ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.07.2017 Справа № 904/7209/17

Суддя Воронько В.Д. , розглянувши матеріали

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк", м. Київ

про визнання недійсним кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

21.07.2017 до господарського суду Дніпропетровської області звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" про визнання недійсним кредитного договору № DNHL, укладеного між сторонами 10.02.2009.

У прохальній частині зустрічної позовної заяви заявник виклав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на п. 3 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України та Закон України "Про судовий збір". Зустрічна позовна заява не містить викладення обставин, з підстав яких суд має звільнити заявника від сплати судового збору. Доказів, які б підтверджували неможливість сплатити судовий збір за подання зустрічної позовної заяви заявник також не надав.

Слід зауважити, що господарські суди України керуються у своїй діяльності господарським процесуальним кодексом України, а не Цивільним процесуальним кодексом України, на який посилається заявник.

Під час перевірки та підготовки цього зустрічного позовного матеріалу до розгляду, дослідивши його за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог, господарським судом Дніпропетровської області встановлено, що зустрічний позов поданий до суду з порушенням правил подання позову, встановлених Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).

Суд вважає за необхідне повернути зустрічну позовну заяву без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до приписів ГПК України, позовна заява повинна відповідати формі та змісту, встановлених розділом VІІІ цього Кодексу.

До позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п.3 ч.1 ст.57 ГПК України).

Згідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті Закону передбачено, що ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: із позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; із позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про державний бюджет України на 2017 рік", ст. 7 якого встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600,00 грн.

З огляду на прохальну частину зустрічної позовної заяви, позивачем заявлено вимогу немайнового характеру, за яку він мав сплатити судовий збір у встановленому Законом розмірі у сумі 1600,00 грн.

Однак, зустрічним позивачем порушено п. 3 ч. 1 ст. 57, п. 4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи той факт, що доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі заявник за зустрічним позовом не надав, заявивши клопотання про звільнення від сплати судового збору, але не вказавши обставин, на яких грунтується клопотання про звільнення його від сплати судового збору та не подавши доказів на підтвердження таких обставин, суд не має можливості перевірити та встановити наявність чи відсутність перешкоди майнового стану сплаті судового збору.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору, звільнити від його сплати або відстрочити на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15).

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у наведеній статті Закону дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Подана зустрічна позовна заява не містить жодних доказів, які б об'єктивно підтверджували неможливість оплати позивачем судового збору.

У зв'язку з наведеним, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ в господарських судах України обмежений двохмісячним строком, враховуючи, що повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду, якщо не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку на розмірі прямо передбачено господарським процесуальним кодексом України, господарський суд повертає позов без розгляду.

Повернення зустрічної позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути зустрічну позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток (тільки заявнику): зустрічна позовна заява з додатком на 14 арк.

Суддя В.Д. Воронько