ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Справа № 910/16766/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О.,
суддівДанилової М.В., Корсака В.А.
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 18.05.2017, яка винесена за результатами перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 09.03.2017
у справі№910/16766/13 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
за участюВідділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві
простягнення коштів

за участю представників сторін від:

позивача: Сороколіт Є.М. (дов. від 14.04.2017),

відповідача: Гуменюк Т.М. (дов. від 28.09.2016),

УДВС у місті Києві: не з'явились, належно повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення заборгованості з оплати вартості поставленого і спожитого природного газу за договором №14/2274/11 від 30.09.2011 у загальній сумі 23 166 815,62 грн., з яких: 18 764 199,91 грн. основний борг, 172 910,69 грн. інфляційні втрати, 3 475 487,45 грн. пеня, 75 4217,57 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2013 позов було задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 8 007 832,90 грн. основного боргу, 754 217,57 грн. 3% річних, 172 910,69 грн. інфляційних втрат, 1 737 743,73 грн. пені та 31 657,20 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2014 рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог та прийнято нове рішення, яким в цій частині в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.06.2014 постанову суду апеляційної інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача пені, інфляційних та 3% річних, а рішення суду першої інстанції в цій частині вимог залишено без змін. В іншій частині постанову та рішення у справі залишено без змін.

07.07.2014 Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

В січні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій просило суд визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2016 ВП №44430419 про закінчення виконавчого провадження, а також визнати цю постанову недійсною. Вимоги скарги обґрунтовані тим, що приймаючи оскаржувану постанову, орган державної виконавчої служби керувався пунктом 16 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та закрив виконавче провадження, у зв'язку із списанням згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед позивачем за спожитий природний газ, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням у даній справі. Заявник зазначає, що постанова від 16.12.2016 ВП №44430419 про закінчення виконавчого провадження прийнята з порушенням норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки списання заборгованості за рішенням суду у справі №910/16766/13 документально не підтверджено та до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів відповідача не включено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2017, винесеною суддею Турчин С.О., скаргу на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві задоволено повністю, визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови від 16.12.2016 ВП №44430419 про закінчення виконавчого провадження та визнано вказану постанову недійсною.

Київський апеляційний господарський суд, колегією суддів у складі: Зубець Л.П. -- головуючого, Алданової С.О., Мартюк А.І., постановою від 18.05.2017 перевірену ухвалу місцевого господарського суду залишив без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати, а у задоволенні скарги на дії ДВС відмовити. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, скаржник вказує на неврахування судами того, що єдиною умовою, яку законодавець визначив як підставу для списання неустойки, інфляційних нарахувань та 3% річних, було погашення такої заборгованості за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". З огляду на що, на думку скаржника, державним виконавцем було правомірно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних. При цьому скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій приписів статей 8, 19 Конституції України, статей 42, 43, 47, 35, 43 Господарського процесуального кодексу України, статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Ухвалою від 12.07.2017 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого судді - Швеця В.О., суддів - Данилової М.В., Корсака В.А., касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" прийнято до провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.07.2017.

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого господарського суду України не надходило.

Вищий господарський суд України, заслухавши суддю Швеця В.О., пояснення представників сторін, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Як убачається із матеріалів справи, на виконання рішення суду у даній справі Господарським судом міста Києва 07.07.2014 було видано відповідні накази. Судами установлено, що 16.12.2016 в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову ВП №44430419 про закінчення виконавчого провадження, згідно з якою підставою для закінчення виконавчого провадження стали обставини, визначені в пункті 16 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження". Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не погодилось з такими діями органу виконання та звернулось до Господарського суду міста Києва з відповідною скаргою. Задовольняючи скаргу суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Публічним акціонерним товариством "Київенерго" не надано документів про внесення підприємства боржника до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а також доказів, підтверджуючих списання Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості, яка обліковується за підприємством боржника зі сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних. Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне. 03.11.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії", який набрав чинності 30.11.2016. З прийняттям вказаного Закону було внесено зміни до Закону України "Про виконавче провадження", а саме, відповідно до пункту 16 частини 1 статті 39 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням. Відповідно до статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) відноситься, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), та також заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню. Згідно з частиною 3 статті 7 вказаного Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. У преамбулі названого Закону зазначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до статті 2 вказаного Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Згідно з абз. 9 частини 1 статті 1 названого Закону процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Відповідно до частини 1 статті 3 цього Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Вказана норма кореспондується з абз. 12 частини 1 статті 1 названого Закону, яким визначено, що учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Отже, для врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії особа, яка має право на таку процедуру, повинна вчинити відповідні дії для включення її до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Згідно з пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №93 "Про затвердження Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром" у реєстрі зазначаються дані про підприємство, зокрема, інформація щодо обсягу нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016. Отже, обсяг нарахувань із сплати інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016, є окремою інформацією, яка підлягає обов'язковому включенню до реєстру, задля обліку з боку центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 01.07.2016 (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню). Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості. Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу. Таким чином, для списання зобов'язань з оплати пені, 3% річних та інфляційних нарахувань в порядку, передбаченому вищевказаним Законом, товариство має набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру. Законом не передбачено автоматичного списання зазначених сум і таке списання повинно здійснюватися у порядку, який визначений положеннями зазначеного Закону. Як встановлено судами попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство "Київенерго" не є учасником процедури врегулювання заборгованості у розумінні вказаних норм права, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", для включення до такого реєстру. Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП №44430419, а також визнання цієї постанови недійсною. Доводи касаційної скарги наведеного не спростовують. Відповідно до статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування, зокрема, норм процесуального права. З огляду на те, що судом касаційної інстанції не виявлено порушень судом норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для скасування переглянутої постанови у справі та задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі №910/16766/13 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя: В. Швець

Судді: М. Данилова

В. Корсак