ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року Справа № 923/561/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Мальцевій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт.Велика Олександрівка Херсонської області

до відповідача: Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області

про тлумачення умов договору

за участю представників сторін:

від позивача: Петренко Т.В. (посвідчення № 429 від 27.11.2008р.), адвокат, договір від 06.06.2017р., ордер ХС № 63924 від 18.07.2017р.;

від відповідача: Лапушко О.В. (НОМЕР_1, виданий Великоолександрівським РВ УМВС України в Херсонській області 05.02.2005р.), спеціаліст, довіреність № 3692 від 17.07.2017р., Граб Л.М. (НОМЕР_2, виданий Великоолександрівським РВУМВС України в Херсонській області 11.01.1996р.), спеціаліст, довіреність № 3692 від 17.07.2017р.

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, смт.Велика Олександрівка Херсонської області звернулась до Господарського суду Херсонської області із позовом до відповідача Великоолександрівської селищної ради Херсонської області про тлучачення умов договору.

Ухвалою суду від 20.06.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.07.2017р. та зобов'язано сторони надати додаткові докази і пояснення, явка представників сторін визнана обов'язковою.

30.06.2017р. відповідачем подано відзив на позовну заяву та додаткові докази.

Ухвалою суду від 06.07.2017р. у зв'язку з неявкою в судове засідання представників учасників провадження, неподання сторонами витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на 18.07.2017р.

17.07.2017р. відповідачем подано додаткові матеріали.

В судове засідання представники сторін з'явились.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити, надав для залучення до матеріалів справи довідку податкової інспекції про відсутність заборгованості з орендної плати станом на 06.02.2017р.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечили, вважають його необґрунтованим та просять відмовити у задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи, 13.08.2007р. між Великоолександрівською селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.8-11), за умовами якого орендодавець із земель запасу населеного пункту селищної ради надає, згідно рішень селищної ради від 13.10.2006р. №155, від 02.11.2006р. №187, від 26.06.2007р. №375, від 26.07.2007р. №439 та 07.09.2007р. №479, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та обслуговування магазину, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до розділу "Об'єкт оренди" в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0712 га. На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна: асфальтно-бетонне покриття. Земельна ділянка передається в оренду разом з асфальтно-бетонним покриттям. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,0712 га в цінах 1995 року складає 30790,41 грн. Станом на 13.08.2017р. нормативна грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки становить 59153,11 грн.

За умовами п.8 договір укладено терміном на 3 роки з 26.06.2007р. до 26.06.2010р. з дати реєстрації договору оренди земельної ділянки.

В п.п.15-17 договору сторони дійшли згоди про те, що земельна ділянка передається в оренду для розміщення та обслуговування магазину. Цільове призначення земельної ділянки - землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг. Умови збереження стану об'єктів: орендована земельна ділянка повинна використовуватись з дотриманням вимог екологічної безпеки, природоохоронних норм.

Відповідно до п.26 договору на орендовану земельну ділянку встановлені обмеження (обтяження): будівництво магазину провести протягом 3 років; земельну ділянку використовувати згідно вимог статті 96 Земельного кодексу України; встановити, що орендар зобов'язується використовувати земельну ділянку за призначенням - розміщення та обслуговування магазину та постійно утримувати прилеглу територію від огорожі до осьової лінії проїжджої частини дороги у належному санітарному стані згідно з правилами благоустрою на території Великоолександрівської селищної ради, затвердженими рішенням селищної ради від 22.04.2005р. №474.

В разі невиконання умов, зазначених в п.26 цього договору оренди земельної ділянки, договір оренди буде розірвано в односторонньому порядку, при складанні більше ніж одного акту про неналежне виконання даного зобов'язання.

Договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Великоолександрівському районному відділі Херсонської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.11.2007р. за №4АА71600037.

09.11.2007р. за актом прийому-передачі (а.с.27) земельну ділянку передано орендареві.

24.06.2010р. між сторонами укладено Угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки (продовження терміну дії) (а.с.12), за умовами якої внесено зміни до п.8 договору та викладено його в наступній редакції: "Договір укладено з 26 червня 2007 року до 26 червня 2020 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію".

Угода зареєстрована у Великоолександрівському районному відділі Херсонської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.07.2010р. №10-716-00273.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 10.05.2017р. відповідач звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про розірвання укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки. Вимоги Великоолександрівської селищної ради обґрунтовані невиконанням Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 умов договору оренди, а саме п.26, яким на орендовану земельну ділянку встановлені обмеження.

Ухвалою Господарського суду від 15.05.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №923/417/17 (а.с.15).

Разом з тим, ФОП ОСОБА_2 наполягає, що в п.26 договору сторони чітко не визначили терміну, в який повинно бути розпочате та закінчено будівництво, а тому вимагати розірвання договору через невиконання позивачем п.26 у Великоолександрівської селищної ради немає підстав.

Позивач зазначає, що невизначеність п.26 договору щодо чітких термінів початку та закінчення будівництва привела до спору між сторонами, у зв'язку з чим є необхідність у тлумаченні судом змісту п.26 Договору.

За наведених обставин позивач просить розтлумачити п.26 договору оренди земельної ділянки від 13.08.2007р., укладеного між Великоолександрівською селищною радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 наступним чином: в пункті 26 договору оренди земельної ділянки від 13.08.2007р., укладеного між Великоолександрівською селищною радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не визначено дати початку будівництва магазину, не визначено дати закінчення будівництва магазину чи терміну здачі в експлуатацію магазину, а тому у ФОП ОСОБА_2, враховуючи положення ст. 530 ЦК України, відсутнє зобов'язання перед Великоолександрівською селищною радою провести будівництво магазину у чітко визначений термін.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву та його представники у судовому засіданні зазначили, що не погоджуються з позовними вимогами позивача та вважають їх безпідставними.

Зауважили, що посилання позивача на те, що позовні вимоги Великоолександрівської селищної ради щодо розірвання договору оренди землі ґрунтуються на невиконанні п.26 договору є помилковим, оскільки позивачем порушуються не лише умови щодо використання земельної ділянки, обмеження щодо використання земельної ділянки, а й щодо своєчасності сплати орендної плати.

На думку відповідача посилання позивача на відсутність встановлення договором оренди конкретного строку початку будівельних робіт і строків забудови не мають значення, оскільки виходячи зі змісту договору оренди земельної ділянки від 13.08.2007р. та враховуючи набрання чинності цим договором з моменту його державної реєстрації (09.11.2007р.) орендар, відповідно до вимог ст.25 Закону України "Про оренду землі", зобов'язаний був приступити до використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

За наведеного відповідач Великоолександрівська селищна рада позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, предметом позовних вимог є тлумачення судом п.26 договору оренди земельної ділянки від 13.08.2007р., зареєстрованого 09.11.2007р., з огляду на наявність між сторонами правочину спору про розірвання означеного договору у зв'язку із невиконанням орендарем умов п.26.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори) (ч. 2 ст. 203 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами статті 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

За змістом частин 1, 2 статті 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений як стороною (сторонами), так і на вимогу однієї із сторін або обох сторін - судом, який може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Частинами 3, 4 статті 213 Цивільного кодексу України передбачені правила тлумачення правочину, а саме:

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

3 огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (стаття 213 ЦК України).

Так, позивач вважає, що в п.26 договору не визначено дати початку та закінчення будівництва магазину, а тому у ФОП ОСОБА_2 відсутнє зобов'язання перед відповідачем провести будівництво магазину у чітко визначений термін.

Суд зазначає, що підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з'ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише роз'яснює існуючі умови угоди. Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін правочину суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього правочину без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін, тлумачення слід розуміти як з'ясування порядку виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення правочину судом у якості окремого способу захисту невизнаних прав (охоронюваних законом інтересів) можливе до початку виконання сторонами його умов (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 26.09.2013р. у справі №925/137/13-г).

Разом з тим, суд зауважує, що спірний правочин - договір оренди земельної ділянки було укладено сторонами 13.08.2007р., а оскільки такий договір є двостороннім правочином, його умови передбачають наявність прав та обов'язків обох сторін договору: і позивача, як користувача (зокрема, обов'язок з внесення плати за землю в порядку п. п.9-14), і відповідача (обов'язок з передання земельної ділянки орендарю в порядку п. 20 договору).

При цьому, суд зазначає, що факт передання позивачу в користування земельної ділянки площею 0,0712 га для розміщення та обслуговування магазину підтверджено актом прийому-передачі земельної ділянки від 09.11.2007р. та сторонами не заперечується.

Представником позивача в судовому засіданні надано до матеріалів справи довідку Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області від 06.02.2017р. №19/10/230 про відсутність станом на 06.02.2017р. у ФОП ОСОБА_2 заборгованості з орендної плати за землю.

За таких обставин, з огляду на виконання позивачем протягом тривалого часу умов укладеного ще 13.08.2007р. договору оренди земельної ділянки, суд дійшов висновку, що позивачу, як користувачу земельною ділянкою на праві оренди, з моменту його укладення і до початку виконання (та навіть до моменту ініціювання відповідачем процесу розірвання договору) був зрозумілий та ясний дійсний зміст договору від 13.08.2007р., а тому, враховуючи, що тлумачення умов договору як окремий спосіб захисту прав (предмет позову), по своїй суті, є способом визначення можливості та порядку виконання сторонами умов правочину, ініціювання судового процесу з тлумачення договору можливе виключно до початку виконання сторонами його умов, власне, з метою встановлення справжнього змісту правочину (тобто з'ясування прав і обов'язків сторін) та, відповідно, як наслідок, порядку виконання його умов, а отже застосування в даному випадку інституту тлумачення є необґрунтованим, оскільки наведений спосіб, з урахуванням усіх обставин даної справи, не відповідає правовій меті існування такого інституту.

Суд зазначає, що з сукупного аналізу матеріалів справи та обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, вбачається, що підставами для звернення до суду з даним позовом про тлумачення умов правочину є звернення Великоолександрівської селищної ради (відповідача за даним позовом) до господарського суду із позовом про розірвання договору оренди землі, в тому числі з підстав невиконання ФОП ОСОБА_2 умов п.26 договору оренди земельної ділянки (справа №923/417/17).

Отже, з огляду на існування судового спору з розгляду вимог про розірвання спірного договору оренди земельної ділянки, в тому числі у зв'язку із невиконанням орендарем умов п.26 договору, суд дійшов висновку, що зміст цього договору (коло прав і обов'язків сторін за даним договором) є предметом доказування безпосередньо у справі №923/417/17, а отже позивач саме в межах розгляду останньої повинен довести свою позицію щодо визначеності строків початку та закінчення будівництва магазину. Тобто при вирішенні спору у справі №923/417/17 про розірвання договору до предмету доказування входить встановлення характеру правовідносин між сторонами, в тому числі, прав та обов'язків сторін за договором та, відповідно, визначення правових норм, які регулюють правовідносини сторін за договором.

У такому випадку, при розгляді позову про розірвання договору суд здійснює тлумачення умов договору в контексті здійснення правозастосування, тобто встановлює правову природу та зміст договору (права і обов'язки його сторін) з метою визначення правових норм, які регулюють правовідносини, які склались між сторонами та відповідно які підлягають застосуванню судом.

Однак, звернення з окремим позовом про тлумачення умов договору є ефективним способом захисту за наявності невизнаного відповідачем права позивача (при пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивільного права) лише за умови, коли сторони не приступили до виконання договору з огляду на невизначеність щодо порядку його виконання (нез'ясування дійсного змісту прав і обов'язків сторін). Факт виконання сторонами договору свідчить про досягнення згоди щодо порядку його виконання та відсутність матеріальних підстав (невизнаних/оспорених/порушених прав та інтересів) для застосування тлумачення як способу захисту прав.

Тобто лише наявність вищевказаних умов виправдовує застосування інституту тлумачення змісту договору як механізму матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємства ОСОБА_2 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відмовою в позові, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України - 24.07.2017р.

Суддя М.Б. Сулімовська