Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" липня 2017 р. Справа № 906/568/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Панчук Ю.А. (довіреність від 20.06.17)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальнстю "Торговий дім "Жива вода"

до Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль"

про стягнення 110414,12 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 110414,12грн., з яких: 104995,80грн. боргу за поставлений товар, 4671,61грн. пені, 746,71грн. 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив про часткову сплату боргу в розмірі 65000,00грн.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

Таким чином, відповідач не скористався своїм правом наданим йому ст.22 ГПК України, бути присутнім у судовому засіданні та надати свої заперечення по суті позову.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "ПБК "РАДОМИШЛЬ", (Приватне акціонерне товариство "ПБК "РАДОМИШЛЬ",покупець/відповідач) та ТОВ "Торговий дім "ЖИВА ВОДА" (постачальник/позивач) укладено договір поставки № 16/2017, за умовами якого ТОВ "Торговий дім "ЖИВА ВОДА" зобов'язувався поставити Товар - кокосове вугілля у кількості 1 300 кг. на загальну суму 149 994,00 грн. з ПДВ, а ПАТ "ПБК "РАДОМИШЛЬ" - оплатити цей Товар на умовах, визначених у Договорі.

23.01.17 позивач виставив відповідачу для оплати рахунок №75 (а.с.11).

Згідно п.3.2 договору, покупець оплачує товар на умовах передбачених додатком до даного договору (Специфікації).

Згідно п.3.1, п.3.2 Специфікації до договору (а.с.10), оплата за цим договором здійснюється шляхом передоплати в розмірі 30% вартості товару, що постачається та становить 44998,20грн. Решта вартості Товару в розмірі 104 995,80 грн. в т.ч. ПДВ мала бути сплачена протягом 30 календарних днів з моменту повного постачання Товару.

Відповідно до п. 3 Специфікації (Додатку № 1 до Договору), покупець перерахував постачальнику передоплату у розмірі 30% вартості Товару в розмірі 44 998,20 грн. в т.ч. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №20265 від 24.02.17 (а.с.12).

Товар був поставлений відповідачу 1 березня 2017 року і за видатковою накладною № 56 прийнятий на складі Покупця на суму 149994,00грн., що підтверджується підписом уповноваженої особи та печаткою. Доставка Товару Покупцеві здійснювалась контрагентом Позивача на підставі договору поставки № 25/02-01 від 25 лютого 2017 року за товарно-транспортною накладною б/н від 28.02.2017 р. (а.с.13-17).

Таким чином, відповідач мав розрахуватися у строк до 31.03.17.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду борг відповідача становив 104995,80грн. 8,20).

Після подачі позову до суду (29.06.17), відповідач сплатив частину боргу в розмірі 65000,00грн., що підтверджується банківською випискою від 06.07.17.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 39995,80грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині стягнення 65000,00грн. боргу провадження у справі підлягає припиненню на підставі ст.80 ч.1 п.1-1 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п. 7.2 договору просить стягнути з відповідача 4671,61 грн. пені.

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.7.2 договору, за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань , покупець сплачує пеню у розмірі 0,05% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 5% від суми заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 746,71грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

З огляду на вимоги ч.1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок грунтується ( п.1.12 Постанови № 14).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені і 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовільняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач у судове засідання не з'явився, докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 45414,12грн., з яких: 39995,80грн. боргу, 4671,61грн. пені, 746,71грн. 3% річних. припинити провадження у справі в частині стягнення 65000,00грн.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Припинити провадження у справі в частині стягнення 65000,00грн. боргу.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ПИВО-БЕЗАЛКОГОЛЬНИЙ КОМБІНАТ "РАДОМИШЛЬ" (12201, Житомирська область, м. Радомишль, вул. Микгород,71; ідентифікаційний код 05418365) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЖИВА ВОДА" (02105, м.Київ, Дніпровський район, вул. Будівельників, буд.12, кв.127; ідентифікаційний код 35912388) - 39995,80грн. боргу, 4671,61грн. пені, 746,71грн. 3% річних, 1656,21грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2- відповідачу (рек. з повідом.)