ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2017 р.Справа № 916/598/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.

(Склад колегії суддів змінено на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.07.2017р.)

Секретар судового засідання: Маленкова О.П.

Представники сторін в судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Любашівського районного центру зайнятості Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 06 червня 2017 року

по справі № 916/598/17

за позовом Любашівського районного центру зайнятості Одеської області

до Любашівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1

про стягнення 16 183, 16 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року Любашівський районний центр зайнятості Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Любашівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області, в якому просив стягнути з останнього на свою користь грошові кошти в сумі 16 183, 16 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Любашівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що допомога по безробіттю виплачена ОСОБА_1 у період після призначення пенсії була здійснена всупереч вимогам ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» через неправомірні дії Управління пенсійного фонду України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19 квітня 2017 року залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с. 85-86).

Рішенням Господарського суду Одеської області 06 червня 2017 року по справі № 916/598/17 (суддя Смелянець Г.Є.) відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена до стягнення сума була сплачена Любашівським районним центром зайнятості Одеської області добровільно, а саме виплачена як допомога по безробіттю (матеріальне забезпечення) у зв'язку з наданням ОСОБА_1 статусу безробітного, що свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу та відсутність підстав для стягнення з відповідача шкоди у вигляді коштів, перерахованих ОСОБА_1 в якості допомоги по безробіттю.

Крім того, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та виплатами ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 16 183, 16 грн., що є обов'язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Любашівський районний центр зайнятості Одеської області вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи, а тому просить скасувати його повністю та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На думку апелянта, протиправна поведінка (перша ознака цивільного правопорушення) Любашівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу його роботи періоду роботи в районах Крайньої Півночі та у призначенні пенсії на пільгових умовах, послугувала тому, що особа після звільнення з роботи по п. 1 ст. 36 КЗпПУ звернулась за матеріальним забезпеченням та соціальними послугами до районного центру зайнятості і отримала їх в повному обсязі, в тому числі допомогу по безробіттю в розмірі 16 183, 16 грн.

Саме виплата боргу внаслідок протиправної поведінки (за рішенням суду) і спричинила виникнення збитків (друга ознака цивільного правопорушення) Фонду загальнообов'язкового соціального страхування на випадок безробіття в розмірі 16 183, 16 грн., виплаченої ОСОБА_1 за період з 31.07.2012р. по 26.04.2013р. допомоги по безробіттю - підтверджує наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками (третя ознака цивільного правопорушення).

Наявність вини відповідача (четверта ознака цивільного правопорушення) підтверджується призначенням на виконання рішення суду з 14.03.2012р. пенсії ОСОБА_1 - зобов'язання щодо призначення пенсії особі відповідач добровільно не виконав, а виплативши борг ОСОБА_1 спричинив лише збитки ФЗДССУВБ.

Більше детальніше доводи викладені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу Любашівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Одеської області просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи його правомірним та обґрунтованим.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03 липня 2017 року колегією суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Ярош А.І., Гладишевої Т.Я. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В зв'язку з перебуванням судді-члена колегії Гладишевої Т.Я. у відпустці з 17 липня 2017 року по 01 вересня 2017 року, на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи від 31.07.2017р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І., яка прийнята до провадження у зміненому складі суддів відповідною ухвалою.

У судове засідання, яке призначене на 01 серпня 2017 року, представники сторін не з'явились, не скористалися наданими їм ст. 22 ГПК України правом. Проте, від Любашівського районного центру зайнятості Одеської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю їхнього уповноваженого представника.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» роз'яснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Задовольнивши зазначене клопотання, судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю вищезазначених представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова колегія дійшла таких висновків.

За приписами ст. 101 ГПК України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду у Любашівському районі Одеської області із заявою про призначення пільгової пенсії за віком згідно п. «А» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Управління Пенсійного фонду у Любашівському районі Одеської області за № 126 від 15 березня 2012 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Не погоджуючись з відмовою відповідача призначенні пенсії, громадянин ОСОБА_1 звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з адміністративним позовом про визнання дій Управління Пенсійного фонду у Любашівському районі неправомірним, зобов'язання призначити йому пенсію на пільгових умовах.

Водночас, 31 липня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Любашівського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, при цьому вказавши у заяві, що станом на дату звернення до позивача не зареєстрований як фізична особа-підприємець, не отримував пенсію згідно діючого законодавства, не був членом ОСГ (а.с. 22-23).

Відповідно до витягу із наказів Любашівського районного центру зайнятості від 31.07.2012р. про прийняття рішень по особі ОСОБА_1 ПК №00006, з 31.07.2012р. громадянину ОСОБА_1 призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с. 24).

Згідно з витягом із наказів Любашівського районного центру зайнятості від 08.05.2013р. про прийняття рішень по особі ОСОБА_1 ПК №00006 з 27.04.2013р. громадянину ОСОБА_1 скорочено виплату допомоги по безробіттю (а.с. 25).

У відповідності до витягу із наказів Любашівського районного центру зайнятості від 30.05.2013р. про прийняття рішень по особі ОСОБА_1 ПК №00006 з 15.05.2013р. припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з працевлаштуванням безробітного (а.с. 26).

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 19.03.2013р. по справі № 507/223/13-а визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду у Любашівському районі Одеської області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу його роботи період роботи у районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні за період з 18.05.1982р. по 01.01.1991р. призначення пенсії на пільгових умовах; зобов'язано Управління Пенсійного фонду у Любашівському районі Одеської області зарахувати періоди роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні та призначити йому пенсію на пільгових умовах, починаючи з 14 березня 2012 року (а.с. 34-37).

Додатковою постановою Любашівського районного суду Одеської області від 27.01.2014р. по справі № 507/223/13-а зобов'язано Управління Пенсійного фонду у Любашівському районі Одеської області зарахувати періоди роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні та призначити йому пенсію на пільгових умовах, за віком, починаючи з 14 березня 2012 року (а.с. 32).

Відповідно до довідки розрахунку виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1, складеної Любашівським районним центром зайнятості за період з липня 2012 року по травень 2013 року ОСОБА_1 виплачено 16 183, 16 грн. допомоги по безробіттю (а.с. 42).

У листі від 24.10.2016р. № 701/01-17/02 позивач просив відповідача надати інформацію щодо призначення пенсії ОСОБА_1 (а.с. 28).

У відповідь на лист від 24.10.2016р. № 701/01-17/02 відповідач повідомив позивачу про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком; за призначенням пенсії ОСОБА_1 звернувся 14.03.2012р.; пенсію призначено за рішенням суду в жовтні 2013р. з 14.03.2012р. (а.с. 29).

Актом № 3 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 30.01.2017р. позивач дійшов висновку, що неправомірними діями Управління Пенсійного Фонду України в Любашівському районі Одеської області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу його роботи у районах Крайньої Півночі та призначення пенсії на пільгових умовах Любашівському районному центру зайнятості - виконавчій дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття завдано матеріальну шкоду (збитки) у розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 31.07.2012р. по 26.04.2013р. в розмірі 16 183, 16 грн., яка підлягає поверненню (а.с. 38-40).

03 лютого 2017 року Любашівський районний центр зайнятості Одеської області надіслав до Любашівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області претензію за № 63/01-17/04 про відшкодування коштів, виплачених за період з 31.07.2012р. по 26.04.2013р. як допомога по безробіттю ОСОБА_1 в розмірі 16 183, 16 грн. (а.с. 43-47).

Відповіддю на претензію від 20.02.2017р. № 135/14 Любашівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Одеської області відмовило Любашівському районному центру зайнятості Одеської області відшкодувати кошти, сплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 через відсутність на це підстав (а.с. 48-50).

Відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах потягла за собою неправомірну реєстрацію останнього в службі зайнятості з призначенням особі статусу безробітного та незаконною виплатою допомоги по безробіттю в сумі 16 183, 16 грн., чим спричинено шкоду позивачу на вказану суму.

Оскільки Любашівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Одеської області відмовляється у добровільному порядку відшкодувати кошти, сплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1, Любашівський районний центр зайнятості Одеської області звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, судова колегія звертає увагу на те, що відшкодування шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вказаних умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування шкоди (постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 справі № 2/121-30/118).

Статтею 1192 Цивільного кодексу України встановлено два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування шкоди в натурі (передача речі того ж роду і такої ж якості); відшкодування завданих збитків у повному обсязі. При цьому, даними нормами законодавства передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Положеннями статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази, котрі б свідчили про наявність будь-яких правових зв'язків між відповідачем та позивачем, порушення його цивільного права.

Судовою колегією встановлено, що заявлена до стягнення сума була сплачена позивачем добровільно, а саме виплачена як допомога по безробіттю (матеріальне забезпечення) у зв'язку з наданням ОСОБА_1 статусу безробітного, що свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу та відсутність підстав для стягнення з відповідача шкоди у вигляді коштів, перерахованих ОСОБА_1 як допомоги по безробіттю.

Крім того, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та виплатами ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 16 183, 16 грн., що є обов'язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.

Вищезазначене вказує на відсутність вини з боку відповідача в заподіяння ним збитків, зумовленої відмовою у призначенні пенсії, тому відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування шкоди в розмірі 16 183, 16 грн.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що відповідач перебував у спірних правовідносинах з громадянином ОСОБА_1 щодо призначення пенсії, які регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, в силу ст. 33 ГПК України позивачем не доведено, що в діях відповідача наявний склад цивільного правопорушення, а отже відсутні підстави для стягнення з нього заявлених позивачем в якості шкоди грошових коштів в сумі 16 183, 16 грн.

До аналогічного висновку за подібних правовідносин дійшов й Вищий господарський суд України, які викладені у постанові від 19.08.2014р. у справі № 902/122/14 та у постанові від 11.04.2017р. у справі № 916/2081/16.

Отже, на думку судової колегії, місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, фактично повторюють доводи викладені у позові, яким місцевий суд дав належну оцінку та на переконання колегії суддів не доводять помилковість прийнятого місцевим господарським судом рішення, а тому не можуть прийматись до уваги та бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги позивача слід відмовити, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

У зв'язку з таким, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 п. 1, 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Любашівського районного центру зайнятості Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 06 червня 2017 року по справі № 916/598/17 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано 01.08.2017р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Г.І. Діброва

Суддя А.І. Ярош