РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Справа № 903/236/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М.

суддів Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача-1 - ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 районної Державної адміністрації на рішення господарського суду Волинської області від 13.06.17 р.

у справі № 903/236/17 (суддя Дем`як Валентина Миколаївна )

позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії ПАТ "Укртелеком"

відповідач ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 районної Державної адміністрації

відповідач ОСОБА_2 районна державна адміністрація

про стягнення 119 887,85 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_4 (довіреність №928 від 12.12.2016р.);

відповідача-1 - ОСОБА_5 (довіреність №6 від 24.04.2017р.), ОСОБА_6 - начальник управління;

відповідача- 2 - не з'явився.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Розпорядженням керівника апарату від 19.07.2017 року у справі №903/236/17 в зв'язку з перебуванням у відпустці судді Юрчука М.І. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №903/236/17 визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Огороднік К.М., суддя Саврій В.А.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.06.2017 року у справі №903/236/17 позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії ПАТ "Укртелеком" до ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 районної Державної адміністрації у Волинській області, ОСОБА_2 районної державної адміністрації у Волинській області задоволено повнісю.

Писуджено до стягнення з ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації у Волинській області на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"119 887,85грн. відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення та 1 798,32 грн. витрат по сплаті судового збору.

В позові до ОСОБА_2 районної державної адміністрації у Волинській області відмовлено

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач 1 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Волинської області скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду.

В судове засідання відповідач-2 - ОСОБА_2 РДА не з'явився. При цьому, від останнього на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд скарги без участі його предстаника.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідач-1 повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законом України від 22.10.1993 р. № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту", Законом України від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законом України від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства", Законом України від 24.03.1998 р. № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Механізм реалізації визначених законодавством України соціальних гарантій, зокрема отримання пільг з оплати послуг зв'язку, визначається Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 (далі - Положення), Порядком надання окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 389.

Відповідно до вищенаведених законодавчих актів України надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов'язком позивача. При цьому, в силу положень Конституції України та Законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обов'язок відшкодовувати витрати підприємств, що надають такі послуги особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян.

Пільги, зокрема щодо оплати послуг за користування телефоном, послуг з встановлених квартирних телефонів, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (п.3 Порядку надання окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї ).

Згідно з ч.5 ст.102 Бюджетного кодексу України надання пільг з послуг зв'язку здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Відповідно до п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 15 числа надають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, складеним за формою № 2-пільга.

Згідно п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги на Відповідача, як на уповноважений орган, покладено обов'язок щомісяця: 1) звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складати: - реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають пільги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; - акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3- пільга"; 3) до 15 числа подає: - фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; - Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

З огляду на вищезазначені вимоги законодавства, ПАТ "Укртелеком" у 2015-2016 роках надало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, які проживають на території міста Любомль та Любомльського району.

Як встановлено судами обох інстанцій, на виконання п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії ПАТ "Укртелеком" були надані ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 РДА, як уповноваженому органу, розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам, згідно з формою № 2-пільга.

Всупереч нормам чинного законодавства, витрати понесені ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії ПАТ "Укртелеком" внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період за 2015-2016 роки ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 РДА не відшкодовані, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 119887,85 грн. (9235,32 грн. за 2015 рік та 110652,53 грн. за 2016 рік).

В електронному форматі розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за грудень 2015 року по грудень 2016 року, складені позивачем по формі № 2-пільга направлялися на електронну адресу відповідача у форматі DBF файлів, що підтверджується скріншотами з корпоративної електронної пошти позивача. Підтвердженням направлення вказаних розрахунків відповідачу на паперових носіях є листи з доказами їх надіслання рекомендованою кореспонденцією (т.1, а. с. 16-245, т.2, а.с.1-37).

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 р., споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з підпункту "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України ( субвенцій з державного бюджету України ) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 вказаної Постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання соціального захисту населення.

Пунктом 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги визначено, що облік пільговиків ведуть структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м.Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Як вбачається з інформації, що розміщена на офіційному сайті ОСОБА_2 районної державної адміністрації у Волинській області (www.lbrada.gov.ua), ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації є структурним підрозділом з питань соціального захисту населення ОСОБА_2 РДА, який забезпечує реалізацію державної політики з питань соціального захисту.

За викладених обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг в місті Любомль та Любомльському районі я є ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації.

Таким чином, саме на відповідача-1 згідно положень Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, яка затверджена вказаною постановою, покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікацій, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними місячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до ч.1 п.8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету отримані місцевими бюджетами, суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч.2 п.8 Порядку ).

Як встановлено судами обох інстанцій, позивач належним чином виконував свої зобов'язання щодо надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян та кожного місяця направляв відповідачу-1 акти звіряння розрахунків в підтвердження надання телекомунікаційних послуг громадянам та організаціям, що мають пільги.

Натомість, всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р. відповідачем-1 відшкодовані були частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 119887,85 грн.

Твердження відповідача-1 щодо необхідності укладення між сторонами договору про відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг на 2016 рік та актів звіряння розрахунків за вказаний період, як підставу виникнення обов'язку у відповідача-1 відшкодування позивачу витрат за надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян колегією суддів не береться до уваги, оскільки обов'язок такого відшкодування прямо закріплений на законодавчому рівні, тоді як обов'язкове укладення таких договорів законодавчо не передбачене.

Крім того, як встановлено господарським судом, позивачем належним чином виконувався щомісячний порядок повідомлення відповідача-1 щодо наданих телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян протягом 2015-2016 років.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації несе відповідні зобов'язання, які виникли безпосередньо із закону і які не можуть ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Судами обох інстанцій також враховано, що відсутність у Законі України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" положень про субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, зокрема компенсаційні виплати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, не відмінює такі пільги, які останні встановлені законодавчими актами України. Вказане не позбавляє права підприємств, якими надаються відповідні послуги, на отримання розрахунків за надані пільги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії до ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації про стягнення 119887,85 грн. на відшкодування коштів за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян за 2015-2016 роки, що є підставою для задоволення позовних вимог.

При цьому, посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі кодегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, ч.2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення Відповідача (органу, уповноваженого державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати компенсації пільг, а твердження Відповідача про те, що він не має бюджетних призначень щодо розпорядження бюджетними коштами на компенсацію пільг, не є підставою звільнення його від обов'язку сплатити цю компенсацію.

Згідно з ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а ст. ст. 525, 526 названого Кодексу і ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі господарського суду № 11/446 (3-28гс12), від 22.03.2017 р. у справі господарського суду № 905/2358/16 (3-77гс17) та в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р., "Бакалов проти України" від 30.11.2004 р.

Крім вищенаведеного, виходячи з приписів частини шостої ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Аналогічні положення передбачено і пунктом 2.10. Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 р. № 309, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.03.2012 р. за № 419/20732.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_2 районної Державної адміністрації у Волинській області залишити без задоволення. Рішення господарського суду Волинської області від 13.06.2017 року у справі №903/236/17 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Саврій В.А.