ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2017 р. Справа № 925/730/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Буднік А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», м. Черкаси, пр-т. Хіміків, 76

до публічного акціонерного товариства «Азот», м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72

про стягнення 864 523,68 грн. заборгованості,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

В розгляді справи оголошувалась перерва з 13.07.2017р. до 11:00 год. 20.07.2017р., з 20.07.2017р. до 09:00 год. 03.08.2017р.

Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію згідно договору від 01.05.2016р. №1080 «Про постачання теплової енергії» в розмірі 864 523,68 грн. та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні:

представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги заперечив з мотивів недоведеності кількості поставленого та спожитого тепла.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

01.05.2016р. між публічним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» (далі Теплопостачальна організація Позивач по справі), в особі в. о. директора відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» ОСОБА_3, який діє на підставі Положення про відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» та наказу №25 від 02.10.2015р., та публічним акціонерним товариством «Азот» (далі - Споживач Відповідач по справі), в особі Голови правління ПАТ «Азот» ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту було укладено договір №1080 на постачання теплової енергії (далі Договір, а.с. 10-16), за умовами якого Теплопостачальна організація зобовязується постачати Споживачеві теплову енергію на межі продажу теплової енергії, а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати отриману теплову енергію за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1. Договору).

Згідно Додатку №1 до Договору постачання теплової енергії здійснювалося на обєкт за адресою: м. Черкаси, вул. Шевченка, 249 Палац культури «Дружба народів».

Відповідно до п. 12.1.1. Договору він діє до 31 грудня 2016р. включно, набирає чинності з дня його підписання Сторонами та вважається щорічно пролонгованим з дня збігу попереднього строку його дії на наступний річний строк, якщо протягом останнього місяця строку дії Договору від жодної з Сторін не надійшло до іншої Сторони заяви про відмову від договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору постачання та споживання теплової енергії здійснюється Сторонами на умовах цього Договору, положень Закону України «Про теплоенергетику», Правил користування тепловою енергією, Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, Правил технічної експлуатації систем теплопостачання комунальної енергетики України, Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, Положення про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії, Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, нормативних документів у сфері теплопостачання, житлового містобудівного законодавства та інших нормативних актів України.

Відповідно до п. 2.3. Договору постачання теплової енергії здійснюється:

- для потреб опалення та вентиляції в період опалювального сезону (орієнтовно з 15 жовтня по 15 квітня);

- для потреб гарячого водопостачання протягом року.

Відповідно до п. 8.1. Договору розрахунки за теплову енергію здійснюються на умовах попередньої оплати поточного місяця, величина в сумі фактичних нарахувань аналогічного періоду або, за відсутністю таких даних за кількістю теплової енергії, розрахованою відповідно до теплових навантажень, вказаних у Додатку 1, 2 цього Договору з урахуванням характеристики приміщень.

Відповідно до п. 8.2. Договору оплата за теплову енергію здійснюється за рахунком-фактурою, сума якого включає величину попередньої оплати залишку несплаченої суми за попередній(ні) період(и), виходячи з розрахунку її фактичної реалізації.

Відповідно до п. 8.5. Договору Споживач, щомісяця з 01 по 07 число отримує у Теплопостачальної організації оформлені акт приймання-передачі теплової енергії, акт звіряння розрахунків за спожиту теплову енергію на початок розрахункового періоду та рахунок-фактуру на сплату теплової енергії з урахуванням несплаченої вартості фактично спожитої теплової енергії (чи її частки) у попередньому розрахунковому періоді та суми попередньої оплати за теплову енергію поточного місяця.

Відповідно до п. 8.6. Договору Споживач протягом трьох робочих днів з дати одержання вказаних вище документів, підписує, скріпляє печаткою та повертає Теплопостачальній організації по одному примірнику підписаних актів приймання-передавання теплової енергії та звіряння розрахунків за спожиту теплову енергію.

За приписами п. 8.9 Договору Споживач до 25 числа поточного місяця у відповідності до рахунку-фактури сплачує Теплопостачальній організації суму попередньої оплати за теплову енергію поточного місяця та несплачену вартість (чи її частку) фактично спожитої теплової енергії у попередньому звітному періоді.

В період з 22.11.2016р. по 20.03.2017р. Позивачем було відпущено Відповідачу теплової енергії:

- 164,59 Гкал по тарифу 1199,05 грн/1Гкал + ПДВ 20% - на суму 236821,97 грн.;

- 33,77 Гкал по тарифу 1199,05 грн/1Гкал + ПДВ 20% - на суму 48590,30 грн.;

- 140,68 Гкал по тарифу 1479,36 грн/1Гкал + ПДВ 20% - на суму 249739,63 грн.;

- 176,65 Гкал по тарифу 1479,36грн/1Гкал + ПДВ 20% - на суму 313594,73 грн.;

- 12,53 Гкал по тарифу 1479,36 грн/1Гкал + ПДВ 20% - на суму 22243,66 грн.;

- 104,42 Гкал по тарифу 1590,88 грн/1Гкал + ПДВ 20% - на суму 199343,63 грн.,

Всього передано споживачу 632,64 Гкал теплової енергії на суму 1070333,92 грн., за яку розрахунок проведено частково.

Тариф 1199,05 грн. за 1Гкал встановлений підприємству на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1757 від 29.09.2016р.;

тариф 1479,36 грн. за 1Гкал встановлений на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2126 від 02.12.2016р., про що відповідач був повідомлений листом №25/626 від 25.01.2017р.;

тариф 1590,88 грн. за 1Гкал встановлений на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №151 від 01.02.2017р., про що відповідач був повідомлений листом №25/3128 від 02.03.2017р.

Обсяги спожитої Відповідачем теплової енергії визначаються згідно з п. 23 «Правил користування тепловою енергією» від 03.10.2007р. №1198.

Теплопостачальна організація неодноразово зверталася до Споживача з проханням сплатити наявний борг, однак оплату за спожиту теплову енергію Споживач не здійснив, що стало причиною звернення позивача до суду для захисту своїх прав та примусового стягнення боргу.

На момент звернення з позовом до суду, заборгованість Відповідача перед Позивачем за спожиту теплову енергію за період з 21.11.2016р. по 20.03.2017р. становить 864 523,68 грн. (розрахунок, а.с. 20). Заборгованість за теплопостачання на користь позивача підтверджена довідками (а.с. 21-24) про використану теплову енергію та рахунками-фактурами:

- №5607 від 30.12.2016р. (а.с. 25);

- №736 від 31.01.2017р. (а.с. 27);

- №1533 від 28.02.2017р. (а.с.29);

- №2285 від 31.03.2017р. (а.с. 31).

Доказів належної та повної оплати відповідач не надав. Претензій по кількості та якості тепла не предявлено. Спору в частині дійсності договору немає.

Інших доказів сторонами не подано.

На запитання головуючого в судовому засіданні представники сторін заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки та споживання енергоносіїв приєднаними мережами на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Сторони за договором є субєктами господарювання на ринку послуг та самостійними юридичними особами, що підтверджено свідоцтвами про їх державну реєстрацію.

За правовою природою договір від 01.05.2016р. №1080 на постачання теплової енергії є договором купівлі-продажу енергоносіїв через приєднані мережі і відповідає вимогам статті 655 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір від 01.05.2016р. №1080 на постачання теплової енергії заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд враховує також презумпцію правомірності правочину відповідно до положень ст. 204 ЦК України.

Передача тепла не спростована і не заперечна відповідачем в належний спосіб.

Факт наявності заборгованості підтверджується Договором, довідками про використану теплову енергію, актами та рахунками-фактурами на оплату тепла. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отримане тепло за спірний період з 21.11.2016р. по 20.03.2017р., в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриману теплову енергію, який визначений п. 8.9 Договору до 25 числа поточного місяця.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки тепла (ціна, кількість, якість), недопоставки тепла чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриману та використану теплову енергію належним чином не виконав, що є предметом спору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлене тепло за період з 21.11.2016р. по 20.03.2017р. у розмірі 864 523,68 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту порушеного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечити вимоги.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 12 967,85 грн. судового збору

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85, 83 п. 6 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Азот», м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72, , номер рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», м. Черкаси, пр-т. Хіміків, 76, , номер рахунку в банку невідомий

864 523,68 грн. заборгованості та 12 967,85 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 03.08.2017р.

Суддя Г.М. Скиба