ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" липня 2017 р. Справа № 918/332/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Господарство "Левково"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрохім Захід"

про стягнення попередньої оплати, неустойки та збитків за договорами поставки

в сумі 465 005, 51 грн.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_2;

Від відповідача : ОСОБА_3

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 18 липня 2017 року по 24 липня 2017 року.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Господарство "Левково" (Позивач, ТзОВ "Левково") звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрохім Захід" (Відповідач, ТзОВ "Агрохім Захід"), в якому просить стягнути з останнього суму попередньої оплати, неустойки та збитків за договорами поставки в розмірі 434 717, 50 грн. згідно Договору № 180102 від 18.01.2017 року, термін дії якого встановлений до 31 грудня 2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що: 18.01.2017 р. між ТзОВ "Левково" та ТзОВ "Агрохім Захід" було укладено договір поставки мінеральних добрив КАС-32 та специфікація №1 до договору, за умовами яких поставка мала відбутися протягом 15 робочих днів після здійснення покупцем повної оплати, однак всупереч домовленостям, ТзОВ "Агрохім Захід" поставку не здійснив.

Водночас позивачем до канцелярії суду 20 червня 2017 року була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просить стягнути з Відповідача 366 700, 00 грн. суми попередньої оплати, 18 817, 50 грн. штрафу, 79 488, 01 грн. збитків, що разом складає 465 005, 51 грн. Подана позивачем заява відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України та приймається судом до розгляду.

В судових засіданнях 06.06.17 р., 20.06.17 р., 18.07.17 р. та 24.07.17 р. представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві та додаткових поясненнях до позову, просив суд задоволити.

Представник відповідача в судових засіданнях заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено завдання йому збитків, оскільки купівлю товару в іншого постачальника за цінами, вищими ніж у відповідача, не можна кваліфікувати збитками в розумінні цивільного права, так як позивач міг купити його не пов'язуючи це із відносинами з відповідачем.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін, давши правову оцінку доказам, які мають значення для вирішення справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

18 січня 2017 р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Господарство "Лєвково" (Покупець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрохім Захід" (Продавець) було укладено договір поставки № 180102 (Договір), відповідно до умов якого, Продавець зобовязався передати (поставити) Покупцю товар в погоджені строки (строк), а Покупець прийняти вказаний товар та сплатити за нього певну грошову суму згідно з умовами цього договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору найменування, асортимент, кількість і ціна товару визначаються сторонами в специфікаціях, що є невідємною частиною договору.

Розділом 5 Договору сторонами було погоджено порядок розрахунків, відповідно до якого оплата товару здійснюється в порядку попередньої оплати у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника тільки після виставлення рахунку-фактури протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунка-фактури.

На виконання Договору Сторонами складено Специфікацію № 1 від 18.01.2017 року відповідно до якої Продавець зобовязався поставити ОСОБА_4 КАС-32, загальною вартістю 366 700, 00 грн. з доставкою до Покупця - Крижопільський район, село Левків, вул. Комарова, 27А, термін відвантаження до 15 робочих днів після здійснення Покупцем оплати. Пунктом 4 Специфікації вказана форма розрахунку-100% попередня оплата

Судом встановлено, що Договір та Специфікація підписані представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

20.01.2017 року платіжним дорученням № 3101 Покупцем було здійснено 100 % оплату ОСОБА_4 в сумі 366 700, 00 грн. із призначенням платежу: "За КАС-32 згідно рахунка № 5 від 18.01.2017 року."

Продавцем в порушення умов Договору ОСОБА_4 (мінеральні добрива - КАС-32) кількістю 48, 250 тон та вартістю 366 700, 00 грн. поставлено не було, в зв'язку з чим 27.03.2017 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист-вимогу про повернення суми проведеної оплати за ОСОБА_4 в сумі 366 700, 00 грн., 18 817, 50 грн. штрафу за невиконання умов договору та 49 200, 00 збитків пов'язаних з неналежним виконанням своїх зобов'язань по поставці ОСОБА_4. Будь-якої відповіді на вищевказаний лист від Відповідача не надходило.

Як вбачається із матеріалів справи, про належне виконання Позивачем своїх зобовязань за Договором свідчить повна оплата ОСОБА_4 в сумі 366 700, 00 грн.

Враховуючи вказане вище, суд приймає платіжне доручення № 3101 від 20.01.2017 року в якості належного доказу факту оплати Відповідачу ОСОБА_4 в найменуванні, асортименті, кількості та за ціною, що визначена умовами Договору та Специфікації.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Доказом здійснення господарської операції є первинні документи, які містять необхідні для обліку господарської операції дані.

Таким чином судом встановлено, що оплата товару Відповідачу здійснена відповідно до умов укладеного між сторонами Договору та чинного законодавства, що підтверджуються вищезазначеним платіжним дорученням.

Згідно ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Вказані положення визначені також в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 193 Господарського кодексу України , суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єк т господарювання за порушення господарськог о зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин заданих умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що Відповідачем не подано належних та допустимих доказів того, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для виконання своїх зобов'язань за договором поставки товару та те, що його відмова від поставки товару є наслідком дії непереборної сили.

Згідно із статтею 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, заявлені позовні вимоги про стягнення з Відповідача попередньої оплати в сумі 366 700, 00 грн. є законодавчо обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З матеріалів справи судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань по поставці ОСОБА_4 в кількості та за ціною визначеною умовами Договору, Позивач 27.03.2017 року був змушений укласти договір з іншим постачальником, зокрема з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Черкаська агрохімічна компанія" на поставку мінеральних добрив-КАС-32 (а.с. 39-42). Крім того в матеріалах справи містяться копії товарно-траспортної накладної № НОМЕР_1 від 31.03.2017 р., акт приймання-передачі товару № РН-0000289 від 31.03.2017 р., видаткової накладної № РН-0000289 від 31.03.2017 р. в кількості 27,5 тон вартістю 242 000, 00 грн. та копії товарно-траспортної накладної № НОМЕР_2 від 28.03.2017 р., акт приймання-передачі товару № РН-0000291 від 28.03.2017 р., видаткової накладної № РН-0000291 від 28.03.2017 р. в кількості 24,780 тон вартістю 203 196, 00 грн. Всього Позивачем було отримано мінеральних добрив КАС-32 в кількості 52,28 тон вартістю 445 196, 00 грн.

Водночас в матеріалах справи містяться акти виконаних робіт з організації перевезення вантажів від 28.03.17 р. та 31.03.17 р. на загальну суму 26 000, 00 грн., крім того Позивачем були оплачені послуги комісіонера, про що були складені звіти про виконання договору комісії на придбання товару від 28.03.17 р. та 31.03.17 р., в яких вартість послуг склала 10 456,01 грн.

З огляду на закупівлю мінеральних добрив КАС-32 за ціною, що є вищою від ціни за договором поставки з Відповідачем, Позивач розрахував ціну позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просить стягнути з Відповідача відповідні збитки, які становлять різницю між ціною на мінеральні добрива КАС-32 за договором поставки між сторонами спору та ціною мінеральних добрив КАС-32 за договорами поставки, укладеними між Позивачем та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Черкаська агрохімічна компанія".

Заявлені Позивачем вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 43 032, 00 грн. Позивач обґрунтовує різницею в ціні мінеральних добрив КАС-32 за 1 тону, придбаних у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Черкаська агрохімічна компанія". Водночас Позивачем заявлені вимоги про стягнення 10 456, 01 грн. відповідно до звітів про виконання договорів комісії на придбання товару від 28.03.17 р. та 31.03.17 р. та стягнення з Відповідача вартості доставки мінеральних добрив в сумі 26 000, 00 грн. (розрахунок збитків в матеріалах справи), що зумовили додаткові витрати для придбання ОСОБА_4 за підвищеною в порівнянні з первісним договором ціною.

Як вбачається судом із експертного висновка від 10.07.2017 року № В-346, складеного експертом Вінницької торгово-промислової палати ОСОБА_5 на підставі заявки № 44 від 29.06.2017 р. та наряду № В-346 від 05.07.2017 р. середня ринкова вартість мінерального добрива - карбамідно-аміачної суміші (КАС-32) станом на 06.04.2017 року становить 8 250, 00 грн. за тону (а. с. 97).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» повноважні проводити на замовлення українських та іноземних підприємців кспертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Приписами частини 2 вказаної статті встановлено, що методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. ч. 1. 2. 4 сі. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Як визначено ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного нрава, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ):

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право пе було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського кодексу України підприємці зобов'язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об'єднань, інших суб'єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави.

За завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність (ч. 2 ст. 49 ГК України).

Частина 2 ст. 224 Господарського кодексу України відносить до збитків витрати, зроблені управленою стороною, втрату або пошкодження її майна, а також не одержані доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною: матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 ГК України).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 226 Господарського кодексу України сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків. Сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі, якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.

При відшкодуванні збитків застосовуються загальні умови відшкодування шкоди визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, які передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайповим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за порушення зобов'язання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов: протиправної дії чи бездіяльності особи; заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи; причинного зв'язку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками; вини боржника.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинною зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі. - наслідком такої протиправної поведінки. ІІрп цьому за принципом розподілу доказування на кредитора покладається обов'язок доведення належними та допустимими доказами протиправність поведінки боржника, шкідливий результат такої поведінки (збитки): причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками.

Натомість вина боржника є законною презумпцією, що не доводиться кредитором, але може бути спростована боржником у встановленому порядку.

Так, суд дійшов до висновку про те, що відмова Відповідача від взятих на себе договірних зобов'язань, а також невжиття заходів щодо виконання взятого на себе зобов'язання іншим способом спонукала Позивача до вжиття заходів для відновлення свого порушеного права на отримання товару за договором та мінімізації розміру завданої Відповідачем шкоди шляхом укладення договорів про поставку селітри аміачної з іншим постачальником.

При цьому Позивачем понесено збитки, які обчислюються різницею вартості мінеральних добрив КАС-32 за 1 тону, придбаної у ТОВ "Черкаська агрохімічна компанія" в порівнянні з ціною обумовленою Договором з Відповідачем, що становить 43 032, 00 грн. Крім того, до збитків також відноситься і вартість доставки мінеральних добрив КАС-32 в сумі 26 000, 00 грн.

Водночас Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з Відповідача 10 456, 01 грн. відповідно до звітів про виконання договорів комісії на придбання товару від 28.03.17 р. та 31.03.17 р. Однак суд відхиляє вказані доводи Позивача, вважаючи їх необгрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки Позивачем не було надано доказів понесення реальних збитків на вказану суму відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України.

Таким чином, сума збитків позивача, спричинених відмовою відповідача від взятих на себе договірних зобов'язань з поставки мінеральних добрив КАС-32 за Договором становить 69 032, 00 грн.

Як визначено пунктом 6.2 Договору за затримку в поставці ОСОБА_4 Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 5% від вартості не поставленого ОСОБА_4. Враховуючи це, Позивачем нараховано штраф за несвоєчасну поставку в розмірі 18 817, 50 грн.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється від суми невиконаного зобовязання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши поданий розрахунок, судом встановлено, що розрахунок здійснено Позивачем з порушенням порядку нарахування. Суд здійснивши перерахунок встановив, що розмір 5% штрафу за непоставку ОСОБА_4 вартістю 366 700, 00 грн. складає 18 335, 00 грн. та підлягає задоволенню, що узгоджується з п. 4 ст. 231 ГК України, зокрема у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Доказів погашення збитків та повернення суми попередньої оплати станом на час розгляду справи в судовому засіданні Відповідачем не надано.

Згідно приписів статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши та дослідивши матеріали справи і подані ними докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Відповідача на користь Позивача 366 700, 00 грн. попередньої оплати, штраф за несвоєчасну поставку в розмірі 18 335, 00 грн. та 69 032, 00 грн. збитків.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір при частковому задоволенні позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, відтак з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 6 811, 00 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрохім Захід" (33003, м. Рівне, вул. У. Самчука, буд. 30-А, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Господарство "Левково" (24636, Вінницька область, Крижопільський район, село Левків, вул. Комарова, 27 А, ) 366 700 (триста шістдесят шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. попередньої оплати, 18 335 (вісімнадцять тисяч триста тридцять п'ять) грн. 00 коп. штрафу, 69 032 (шістдесят дев'ять тисяч тридцять дві) грн. 00 коп. збитків та 6 811 (шість тисяч вісімсот одинадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 27 липня 2017 року.

Суддя Марач В.В.