко Н.М.

Сторони згідно з приписами статті 111-4 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, вважає касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.02.2010 у справі № 9/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ "Укрексімбанк") в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Чернівцях до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКТ "Арго" про стягнення заборгованості задоволено позовні вимоги Банку. Стягнуто з ТОВ "ВКТ "Арго" на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" 767577927,21 грн. боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - єдиний майновий комплекс ТОВ "ВКТ "Арго" (в розумінні статті 191 Цивільного кодексу України), який знаходиться за адресами: Чернівецька область Хотинський район с. Бочківці вул. Головна, 3; Чернівецька область Хотинський район м. Хотин вул. Незалежності,49/а; Хмельницька область м. Кам'янець-Подільський, проспект Грушевського (проспект ім. Леніна), 1/В; в тому числі майно, призначене для його діяльності, включаючи земельні ділянки, а також всі об'єкти, розташовані на земельних ділянках, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, право на торгівельну марку або інше призначення та інші права, основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, що відображені у самостійному балансі або з будь-якої причини не відображені в його балансі, але є його власністю згідно виписки з балансу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2016 у справі № 910/8799/13 за позовом (з урахуванням зміни позовних вимог) Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (АТ "Укрексімбанк") в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Чернівцях до Приватного підприємства "Агроспецпроект", третя особа ТОВ "ВКТ "Арго про витребування рухомого майна, а саме депалетайзера для проміжних банок, модель АDV/3, серійний номер 26118, відмовлено у задоволенні позовних вимог Банку.

Судом при розгляді вказаної справи встановлено, що 26.05.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю ВКТ "Арго" (орендодавець) та Приватним підприємством "Агроспецпроект" (орендар) укладено договір оренди № 67/07/0108, предметом якого є депалетайзер, обладнання, що в автоматичному режимі здійснює зняття порожніх жерстяних банок з палетів, для можливості подальшого їх використання у виробництві.

Умовами договору передбачено, що орендар несе відповідальність за пошкодження обладнання сплатою вартості такого пошкодження, та зобов'язаний відшкодувати збитки та втрати, понесені орендодавцем у зв'язку з таким пошкодженням ( п. 7.2. договору ).

Відповідно до пункту 7.3 договору оренди для точного визначення сум штрафних санкцій по відповідальності, орендодавець зазначає у договорі, що вартість обладнання становить 970000,00 грн. в т.ч. ПДВ 20%.

22.06.2006 між сторонами договору оренди був укладений протокол кінцевого приймання обладнання (депалетайзерів), відповідно до якого орендар та орендодавець підтвердили, що машини пройшли тестування та прийняті орендарем у експлуатацію.

Судами з'ясовано, що на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.02.2010 у справі № 9/13 відкрито виконавче провадження ВДВС Головного управління юстиції у Чернівецькій області № 26940374. Під час проведення виконавчого провадження Банк дізнався, що депалетайзер, який відповідно до іпотечного договору № 7107Z57 від 23.08.2007 є забезпеченням виконання зобов'язань ТОВ "ВКТ "Арго" перед банком, знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Жашківська, 32, у користуванні ПП "Агроспецпроект".

09.09.2011 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернівецькій області в присутності представника ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" описано та накладено арешт на майно TOB "ВКТ "Арго" - депалетайзер (бувший у вжитку, в робочому стані), про що складено відповідний акт опису й арешту майна від 09.09.2011 у ВП № 26940374. У вказаному акті було зафіксовано опис майна у місці його знаходження: за адресою Золотоніської філії Приватного підприємства "Агроспецпроект": вул. Жашківська, 32, в м. Золотоноші Черкаської області.

У подальшому, як визначено судами попередніх інстанцій, за результатами прилюдних торгів ПАТ "Державний експортно-імпортний банк "України" придбав предмет іпотеки - єдиний майновий комплекс ТОВ "Виробничо-комерційне товариство "Арго" в межах виконавчого провадження.

30.05.2012 Публічному акціонерному банку "Державний експортно-імпортний банк України" видано свідоцтво про право власності на рухоме майно боржника вартістю 501650644 грн., що є предметом договору іпотеки № 7107Z57 від 23.08.2007, у тому числі, і на спірний депалетайзер.

З метою ідентифікації майна (депалетайзеру), яке знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Жашківська, 32 у користуванні Приватного підприємства "Агроспецпроект", судом під час розгляду справи № 910/8799/13 була призначена судова товарознавча експертиза, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

З висновку експерта № 166 від 28.07.2016 вбачається, що експертний огляд проведений 11.06.2016 в складському приміщенні готової продукції та цехах №№ 1-2 ПП "Агроспецпроект", що знаходяться за адресою: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Жашківська, 32, в присутності представників ПП "Агроспецпроект". Однак, у вказаних приміщеннях було виявлено обладнання для пакування готової продукції та металеві конструкції (лінії), які за своїми ідентифікаційними характеристиками (маркуванням) не представляють собою депалетайзер для проміжних банок, модель ADV/З, серійний номер 26118, виробництва фірми "Clevertech".

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, керуючись нормами статей 224, 225, 285 Господарського кодексу України, статей 22, 772, 779 Цивільного кодексу України, виходив з визначеного частинами 3, 4 статті 285 Господарського кодексу України обов'язку орендаря відшкодувати орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря та встановленого рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2016 у справі № 910/8799/13 факту передання в оренду Приватному підприємству "Агроспецпроект" згідно договору оренди № 67/07/0108 від 26.05.2006 депалетайзера для проміжних банок, модель ADV/3, серійний номер 26118, виробництва фірми "Clevertech", та його відсутності у орендаря, дійшовши за таких обставин висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 970000 грн. збитків.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає вищевказані висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 111-5 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6).

Європейський суд з прав людини зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення Суду у справі Олюджіч проти Хорватії, № 22330/05, від 05.02.2009).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення Суду у справі Суомінен проти Фінляндії, № 37801/97, від 01.07.2003).

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам не відповідають.

Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

За змістом статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Як визначено ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Стаття 772 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Згідно із ч. 4 ст. 285 Господарського кодексу України орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Як визначено судами відповідно до норм ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2016 у справі № 910/8799/13 встановлені обставини передання в оренду Приватному підприємству "Агроспецпроект" згідно договору оренди № 67/07/0108 від 26.05.2006 спірного обладнання та його відсутність за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Жашківська, 32.

Проте, судами попередніх інстанцій не досліджені обставини опису та арешту спірного майна за адресою філії ПП "Агроспецпроект" та передачі його на відповідальне зберігання представнику АБ "Укрексімбанк", відповідний Акт опису та арешту майна судами не досліджувався.

Також, відповідно до пункту 5.12.7 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту від 15.12.1999 № 74/5 (чинної на момент проведення виконавчих дій), майно передається стягувачу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію.

Судами з'ясовано, що 30.05.2012 Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" було видано свідоцтво про право власності на рухоме майно боржника вартістю 501650644 грн., що є предметом договору іпотеки № 7107Z57 від 23.08.2007, у тому числі, і на спірний депалетайзер. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє як вказане свідоцтво, так і акт оцінки майна, за якою позивачем набуто спірне обладнання, у зв'язку із чим колегія суддів вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій про розмір завданих збитків.

Отже, судами попередніх інстанцій не повно досліджено наявності усіх умов, необхідних для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій, допустили неповноту у дослідженні обставин справи та дійшли передчасних висновків щодо правового змісту тих правовідносин, які склалися між сторонами.

За таких обставин, оскаржувані рішення та постанова не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки, в порушення вимог частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, прийняті без повного та всебічного з'ясування всіх суттєвих обставин справи та оцінки доказів, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції, за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийняті у справі рішення та постанова не відповідають нормам чинного законодавства і тому підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у даній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, дати належну юридичну оцінку доводам та запереченням учасників судового процесу і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону, вирішити спір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Агроспецпроект" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 у справі № 910/21422/16 скасувати.

Справу № 910/21422/16 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Л.Б. ІВАНОВА

судді Л.А. ГОЛЬЦОВА

Н.М. ГУБЕНКО