РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017Справа №910/7687/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом дочірнього підприємства Всеукраїнська громадська організація онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів" "Фаворит-Плюс"

до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС"

про внесення змін до договору №162(3) 14 УК від 12.05.2014 року

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Близнюкова С.В. - представник за довіреністю № 3186 від 08.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги дочірнього підприємства Всеукраїнська громадська організація онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів" "Фаворит-Плюс" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" про внесення змін до договору №162(3) 14 УК від 12.05.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.05.2014 між сторонами укладено договір на поставку продукції № 162(3) 14УК. Обов'язковість виконання договору ґрунтується на "Програмі реконструкції систем радіаційного контролю АЕС України" ПМ-Д.0.08.428-10. Судами у справі № 910/20509/15 встановлено, що саме неправомірні дії відповідача призвели до прострочення ним виконання обов'язкових заходів державної програми з підвищення безпеки АЕС в частині модернізації систем радіаційного контролю ЗАЕС, що ушкоджує суспільні інтереси та право народу України на радіаційну безпеку згідно чинного законодавства. Тобто, не виконані заплановані заходи з підвищення безпеки - не створені необхідні умови - неможливо прийняти рішення щодо продовження строку експлуатації енергоблоків. Судами встановлено, що необхідною передумовою для поставки позивачем товару відповідачу є включення позивача до переліку постачальників відповідача, проте відповідач зволікав із включенням позивача до переліку постачальників та позивач наразі не може виконати зобов'язання за договором. Для завершення робіт за договором між сторонами проводились переговори стосовно необхідності проведення оцінки постачальника та внесення змін до договору. Через систематичні неправомірні дії відповідача об'єктивно виникли підстави для внесення змін до договору в частині продовження строку його дії.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.05.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.06.2017 р.

06.06.2017 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву та документи по справі.

В судове засідання 12.06.2017 р. представник позивача не з'явився, вимоги ухвали суду від 17.05.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.06.2017 року розгляд справи відкладено на 18.07.2017 року.

В судове засідання 18.07.2017 року представник позивача не з'явився, вимоги ухвали суду від 17.05.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

12.05.2014 між дочірнім підприємством "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" (постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (покупець) укладено договір поставки продукції № 162(3)14УК, який зареєстрований ДП НАЕК «Енергоатом» 25.07.2014 року за №53-121-01-14-00435.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у договорі поставити обладнання і надати супутні послуги з впровадження Автоматизованої системи радіаційного контролю спец корпусу №1 ВП «Запорізька АЕС» (АСРК СК-1), а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, прийняти і сплатити товар.

Згідно з п.1.3 договору, строк виконання постачальником зобов'язань за договором: жовтень 2014р. - квітень 2016р. Поставка товару здійснюється згідно з «График поставки оборудования по мероприятию «Реконструкция системы АКРБ. Замена оборудования РК СК-1. расширение функцій в соответствии с требованиями НД» в 2014-2016гг.» (додаток №1 до договору, який є його невід'ємною частиною).

Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість договору, з урахуванням супутніх послуг, надання яких передбачено розділом 7 та ТВіУП (додаток № 2 до договору) становить 42 310 550,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 11.2 договору передбачено, що цей договір може бути змінений, розірваний або визнаний недійсним за підставами, передбаченими законом.

Згідно з п. 12.1 договору, договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 36 місяців з дати укладання, а в частині виконання гарантійних зобов'язань постачальника, передбачених договором, - до закінчення терміну дії гарантії.

Відповідно до п. 8.8 договору постачальник зобов'язаний пройти оцінку як постачальник ДП "НАЕК "Енергоатом" до початку поставки товару (якщо постачальник одночасно є виробником товару). В разі, якщо постачальник не є виробником товару, він зобов'язаний забезпечити проходження такої оцінки виробником товару.

Згідно з п. 17 ТВіУП (додатку №2 до договору) постачальник має бути внесений до "Переліку постачальників ДП "НАЕК "Енергоатом" або письмово підтвердити готовність пройти оцінку до моменту поставки.

В зв'язку з ігноруванням з боку позивача вищевказаних вимог, 01.07.2016 у відношенні позивача затверджено рішення про відхилення постачальника РШ-П 0.03.020-16, яке направлено на адресу позивача листом від № 9712/06 від 04.07.2016.

При цьому, відповідно до п. 4 вказаного рішення відповідач запропонував ДП "Фаворит-Плюс" усунути зауваження і невідповідності, зазначені у звіті № ОЧ-П.1.18.005-15 та Звіті комісії з перевірки даних аудиту, виконаного під час оцінки постачальника ДП "НАЕК "Енергоатом" - ДП ВГОО "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс", та надати у ДП "НАЕК "Енергоатом" звіт про їх виконання до 01.08.2016.

Позивач невідповідності та зауваження так і не усунув.

Наразі позивач залишається таким, що відхилений як постачальник ДП "НАЕК "Енергоатом" внаслідок неспроможності виготовляти та поставляти продукцію на рівні якості, що гарантує виконання вимог норм, правил, стандартів з ядерної та радіаційної безпеки по договору № 162(3)14УК від 12.05.2014.

Враховуючи, що зауваження та недоліки позивачем досі не усунуто, суд приходить до висновку що дані обставини не підтверджують бажання позивача виконувати зобов'язання за договором.

Посилання позивача на рішення Господарського суду міста Києва № 910/20509/15 від 25.01.2016 яким встановлено, що внаслідок допущеного відповідачем порушення зобов'язання унеможливило виконання позивачем своїх зобов'язань за договором не приймається судом до уваги, оскільки позивачем після прийняття вказаного рішення суду не вжито жодних заходів щодо виконання умов договору.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, з метою внесення змін до договору №162(3)14УК від 12.05.2014р., Дочірнім підприємством Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит - Плюс" направлено на адресу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" лист №3/20 від 18.04.2017р. щодо внесення змін договору, в якому постачальник інформував покупця про наявність необхідності продовження строку дії договору на 36 місяців, тобто до 12.05.2020р.

Будь-якої відповіді чи зустрічної пропозиції від ВП «ЗАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» не надходило, що стало підставою для звернення до суду.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Відповідачем зазначено, що пропозиції позивача стосовно внесення змін до договору, викладені у листі позивача №3/20 від 18.04.2017 року, який додано до позову, на адресу відповідача не надходив, що підтверджується довідкою загального відділу ВП ЗАЕС №13 від 22.05.2017.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З огляду на те, що сторони не дійшли згоди про внесення змін до договору, спір передано на вирішення суду.

За приписами ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, підставою для зміни умов договору може бути належним чином доведений факт невиконання відповідачем передбачених договором зобов'язань, що призводить до завдання іншій стороні значної шкоди.

Крім того, заперечуючи проти позовних вимог відповідачем наголошено на тому, що спірний правочин було розірвано згідно судового рішення, яке набрало законної сили, а отже, відсутні підстави для внесення до договору №162(3)14УК від 12.05.2014р. змін.

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 16.08.2016 року у справі №910/21926/15 за позовом державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична компанія" до дочірнього підприємства "Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит - Плюс" про розірвання договору від 12.05.2014 № 162 (3) 14 УК (далі - Договір) та стягнення 1 100 850,48 грн. штрафних санкцій, з яких 940 427,86 грн. пені та 160 422,62 грн. штрафу, у зв'язку з несвоєчасним та неналежним виконанням відповідачем умов договору, позов задоволено повністю. Стягнуто з дочірнього підприємства "Всеукраїнська громадська організація онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" 940 427 грн. 86 коп. пені; 160 422 грн. 62 коп. штрафу; 22 017 грн. 01 коп. та 1 218 грн. судового збору. Розірвано договір поставки продукції від 12.05.2014 № 162(3)14УК, укладений дочірнім підприємством "Всеукраїнська громадська організація онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит-Плюс" (01001, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 23; 01001, м. Київ, вул. Десятинна, б. 1/3, кв. 11а; ідентифікаційний код: 25285759) та державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код: 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133; ідентифікаційний код: 19355964).

Вищезазначене рішення набрало законної сили 02.09.2016 року.

Відповідно до ч.3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012, від 06.03.2014р. по справі №910/11595/13, від 23.02.2016р. по справі №910/16120/14.

Отже, виходячи з наведеного вище, рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2016 року у справі №910/21926/15 має преюдиційне значення, а встановлені в ньому обставини, зокрема, щодо розірвання договору №162(3)14УК від 12.05.2014р., повторного доведення не потребують.

Суд зазначає, що строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Строк дії договору визначається сторонами на їх власний розсуд.

Частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Тобто, тільки до закінчення терміну дії договору до нього можуть бути внесені певні зміни та доповнення за рішенням суду.

Згідно приписів ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

У даному випадку зміни до договору за рішенням суду могли б бути внесені до договору лише під час дії договору. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 30.11.2010р. Вищого господарського суду України по справі №23/6.

Враховуючи вищезазначене, та беручи до уваги те, що станом на момент вирішення спору по суті договір №162(3)14УК від 12.05.2014 року є розірваним за рішенням суду, яке набрало законної сили, тому суд не вбачає підстав для внесення змін до вказаного правочину, внаслідок чого позовні вимоги дочірнього підприємства Всеукраїнської громадської організації онкоінвалідів "Спілка онкоінвалідів "Фаворит -Плюс" до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про внесення змін в п. 12.1 договору №162(3) 14 УК від 12.05.2014 р. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34,, ч.3 ст. 35, ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 27.07.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий