КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р. Справа№ 925/476/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Якиляшек І.О. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.06.2017 року у справі № 925/476/17 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання додаткової угоди укладеною

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.06.2017 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким повністю відмовити в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Головне управління вважає, що вказане рішення суду є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області прийнято до провадження у визначеному складі суду, порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 19.07.2017 року.

Позивач, згідно з поданим до суду 17.07.2017 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційний суд залишити рішення Господарського суду Черкаської області від 01.06.2017 року у справі №925/476/17 без змін, а скаргу представника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області без задоволення.

Позивач у своєму відзиві вказує, що Постанова Верховного Суду України, на яку посилається представник відповідача не підлягає застосуванню у данному спорі, тому рішення не супересить чинному законодавству.

Також, позивач зазначає, що на момент укладення договору оренди землі, серед істотних умов договору була відсутня вимога шодо обов'язкового зазначення кадастрового номеру земельної ділянки, що в свою чергу. зумовлює безпідставність тверджень представника відповідача.

У відзиві позивач, також вказує щодо письмового повідомлення від 27.01.2017 року про відмову у поновлення договору оренди, про наявність якого стверджував представник відповідача, то останній не надав доказів відправлення вказаного повідомлення позивачу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Матеріалами справи підтверджується наступне.

12 лютого 2007 року Шполянська районна державна адміністрація (орендодавець) і фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (орендар, позивач) уклали договір оренди землі, який зареєстрований у Шполянському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру державного земельного кадастру (ДЗК), про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 лютого 2007 року за № 20, договір укладено на 10 років та діє до 12 лютого 2017 року (далі - договір оренди землі).

На підставі договору оренди земельної ділянки позивач користується земельною ділянкою загальною площею 65,8375 га, у тому числі 65,8375 га ріллі, яка знаходиться в адміністративних межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка відносяться до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

16 березня 2017 року Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області орендарем був поданий лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з доданими до нього двома екземплярами проекту додаткової угоди, з проханням поновити вищевказаний договір оренди землі на новий строк. Лист-повідомлення прийнятий та зареєстрований у встановленому порядку. Однак у визначений статтею 33 ЗУ "Про оренду землі" місячний строк додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення орендодавцем не укладена.

Листом від 27.01.2017 року Головне управління № 1539/6-17 повідомило ФОП ОСОБА_4 про заперечення у поновленні договору у зв'язку із недотриманням вимог статей 15, 33 Закону України «Про оренду землі» та статті 18 Закону України «Про оцінку земель».

Як зазначалось, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 полягають у визнанні укладеною між головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області () та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) додаткову угоду до договору оренди землі від 12 березня 2007 року, зареєстрованого у Шполянському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" про що, у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.02.2007 року за № 20, в редакції викладеній в позовній заяві.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав передбачений законом обов'язок щодо укладення у місячний строк додаткової угоди до договору оренди землі, який в силу ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що після спливу місячного терміну, передбаченого для пред'явлення заперечень щодо поновлення договору оренди, орендодавець фактично відмовляється переоформити відповідну угоду на новий строк, орендар має право звернутися до суду з вимогою визнати договір оренди укладеним на новий строк. Такий спосіб захисту відповідає порушеному праву на укладення договору на новий строк та випливає зі ст. 638 ЦК України, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Оскільки домовленість щодо істотних умов договору була досягнута сторонами в попередній редакції договору і ст. 33 Закону "Про оренду землі" передбачає поновлення договору на тих самих умовах, такий договір може бути пролонгований на новий строк за рішенням суду.

Місцевий суд вказує, що на момент укладення договору оренди землі 12.02.2007 року, серед істотних умов договору не було обов'язкового зазначення кадастрового номеру земельної ділянки, що, в свою чергу, зумовлює безпідставність тверджень представника відповідача щодо невідповідності договору вимогам законодавства.

Також, суд першої інстанції зазначив, що орендодавець у встановлений законом термін лист-повідомлення щодо наявності заперечень в поновленні договору не направив, а орендар продовжив користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, то такий договір, згідно ч. 6 ст. 33 Закону України „Про оренду землі", є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені в договорі.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками, викладеними у рішенні місцевого господарського суду, та вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Договором оренди землі від 12.02.2007 року не визначено кадастрового номеру земельної ділянки, яка передається в оренду.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» до листа- повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Проте, позивачем до клопотання про поновлення договору оренди землі не додавався проект додаткової угоди.

Разом з тим, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» у частині 1 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Проте, застосувати частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» до спірних правовідносин неможливо, оскільки при зверненні до Головного управління позивачем не дотримано вимог частини 3 вказаної статті, а Головне управління в місячний строк повідомило про свої заперечення.

Разом з тим, позивач не надав доказів належного виконання своїх обов'язків за договором оренди землі.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Проте, Головне управління, як вже зазначалось, письмово повідомило про відмову у поновленні договору оренди.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» інформація про об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянці) є Істотною умовою договору. Зміна такої умови договору тягне за собою Наслідки, передбачені частиною 10 статті 33 цього Закону, якою установлено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Тобто, зміна фактичних площ і меж земельних ділянок з присвоєнням їм нових кадастрових номерів унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору у порядку, передбаченому частинами 1, 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року по справі № 3-312гс16.

Статтею 111-28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на таке, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи (п. 3).

З огляду на викладені вище обставини, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Черкаській області від 01.06.2017 року у справі № 925/476/17 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області підлягає задоволенню в позовному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на рішення господарського суду Черкаській області від 01.06.2017 року у справі № 925/476/17 - задовольнити.

Рішення господарського суду Черкаській області від 01.06.2017 року у справі № 925/476/17 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, код 39765890) судовий збір у розмірі 1760 (одну тисячу шістдесят) грн. за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Черкаській області видати накази.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка