ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2017 р.Справа № 922/2038/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (ДП "Харківстандартметрологія"), м. Харків
до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в Х/о, м. Харків
про стягнення 1789,80 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 за довіреність №1047/27 від 01.06.2017;

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю №19/121/1-7831 від 26.10.2016;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Науково-Дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Х/О про стягнення заборгованості за договором № 21059 від 24.05.2016 року в розмірі 1789,80 грн., з яких 1397,45 грн. основного боргу, 255,65 грн. пені, 136,70 грн. штрафу. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.06.2017 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 17.07.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.07.2017 року від представника позивача надійшла заява (вх. № 22795) про долучення до матеріалів справи документів.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.07.2017 року від представника позивача надійшла заява (вх. № 22794) з додатками про зменшення розміру позовних вимог.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.07.2017 року від представника відповідача надійшов відзив (вх. № 22737) з додатками на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач вказує на те, що останній є бюджетною установою та на момент надання послуг у нього були відсутні кошти. У зв`язку з викладеним відповідач визнає суму основного боргу та заперечує проти пені, штрафу та судових витрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.07.2017 року розгляд справи було відкладено на 25.07.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 25.07.2017 року представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 23836), в якій останній відмовляється від стягнення штрафу та просить суд стягнути з відповідача 1397,45 грн. основного боргу та 255,65 грн. пені.

Суд, розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 зазначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд, приймає вищезазначену заяву до розгляду та подальший розгляд справи ведеться з урахуванням цієї заяви.

Представник позивача в судовому засіданні 25.07.2017 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.07.2017 року визнав основну суму заборгованості.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

24.05.2016 року між Державним підприємством "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (позивач) та Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України (відповідач) було укладено договір № 21059 про надання платних послуг з метрології щодо проведення атестації центрифуги лабораторної.

Відповідно до п. 2.2 договору, відповідач підставі виставленого рахунку проводить попередню оплату послуги (100%).

Відповідно до п. 2.4 договору, послуга вважається закінченою після складання позивачем підсумкового документа (акт здачі-приймання послуг), що підтверджує закінчення робіт.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається на виконання умов вищезазначеного договору, позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату на суму 1397,45 грн. (а.с. 12).

Крім того матеріали справи свідчать про те, що сторонами у відповідності до п. 2.4 договору, було підписано акт № 21059 від 24.05.2016 року на суму 1397,45 грн. (а.с. 13).

Таким чином позивачем були виконані зобов`язання за договором та надані послуги з атестації центрифуги лабораторної.

Проте відповідач порушив умови договору та не здійснив оплати, наданих позивачем послуг в розмірі 1397,45 грн.

Позивачем неодноразово направлялися на адресу відповідача вимоги про сплату заборгованості, а саме 28.11.2016 року № 190-27/2016, від 08.02.2017 року № 39-27/2076, від 17.02.2017 року № 45-27/2017, які були отримані останнім про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідач відповіді на вимоги не надав, борг перед позивачем в сумі 1397,45 грн. не погасив, що й стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства та визнання з боку відповідача факту наявності заборгованості, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором № 21059 від 24.05.2016 року про надання платних послуг з метрології в розмірі 1397,45 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 255,65 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.4 договору, у разі невиконання сторонами договірних зобов`язань протягом терміну дії договору, стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг за кожний день прострочення, згідно ст. 231 ГК України.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 255,65 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства, тому суд приходить до висновку щодо її задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 901 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (61036, м. Харків, вул. Ковтуна, 34, р/р 069 ДКСУ в Харківській області, МФО 820172, ) на користь Державного підприємства "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 36, п/р 1786 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023, ) 1397,45 грн. основного боргу, 255,65 грн. пені та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

922/2038/17