25 липня 2017 року Справа № 8/26/2011

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед", м. Київ
до Державного підприємства "Первомайськвугілля", м. Гірське Луганської області
Орган оскарження Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
Правонаступник стягувача (позивача) Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія", м. Дружківка Донецької області
про стягнення 12 049 687 грн. 75 коп.
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання Панфілова А.О.
у засіданні брали участь:
від позивача (стягувача) ОСОБА_1 представник за довіреністю від 12.05.2017 № 12/05;
від відповідача (боржника) представник не прибув;
від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 заступник начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, довіреність від 29.12.2016 № 820/203-03.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" правонаступник стягувача (позивача) 23.05.2017 (згідно поштового штемпеля) звернувся до господарського суду Луганської області відповідно до ст. 121-2 ГПК України зі скаргою від 23.05.2017 № б/н, в якій просить:
- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з приводу винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.03.2016 по виконавчому провадженню ВП № 28911906;
- визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.03.2016 по виконавчому провадженню ВП № 28911906;
- зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити дії з передачі виконавчого документа по виконавчому провадженню ВП № 28911906 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
На обґрунтування вимог за скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" вказує, що на виконані у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 28911906 з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області від 26.08.2011 № 8/26/2011. Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі № 8/26/2011 здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні № 28911906 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" її правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія".
Також ухвалою господарського суду Харківської області від 20.01.2015 визнано незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 23.10.2014 про зупинення виконавчого провадження № 28911906. Представник відділу приймав участь у розгляді скарги та заяви про процесуальне правонаступництво. При ознайомлені з виконавчим провадженням в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що постановою від 17.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Проте ані постанова державного виконавця, ані безпосередньо виконавчий документ на адресу правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" не надходили.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" 16.03.2017 відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" звернулось до начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, на яку за листом від 05.04.2017 № 20.1-7 надано відповідь, що постанова про повернення виконавчого документа та виконавчий документ повернуті на адресу ТОВ "Інтерофіс Лімітед". Тобто повернуто особі, яка замінена судом як стягувач у виконавчому провадженні.
17.05.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" подано заяву до органу виконання про надання копій документів виконавчого провадження. Копію постанови від 17.03.2016 товариство одержало, ознайомилось та отримало можливість оскаржити дії державного виконавця лише 23.05.2017. З цієї постанови вбачається, що заміна стягувача у виконавчому проваджені не здійснена.
Частиною 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, чинній на 17.03.2016, передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив. Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 встановлено, що на підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення (п. 13 Інструкції). Державним виконавцем закінчено виконавче провадження без складання постанови про заміну сторони виконавчого провадження.
Що стосується постанови про повернення виконавчого документа, то скаржник зазначає, що вказана постанова прийнята на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та затверджений Кабінетом Міністрів України перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначених у додатку № 1 розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, населений пункт Гірське Луганської області не зазначено.
Пункт 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, чинній на 17.03.2016, визначає повернення виконавчого документа стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Тобто, обовязковою умовою для застосування правової норми є відсутність майна та коштів у боржника та визначена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти. В той же час, державний виконавець посилаючись на Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" обґрунтував неможливість звернення стягнення лише на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача. Наведені обставини державним виконавцем не встановлено та не відображено у постанові про повернення виконавчого документа.
Враховуючи викладене, у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України були відсутні підстави для повернення виконавчого документа, що свідчить про незаконність дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення наказу господарського суду Луганської області від 26.08.2011 № 8/26/2011.
Оцінивши надані докази і доводи учасників судового процесу, суд дійшов висновку про обґрунтування заявлених вимог з огляду на наступне.
Рішенням господарського суду Луганської області від 04.05.2011 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" задоволені частково. З Державного підприємства "Первомайськвугілля" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" борг в сумі 397 004 грн. 58 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 840 грн. 16 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 7 грн. 78 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2011, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.11.2011, рішення господарського суду Луганської області від 04.05.2011 частково скасоване. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" про стягнення з Державного підприємства "Первомайськвугілля" 12 049 687 грн. 75 коп. задоволені частково у сумі 12 012 529 грн. 74 коп. Стягнуто з Державного підприємства "Первомайськвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" заборгованість в сумі 12 012 529 грн. 74 коп., витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою в сумі 12 750 грн. 00 коп., витрати по сплаті державного мита при зверненні з позовною заявою в сумі 25 500 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 235 грн. 27 коп.

На виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду позивачу був виданий наказ від 26.08.2011 № 8/26/2011.

На підставі вказаного наказу, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 27.09.2011 було відкрито виконавче провадження № 28911906.

03.11.2014 позивач звернувся до господарського суду Харківської області, який відповідно до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" розглядав справи, підсудні господарському суду Луганської області, зі скаргою згідно ст. 121-2 ГПК України на дії державного виконавця стосовно винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 23.10.2014.

В ході розгляду скарги, а саме 02.12.2014 до господарського суду Харківської області звернувся позивач з заявою відповідно до ст. 25 ГПК України та ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" про заміну сторони господарського процесу з ТОВ "Інтерофіс Лімітед" на ТОВ "Донбаська вугільна компанія" у справі № 8/26/2011 та сторони у виконавчому провадженні № 28911906.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі № 8/26/2011, за участю представників позивача (стягувача) і Державної виконавчої служби заяву ТОВ "Інтерофіс Лімітед" про правонаступництво задоволено. Копія ухвали відповідно до вимог господарського процесуального законодавства надіслана учасникам судового процесу у цій справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.01.2015 у цій справі, за участю представників стягувача та органу державної виконавчої служби задоволено скаргу стягувача та визнано:

- незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 23.10.2014 № 28911906 з виконання наказу господарського суду Луганської області від 26.08.2011 № 8/26/2011;

- постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 23.10.2014 № 28911906 про зупинення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Луганської області від 26.08.2011 № 8/26/2011 недійсною з моменту її прийняття.

Правонаступник позивача і стягувача ТОВ "Донбаська вугільна компанія" 23.05.2017 (згідно поштового штемпеля) звернувся до господарського суду Луганської області відповідно до ст. 121-2 ГПК України з даною скаргою від 23.05.2017 № б/н, в якій просить:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з приводу винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.03.2016 по виконавчому провадженню ВП № 28911906;

- визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.03.2016 по виконавчому провадженню ВП № 28911906;

- зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про заміну стягувача у виконавчому провадженні ВП № 28911906 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" ();

- зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити дії з передачі виконавчого документа по виконавчому провадженню ВП № 28911906 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідач у справі ДП "Первомайськвугілля" на час прийняття рішення у справі мав юридичну адресу: Луганська область, м. Первомайськ, вул. Куйбишева, 18а.

На час розгляду скарги і заяви про правонаступництво господарським судом Харківської області місцезнаходженням ДП "Первомайськвугілля" згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було Луганська область, Попаснянський район, м. Гірське, вул. Куйбишева, 21.

На час розгляду цієї скарги юридична адреса відповідача не змінилась.

Місто Гірське Попаснянського району не зазначено в переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, визначених у додатку № 1 розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, а отже перебуває на контрольованій державною владою території Луганської області.

Відповідач дав пояснення від 12.06.2017, в яких вказує, що державний виконавець в оскаржуваній постанові від 17.03.2016 неправильно вказав підставу повернення виконавчого документа, оскільки на 17.03.2016 виконавче провадження підлягало обовязковому зупиненню згідно п. 17 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки існувало рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств". Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2015 № 271 "Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках" шахти ДП "Первомайськвугілля" включені до переліку обєктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015-2017 роках.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 29.11.2001 № 2864-ІІІ "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Крім того, з 24.05.2016 набрав чинності Закон України від 13.04.2017 № 2021 "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств". Відповідно до цього Закону тимчасово до 01.01.2019 підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, знімають арешти та заборони відчуження майна у виконавчих провадженнях, за виключенням окремих видів виконавчих документів, до яких не відноситься виконавчий лист скаржника. Таким чином, розгляд поданої скарги не має юридичної перспективи, оскільки вимоги скаржника не можуть бути задоволені через зміни в законодавстві.

Провадження у даній справі триває з 26.05.2017, судові засідання призначались на 23.06.2017, 13.07.2017, 25.07.2017.

Орган державної виконавчої служби проігнорував вимоги суду стосовно надання відзиву на скаргу і документів по суті скарги, хоча про судові засідання був повідомлений належним чином. В судових засіданнях 23.06.2017, 13.07.2017, 25.07.2017 приймав участь представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за довіреністю (заступник начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2В.).

Орган державної виконавчої служби не спростував фактичних обставин, наведених заявником, не подав доказів заміни стягувача у виконавчому провадженні відповідно до ухвал господарського суду Луганської області від 26.05.2017, 23.06.2017, 13.07.2017. В автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні будь-які відомості стосовно виконавчого провадження № 28911906.

В ході листування правонаступника стягувача ТОВ "Донбаська вугільна компанія" з органом Державної виконавчої служби, в листі від 05.04.2017 № 20.1-7 (аркуш справи 19) було повідомлено, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.03.2016 та виконавчий документ направлено на адресу ТОВ "Інтерофіс Лімітед", м. Київ, вул. Гончара, 73, офіс 5, тобто повернуто особі, яка змінена судом як стягувач у виконавчому провадженні.

В постанові від 17.03.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець послався на п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено повернення виконавчого документа стягувачу, у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Державний виконавець обґрунтував своє рішення тим, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють у повному обсязі свої повноваження. До вказаного переліку занесене територію місцезнаходження боржника.

Таким чином, наявна заборона з приводу вчинення правочинів щодо майна, а державний виконавець фізично позбавлений можливості проводити виконавчі дії на тимчасово окупованій території.

Як встановлено судом, боржник ДП "Первомайськвугілля" знаходиться на території, що контролюється державною владою України, а питання стосовно наявності грошових коштів інших активів, у тому числі тих, на які можливе звернення стягнення державним виконавцем не досліджувались. Отже постанова державного виконавця не відповідає вимогам діючого законодавства.

В порушення ухвали господарського суду Харківської області від 09.12.2014 та п. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній до 05.10.2016), п. 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, на що посилається заявник, державний виконавець не здійснив заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником.

З 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження", в редакції Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ. Статтею 41 цього Закону визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Судом встановлено, що наказ господарського суду Луганської області від 26.08.2011 № 8/26/2011 під час розгляду цієї скарги передано ТОВ "Інтерофіс Лімітед" правонаступнику ТОВ "Донбаська вугільна компанія".

Що стосується вимоги заявника про зобовязання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити дії з передачі виконавчого документа по виконавчому провадженню ВП № 28911906 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, то суд вважає, що державний виконавець приймаючи рішення про повернення виконавчого документа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" повинен був враховувати особливості виконання судових рішень, які визначені Законом України від 05.06.2012 № 4901 "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Статтею 2 цього Закону передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державне підприємство або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Боржник Державне підприємство "Первомайськвугілля" є юридичною особою, стосовно якої держава взяла гарантійні зобовязання виконання судових рішень.

Статтею 4 вищевказаного Закону (в чинній редакції) врегульовано, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в попередній редакції посилання на ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження"), крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Згідно п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження за наказом суду від 26.08.2011 № 8/26/2011 порушено 27.09.2011. Орган державної виконавчої служби не надав суду жодних доказів, які б свідчили про вжиті заходи, спрямовані на виконання наказу суду. Автоматизована система виконавчих проваджень взагалі не містить відомостей про виконавче провадження № 28911906.

Згідно ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції до 05.10.2016, та ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, що діє з 05.10.2016, визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Учасниками судового процесу не доведено суду, що виконання наказу суду є неможливим відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", оскільки взагалі відсутні відомості про вчинені виконавчі дії, а тому зобовязання органу державної виконавчої служби про направлення виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" є передчасним.

Втім матеріали справи свідчать, що наказ суду на виконанні перебуває більше 6 місяців, Державою приймаються законодавчі акти, які обмежують реалізацію майна державних підприємств, підприємств паливно-енергетичного комплексу тощо. З огляду на приписи п. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" державний виконавець повинен встановити факти наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (пункти 2-4, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови).

Враховуючи всі обставини в сукупності суд вважає частково обґрунтованою цю вимогу заявника, у звязку з чим необхідно зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії у виконавчому провадженні № 28911906 для встановлення факту наявності (відсутності) підстав для подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів.

За таких обставин, вимоги стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" визнаються судом частково обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1.Визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з приводу винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.03.2016 у виконавчому провадженню № 28911906.

2.Визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.03.2016 по виконавчому провадженню № 28911906.

3.Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 28911906 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" ().

4.Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії у виконавчому провадженні № 28911906 для встановлення факту наявності (відсутності) підстав для подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" коштів.

5.В решті скаргу залишити без задоволення.

Суддя О.В.Рябцева