ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2017 року Справа № 904/3171/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Дарміна М.О., Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, директор, витяг з ЄДРПОУ від 03.04.2015р.;

ОСОБА_2, представник, довіреність №б/н від

10.04.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність №49/016-юр від 06.06.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Реммаш", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017р. у справі № 904/3171/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реммаш",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот",

м. Кам`янське Дніпропетровської області

про відшкодування грошової суми в розмірі 135042,18 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017р. у справі №904/3171/17 (суддя Панна С.П.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивоване відсутністю правових підстав для стягнення з Відповідача збільшеної вартості отриманого товару внаслідок зміни курсової різниці Євро до гривні у сумі 135042,18 грн з огляду на те, що зміна ціни товару відбулася на підставі додаткової угоди №3 від 23.12.2013р. та товар відповідно до цього був Відповідачем повністю оплачений.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Реммаш" звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невірне визначенням судом спірних відносин та порушення у звязку з цим норм матеріального права, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- суд невірно визначив суть спірних правовідносин;

- за додатковою угодою №3 від 23.12.2013р. вартість продукції не була змінена, тому відсутні підстави для направлення заяви про зміну ціни договору;

- Відповідач не доплатив за поставлену продукцію 9 786,63 євро;

- зміна ціни товару передбачена п. 2 специфікації №1 до договору, відповідно до формули визначення якої, коефіцієнт к2 визначений як офіційний курс гривні до євро, встановлений НБУ на дату оплати відповідної продукції.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.06.2017р. апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Реммаш" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017р. у справі №904/3171/17 прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Березкіної О.В., Орєшкіної Е.В.

24.07.2017р. у звязку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В. по справі здійснений автоматичний перерозподіл, за результатами якого справа передана до розгляду колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Дарміна М.О., Орєшкіної Е.В. та прийнята зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 24.07.2017р.

В судовому засіданні 24.07.2017р. повноважні представники Позивача апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, рішення у справі скасувати, прийнявши нове рішення про задоволення позову.

Повноважний представник Відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Послався на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги з огляду на наступне:

- додатковою угодою №3 від 23.12.2013р. сторонами було погоджено вартість продукції, передбачену договором, яка склала 716734,14 грн та була в повному обсязі оплачена Відповідачем;

- додаткові угоди про збільшення вартості продукції на заявлену Позивачем суму 135042,18 грн між сторонам не оформлялись та не підписувались;

- зміна вартості продукції, передбачена специфікацією, має бути оформлена у письмовій формі;

- Позивачем не направлялось Відповідачу жодного повідомлення про зміну ціни продукції на суму доплати 135042,18 грн, видаткова накладна №17 від 23.12.2013р. містить загальну суму поставленої продукції 716374,14 грн, що була узгоджена додатковою угодою №3 від 23.12.2013р.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 22.08.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Дніпроазот" як покупцем (надалі - Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Реммаш" як постачальником (надалі - Позивач) був укладений договір №765734 (надалі Договір) строком дії з моменту укладення на 24 місяці, а в частині гарантійних зобовязань постачальника протягом усього гарантійного строку на продукцію (п. 13.1. Договору). До Договору сторонами була укладена специфікація №1 та додаткові угоди №1 від 09.12.2013р. (про зміну рядка 7 таблиці специфікації), №2 від 18.12.2013р. про зміну п. 5.2. Договору щодо строку поставки продукції, №3 від 23.12.2013р. щодо зміни ціни продукції за кожним найменуванням та загальної вартості поставки, №4 від 23.12.2013р. щодо зміни п.п. 2.6.1 та 2.6.2 Договору відносно строків оплати поставленої продукції та виконаних робіт.

Відповідно до п.1.1 Договору Позивач зобовязався здійснити модернізацію систем управління парових турбін поз. 101-J-J1T, 102-J-J1T, 102-J-J2T, 105-J-J1T на обладнанні з виробництва аміаку, що належить Відповідачу на праві власності, шляхом заміни існуючих гідромеханічних систем регулювання обертів парових турбін поз. 101-J-J1T, 102-J-J1T, 102-J-J2T, 105-J-J1T на сучасні електронні системи регулювання, виконані на базі програмно-технічного комплексу Peak-150 виробництва компанії Woodward (США), які надалі іменовані системи регулювання Peak-150.

Відповідно до п. 1.2.1. Договору для виконання своїх зобовязань за Договором Позивач зобовязався поставити Відповідачу обладнання та матеріали, які необхідні для впровадження на підприємстві Відповідача систем регулювання Реаk-150, у відповідності до специфікації на поставку продукції до Договору.

Згідно п.2.1 Договору, ціна продукції, що підлягає поставці відповідно до умов даного договору, узгоджується та зазначається сторонами у Специфікації на поставку продукції. Загальна вартість продукції складає 690720,00 грн, у т.ч. ПДВ (20%) 115120,00 грн (п. 1 специфікації №1 від 22.08.2013р.). Загальна вартість продукції може змінюватися сторонами у випадках, передбачених цим договором та/або невідємними додатками до нього (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 2 специфікації №1 від 22.08.2013р. Ціна продукції може бути змінена будь-якою стороною у випадку, якщо офіційний курс гривні до євро, встановлений Національним банком України на дату поставки, зміниться (у бік збільшення або зменшення) більш ніж на 3% від офіційного курсу гривні до євро, встановленого Національним банком України на 23.07.2013р. та у такому випадку розраховується за наступною формулою: S2=S1*k2/k1, де S2-ціна продукції, яка підлягає оплаті покупцем; S1-ціна продукції, зазначена в Специфікації; k1-офіційний курс гривні до євро, встановлений НБУ на 23.07.2012р. (1EUR=9.751460 грн.); k2-офіційний курс гривні до EUR, встановлений НБУ на дату оплати відповідної продукції.

Право на зміну ціни продукції, передбачене п. 2 специфікації, реалізується стороною шляхом направлення іншій стороні заяви про зміну ціни продукції згідно п.2 цієї специфікації. Така заява повинна бути направлена телеграмою або поштовим відправленням в день прибуття транспортного засобу з продукцією до місця (пункту) поставки (п. 3 Специфікації).

23.12.2013р. до Договору сторонами було укладено додаткову угоду №3, відповідно до якої п. 1 Специфікації викладений у наступній редакції: «Загальна вартість продукції, передбаченої даною специфікацією, складає 716374,14 грн, у т.ч. ПДВ (20%) 119395,69 грн. Ціна продукції розрахована відповідно до офіційного курсу гривні до євро, встановленого Національним банком України на 23.12.2013р., рівним 10,914442 грн за один євро, на дату фактичного відвантаження продукції».

Відповідно до видаткової накладної №17 від 23.12.2013р., акту приймання товарів по кількості та комплектності від 23.12.2013р., підписаних обома сторонами без зауважень, Відповідач отримав продукцію на узгоджену додатковою угодою №3 від 23.12.2013р. суму 716374,14 грн (а.с. 46, 82-83).

Відповідно до п.2.6.1 договору в редакції додаткової угоди №4 від 23.12.2013р. оплата поставленої постачальником та прийнятої покупцем продукції здійснюється протягом 85 календарних днів від дати підписання обома сторонами акту приймання-передачі за кількістю, якістю та комплектністю та видаткової накладної на продукцію, але не раніше моменту отримання покупцем від постачальника всіх документів, які підлягають переданню покупцю в обовязковому порядку разом із продукцією відповідно до умов цього договору та/або вимог чинного законодавства України.

На виконання умов Договору Відповідач сплатив Позивачу кошти за отриману продукцію в загальній сумі 716374,15 грн, що підтверджується меморіальним ордером №112329966 від 14.02.2014р. на суму 200000.00 грн; меморіальним ордером №112330193 від 11.03.2014р на суму 200000.00 грн, меморіальним ордером №112330608 від 18.03.2014р. на суму 316374.14 грн, тобто в строк, обумовлений договором.

20.03.2014р. Позивач звернувся до Відповідача з листом №2366/14, яким просив доплатити за поставлену продукцію суму 135042,18 грн, що дорівнювала 9786,63 євро по офіційному курсу гривні до євро, встановленого на дати оплати коштів відповідачем. До листа був доданий рахунок на оплату №4 від 20.03.2014р. на суму 135042,18 грн (а.с.39,40).

02.04.2014р. Відповідач надіслав Позивачу лист №ОиС-704, яким повідомив про необґрунтованість вимог щодо додаткової оплати в сумі 135042,18 грн з огляду на остаточну визначеність сторонами ціни продукції на дату поставки шляхом укладення додаткової угоди №3 від 23.12.2013р. 716374,14 грн (а.с.45).

Вказане стало підставою звернення із даним позовом.

Яв вбачається з характеру спірних відносин, вони є відносинами з постачання товару, що регулюються параграфом 1-3 розділу ІІІ Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі продажу.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни договору після його виконання не допускається.

Як вбачається з умов Договору (п. 3 Специфікації), право на зміну ціни продукції, передбачене п. 2 цієї специфікації, реалізується стороною шляхом направлення іншій стороні заяви про зміну ціни продукції згідно з п. 2 цієї Специфікації. Така заява повинна бути направлена телеграмою або поштовим відправленням в день прибуття транспортного засобу з продукцією до місця (пункту) поставки.

Відповідно до п. 5 Специфікації у випадку зміни ціни продукції згідно з п.2 цієї Специфікації постачальник зобовязаний зазначити у відповідних видаткових накладних на продукцію нову ціну продукції, розраховану згідно наведеної вище формули.

Відповідно до п. 13.5 Договору будь-які зміни, доповнення та додатки до Договору мають юридичну силу у разі, якщо вони оформлені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін, окрім випадків, передбачених цим Договором.

Обгрунтовуючи свої вимоги положеннями п. 2 Специфікації №1 щодо зміни ціни та наголошуючи на тому, що ціна повинна бути змінена за курсом гривні до євро на день оплати, позивач не враховує положення п. 3 цієї Специфікації, якими сторони встановили право та порядок реалізації такої зміни ціни, а також те, що воно може бути реалізоване в день прибуття транспортного засобу з продукцією, тобто одноразово, оскільки продукція була поставлена за однією накладною від 23.12.2013р.

Як встановлено судом, Позивач 23.12.2013р. здійснив поставку Відповідачу продукції та цього ж дня сторонами була укладена додаткова угода №3 від 23.12.2013р. до Договору, якою встановлена ціна товару та його загальна вартість 716374,14 грн, відмінна від ціни, визначеної у Специфікації. Ця ціна розрахована за формулою, зазначеною в п. 2 специфікації та відповідно до офіційного курсу гривні до євро, встановленого Національним банком України на дату поставки 23.12.2013р. За фактом поставки між сторонами підписана видаткова накладна №17 від 23.12.2013р. із зазначенням нової ціни продукції 716374,14 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторонами було використано положення п. 2 специфікації №1 від 22.08.2013р. та на дату поставки ціна була змінена. При цьому, як зазначалось, сторонами дотримані умови п. п. 3, 5 специфікації №1 від 22.08.2013р. шляхом підписання додаткової угоди №3 від 23.12.2013р. та видаткової накладної №17 від 23.12.2013р. на змінену вартість продукції.

Отже, господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог, бо надісланий Відповідачу разом з претензією №2366/14 від 20.03.2014р. рахунок на оплату додаткової вартості обладнання від 20.03.2014р. на суму 135042,18 грн, складений після повної оплати поставленої продукції, не може змінювати вартість цієї продукції та не створює обовязок Відповідача щодо його оплати.

Доводи скаржника спростовуються вище встановленими обставинами справи.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Реммаш", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017р. у справі №904/3171/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017р. у справі №904/3171/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 26.07.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя М.О. Дармін

Суддя Е.В. Орєшкіна