ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2017 р. Справа №920/476/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Суми, (вх.№2156С/1-40) на ухвалу господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року по справі №920/476/17,

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Суми,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Суми,

про стягнення 52373,11 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року у справі №920/476/17 (суддя Резніченко О.Ю.) провадження у справі припинено на підставі п.6 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті ухвали норм процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року та передати справу на розгляд до місцевого господарського суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що дійсно згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.01.2015 року було внесено запис №4022022 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 Проте, судом першої інстанції не враховано, що за ідентифікаційними даними відповідача в реєстрі відображається інший запис про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 17.08.2015 року №0035084 дані про припинення якої відсутні. Усі ідентифікаційні дані згідно даного запису в тому числі прізвище, ім'я по-батькові, місце проживання, реєстраційний номер платника податку повністю співпадають.

Як вказує скаржник, позовна заява у справі була подана до суду 29.05.2017 року, тобто станом на день подання позовної заяви, а також на день винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали реєстрація відповідача як суб'єкта підприємницької діяльності була чинною. Вказане на думку апелянта свідчить про відсутність правових підстав для припинення провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

20.07.2017 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7633), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач наполягає на тому, що договір купівлі-продажу №7 від 10.01.2017 року, заборгованість за яким позивач намагається стягнути в судовому порядку, ним не укладався, підпис є підробленим, а печатка була викрадена. При цьому, у договорі у розділі «Сторони» вказано: «ФОП ОСОБА_2, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП від 07.05.2009 року», тобто вказано дані які є неправдивими, оскільки станом на момент нібито укладення договору купівлі-продажу 10.01.2017 року, відповідне свідоцтво не було діючим.

При цьому відповідач у відзиві повідомив про неможливість явки в судове засідання через сімейні обставини.

Ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду на 25.07.2017 року була направлена позивачу рекомендованим листом 10.07.2017 року за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі та яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, вказана ухвала повернулася на адресу суду з позначкою поштового відділення - «за закінченням терміну зберігання».

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи факт належного повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що судом в межах наданих ним повноважень вчинено належні дії щодо повідомлення сторін про судовий розгляд справи та створені належні умови для надання сторонами доказів і вважає, що оскільки явка представників сторін не була визнана обов'язковою, за можливе є розглядати справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

29.05.2017 року позивач - ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 52373,11 грн. заборгованості за товар відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №7 від 10.01.2017 року.

Господарським судом Сумської області 26.06.2017 року встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №, 06.01.2015 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за її рішенням, про що у реєстрі зроблено відповідний запис. Таким чином, місцевий господарський суд з огляду на правову позицію, викладену у п. 4.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року дійшов висновку про припинення провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіркою матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 було зареєстровано 07.05.2009 року, номер запису - 0022022, а 06.01.2015 року було внесено запис №4022022 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Проте, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також вбачається, що 17.08.2015 року, номер запису - 0035084 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 і відомості щодо припинення суб'єкта підприємницької діяльності - відсутні.

Таким чином, підтверджується той факт, що станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі, відповідач був та залишається суб'єктом підприємницької діяльності.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу на вказану обставину уваги не звернув та дійшов до передчасного висновку про припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 статті 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про припинення провадження, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року у справі №920/476/17 підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 2 ст. 103, п.4 ч.1 ст. 104, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року у справі №920/476/17 скасувати.

Справу №920/476/17 направити до господарського суду Сумської області для розгляду в іншому складі суду.

Повний текст постанови складено 31 липня 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Ільїн О.В.