ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2017 р.Справа № 922/2086/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус ЛТД", м. Дніпро,
до Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", м. Харків,
про стягнення 122 642,77 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 11 від 24.07.2017р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 122 642,77грн. заборгованості за неналежне виконання зобов'язань за договором поставки № 14 від 05.01.2015р., а також покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений ухвалою суду, отримання якої підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності його представника за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

05.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Геліус ЛТД" (продавець, позивач) та Державним підприємством "Харківський завод шампанських вин" (покупець, відповідач) укладено договір № 14, відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити відповідачу товар, а саме: короба гофровані для шампанського (марка картону Т-24), а відповідач, відповідно, зобов"язався прийняти та оплатити його вартість.

Загальна кількість товару, що підлягає поставці по цьому договору, одиниця виміру, ціна одиниці товару встановлюється у відповідності з підписаними сторонами видаткових накладних, які являються невід'ємною частиною цього договору (п.1.2 договору).

Між сторонами 06.05.2015р. укладено додаткову угоду № 2 до укладеного договору поставки № 14.

Так, відповідно до п.4.1 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 06.05.2015р., ціна на товар встановлюється в національній валюті України. На момент узгодження даного договору ціна за 1 шт. товару складає 8,232грн. з урахуванням ПДВ.

У п.5.1 договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків, а саме: відповідач зобов'язався здійснити оплату товару на умовах відстрочення платежу на 30 календарних днів з моменту поставки товару, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок позивача.

Позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином та поставив відповідачу товар на суму 208 696,86 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000123 від 14.01.2016р., довіреністю на отримання товару № 6 від 14.01.2016р., товарно-транспортною накладною № РН-0000123 від 14.01.2016р., копії яких додані до матеріалів справи.

Як зазначив позивач, відповідач за отриманий товар розрахувався частково, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 122 642,77 грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором № 14 від 05.01.2015р. грошових зобов'язань, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як зазначив позивач, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором щодо сплати за отриманий товар неналежним чином не виконав, за поставлений товар розрахувався частково, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 122 642,77грн.

Факт наявності заборгованості на вказану вище суму підтверджується належними доказами, наявними у справі, та не спростований відповідачем.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості перед позивачем за поставлений товар в сумі 122 642,77 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при задоволенні позову повністю, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 233, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 3-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", (, адреса: 61017, м. Харків, вул. Лозівська, 20) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус ЛТД" (, адреса: 49000, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 160, р/р 6001 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299) - 122 642,77 грн. основного боргу, 1 839,64 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_2