РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017Справа №905/779/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

про стягнення 6 576,65 грн

Суддя О.М. Ярмак

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Гарбузова Т.О. (за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва з Господарського суду Донецької області за підсудністю надійшла справа № 905/779/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення 6 576,65 грн.

За результатами автоматизованого розподілу справ справу № 905/779/17 передано на розгляд судді Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 27.06.2017.

27.06.2017 відповідачем подано заперечення на позовну заяву.

Ухвалою від 27.06.2017 розгляд справи відкладено на 25.07.2017.

19.07.2017 позивачем подано додаткові документи на виконання вимог суду.

В судове засідання 25.07.2017 позивач уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, посилаючись на ненадання позивачем належним чином засвідчених документів розміру дійсної вартості втраченого вантажу: рахунку вантажовідправника, а не посередника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.10.2016 за накладною № 51908887 ПрАТ «МАКІЇВКОКС» (вантажовідправник) відправив Приватному акціонерному товариству "Металургійний комбінат "Азовсталь" (вантажоодержувач) зі станції Кринична на станцію Сартана кокс доменний в одинадцяти вагонах, які прибули на станцію Сартана 30.10.2016.

При видачі вантажу залізницею на станції Сартана було складено комерційні акти № AQ650105/1157 від 30.10.2016 та AQ650104/1156 від 30.10.2016.

Так, у акті № AQ650105/1157 від 30.10.2016 значиться про те, що за наслідками комерційного переважування вагону № 65336612 встановлено нестачу вантажу у кількості 1 350,00 кг, а також виявлено у вагоні виїмку 3 м довжиною, в районі виїмки маркування відсутнє.

У акті № AQ650104/1156 від 30.10.2016 значиться про те, що за наслідками комерційного переважування вагону № 65491672 встановлено нестачу вантажу у кількості 1 600,00 кг, а також виявлено у вагоні виїмку 3,5 м довжиною, в районі виїмки маркування відсутнє.

Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт недостачі вантажу у вагонах № 65336612 та № № 65491672 за спірним перевезенням підтверджений комерційним актом, складеним на станції призначення вантажу Сартана, який доданий позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документавідправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно розрахунку позивача, наведеного в позовній заяві, сума втраченого при перевезенні вантажу у вагонах № 65491672 та № 65336612 визначена позивачем на підставі рахунку постачальника ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» № 45250 від 24.10.2016 з урахуванням норми природньої втрати та граничного розходження визначення маси нетто і складає 3 890,99 грн. та 2 685,66 грн відповідно.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на ненадання позивачем належним чином засвідчених документів розміру дійсної вартості втраченого вантажу: рахунку вантажовідправника, а не посередника.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, натомість, його заперечення проти позову суд не спростовують викладені у позові обставини, адже позивачем подано рахунок постачальника коксу.

Інших доказів на спростування доводів відповідача позивачем не надано. Всупереч ст.ст. 33, 34 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) 6 576 (шість тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 65 коп. вартості нестачі вантажу та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Повне рішення складено: 31.07.2017

Суддя О.М. Ярмак