ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Справа № 914/2140/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівСтратієнко Л.В. (доповідач) Карабаня В.Я.,
Кондратової І.Д.
за участі представників: позивача: відповідача: не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"
на рішення та постановуГосподарського суду Львівської області від 13 грудня 2016 року Львівського апеляційного господарського суду від 18 квітня 2017 року
у справі№ 914/2140/15
за позовомпублічного акціонерного товариства "Львівобленерго"
доСамбірського виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства
про стягнення 50 958,45 грн
ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 14 568,60 грн пені, 1 300,41 грн 3 % річних, 35 089,44 грн інфляційних втрат.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.12.2016 (головуючий - Долінська О.З., судді - Король М.Р., Галамай О.З.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 (головуючий - Скрипчук О.С., судді - Дубник О.П., Данко Л.С.), в частині стягнення з відповідача 240,04 грн 3 % річних, 449,86 грн пені провадження у справі припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з позивача на користь відповідача судовий збір.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування і порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами, 15.03.2006 між ВАТ "Львівобленерго" (правонаступник якого є ПрАТ "Львівобленерго", постачальник) та Самбірським виробничим управління водопровідно - каналізаційного господарства (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 90122, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку № 9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2.2 договору постачальник зобов'язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах та відповідно до умов цього договору та додатків до нього.

Споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 "Порядок розрахунків" та № 9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 7а "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п. п. 2.3.3, 2.3.4 договору).

Згідно з п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони керуються чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

У п. 2. додатку № 2 від 31.01.2011 до договору № 90122 від 15.03.2006 сторони погодили, що розрахунковим періодом вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період. Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку (п. п. 4., 6. додатку № 2 від 31.01.2011 до договору).

Пунктом 4.2.1. договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідними додатками, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

На виконання умов договору, впродовж 2014-2015 рр. позивач передав, а відповідач прийняв електричну енергію.

На думку позивача, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість.

Відповідно до п. 1.1. Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України" та Державного казначейства України № 55/57/43 від 03.02.2009 (чинного на момент укладення спільних протокольних рішень) цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005.

Розрахунки, передбачені в п. 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 (п. 1.2. Порядку).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій" (зі змінами) та згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію (зі змінами), затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України" та Державного казначейства України № 55/57/43 від 03.02.2009, між Головним управлінням Державної казначейської служби України (сторона 1), Департаментом фінансів Львівської обласної державної адміністрації (сторона 2), Енергопостачальною компанією ПАТ "Львівобленерго" (сторона 3) та ДП "Енергоринок" (сторона остання) були підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету № 20/151 від 19.01.2015 на суму 215 113 600,00 грн; № 20/626 від 17.02.2015 на суму 23 400,00 грн; № 20/1015 від 18.03.2015 на суму 177 400,00 грн; № 20/1476 від 17.04.2015 на суму 84 300,00 грн та № 20/1851 від 19.05.2015 на суму 84 300,00 грн.

Відповідно до протокольних рішень № 20/626 від 17.02.2015 та № 20/1015 від 18.03.2015 Державна казначейська служба України зобов'язувалася перерахувати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Львівській області (сторона 1) кошти, остання - перерахувати їх Департаменту фінансів Львівської обласної державної адміністрації (сторона 2), яка в свою чергу за підприємства ЖКГ та ВКГ кошти в сумі 4 991 880,00 грн з наступним записом у графі "Призначення платежу": Постанова КМУ № 20 від 11.01.2005 "Електроенергія" за січень 2015 р. та очікуванні нарахування на лютий 2015 р. "П" 2 977 200,00 грн; "ПКМУ № 20 від 11.01.2005 "Електроенергія" за січень 2015 р. та очікуванні нарахування за лютий 2015 "С" 2 014 600,00 грн (спільне протокольне рішення № 20/626) та за спільним протокольним рішенням № 20/1015 перерахувати кошти в сумі 5 259 900,00 грн з наступним записом у графі "Призначення платежу": Постанова КМУ № 20 від 11.01.2005 "Електроенергія" за лютий 2015 р. та очікуванні нарахування на березень 2015 р. "П" 3 153 200,00 грн; ПКМУ № 20 від 11.01.2005 "Електроенергія" за лютий 2015 р. та очікуванні нарахування на березень 2015 р. "С" 2 106 700,00 грн ЕК ПАТ "Львівобленерго" (сторона 3), а сторона 3 перерахувати кошти за електроенергію за відповідний місяць (у даному випадку лютий 2015 р., березень 2015 р.) ДП "Енергоринок" (сторона остання).

У пунктах 5 спільних протокольних рішень сторони передбачили, що усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Спільні протокольні рішення укладались на загальну суму, у склад якої входила сума заборгованості (за активну енергію).

Як встановлено судами, розрахунки за спільними протокольними рішеннями були здійснені, що підтверджується платіжними дорученнями № 351 від 02.04.2015 на суму 4 991 800,00 грн, № 412 від 20.04.2015 на суму 5 259 900,00 грн. При цьому, у графі "призначення платежу" платіжних доручень зазначено ПКМУ № 20, а платником - Департамент фінансів Львівської ОДА.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач просить стягнути з відповідача 14 568,60 грн пені, 1 300,41 грн 3 % річних, 35 089,44 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 7 додатку № 2 від 31.01.2011 до договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Господарські суди прийшли до правильного висновку, що позивач, склавши з розпорядниками коштів зведені реєстри актів звіряння та підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, у такий спосіб виявив своє бажання здійснити розрахунки відповідно до вказаного Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за спожиту електричну енергію, поставлену відповідно до договору № 90122 від 15.03.2006.

Оскільки для застосування санкцій, а також наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених п. 7 додатку № 2 від 31.01.2011 до договору, ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями, а розрахунок за поставлену електричну енергію відбувся у порядку та строки, передбачені у спільних протокольних рішеннях, то місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у позові в цій частині.

Щодо доводів позивача проте, що відповідач не є учасником спільних протокольних рішень і їх дія не може поширюватися на договірні правовідносини, то вони є безпідставними, адже позивач, підписуючи останні, був проінформований про особливості здійснення розрахунків за цими рішеннями, погодився на визначений ними порядок і механізм отримання коштів за поставлену відповідачу електроенергію.

Крім того, незалежно від обставин участі відповідача в укладені спільних протокольних рішень, пунктом 5 таких рішень (усі учасники перераховують кошти наступному учаснику не пізніше дня зарахування коштів на їх рахунок) змінений строк оплати визначених у них сум, оскільки вказаними протокольними рішеннями держава підтвердила свій обов'язок з перерахунку позивачу сум субсидій (складової заборгованості відповідача перед позивачем), змінивши при цьому, за взаємним погодженням з позивачем, строк виконання такого обов'язку (про що було відомо і відповідачу).

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п. 1-1 ст. 80 ГПК України).

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

У зв'язку із тим, що відповідач під час розгляду справу оплатив 240,04 грн 3% річних і 449,86 грн пені, які виникли за прострочення виконання зобов'язання, яке було допущено поза межами спільних протокольних рішень, що підтверджується платіжними дорученнями № 640 від 08.12.2016, № 641 від 08.12.2016, то місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано припинили провадження у справі у цій частині. Також суди, встановивши, що інфляційні втрати були нараховані відповідачу за один чи декілька днів у одному і тому ж місяці, прийшли до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення їх з відповідача.

Доводи касаційної скарги висновків господарських судів не спростовують і зводяться до неправильної оцінки зібраних у справі доказів, проте відповідно до вимог ст. 1117 ГПК України суд касаційної інстанції не вправі давати переоцінку наявним у справі доказам, а тому підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Враховуючи викладене, підстав для скасування судових рішень, постановлених відповідно до вимог закону та встановлених у справі обставин, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 13 грудня 2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18 квітня 2017 року у справі за № 914/2140/15 - без змін.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя В. Карабань
Суддя І. Кондратова