ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
24 липня 2017 року Справа № 922/2841/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
Плюшка І.А. - головуючого,
заяву Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"
про прийняття додаткової постанови
у справі № 922/2841/16
господарського суду Харківської області
за позовом Приватного акціонерного товариства "Термолайф"
до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"
в особі відділення "Харківське відділення №5 "АТ "Сбербанк Росії"
про визнання недійсним договору
Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 серпня 2016 року залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року заяву ПАТ "Термолайф" про забезпечення позову у справі № 922/2841/16 задоволено. До вирішення спору по суті:
Постановою Вищого господарського суду України від 15 листопада 2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задоволено, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року та ухвалу господарського суду Харківської області від 26 серпня 2016 року у справі № 922/2841/16 скасовано у задоволенні заяви ПАТ "Термолайф" про вжиття заходів до забезпечення позову відмовлено повністю.
Однак, приймаючи 15 листопада 2016 року постанову, Вищий господарський суд України не вирішив питання щодо нового розподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання до господарського суду позовної заяви та апеляційної скарги на рішення суду.
Відповідно до ст. 88 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу якщо не вирішено питання, зокрема, про розподіл господарських витрат.
Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.
Предметом перегляду у даній справі є ухвала про забезпечення позову.
Підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону визначено розмір ставки судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду, а саме один розмір мінімальної заробітної плати.
Закон України від 25 грудня 2015 року № 928-VIIІ Про Державний бюджет України на 2016 рік з 01 січня 2016 року встановлено мінімальну у розмірі 1378 грн.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції та до Вищого господарського суду України з апеляційною та касаційною скаргами, позивач оскаржував ухвалу про забезпечення позову. Тобто оспорюваною як до суду апеляційної інстанції, так і до Вищого господарського суду України була ухвала за подання скарги на яку справляється судовий збір у розмірі 1378 грн.
Відтак, у даному випадку, враховуючи правила розподілу судових витрат, встановлені в статті 49 ГПК України, під час визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача за подання апеляційної та касаційної скарг у даній справі суми судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1378 грн. та касаційної скарги в розмірі 1378 грн.
Доручити господарському суду першої інстанції видати відповідний наказ.
Головуючий І. А. Плюшко
Судді М. М. Малетич