ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017р. Справа № 914/1022/17

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Петрашка М.М.,

при секретарі судового засідання Краєвському І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства «Перемишлянитеплоенерго», м. Перемишляни, Львівської області,
до відповідача:Виконавчого комітету Бібрської міської ради, м. Бібрка, Перемишлянського району Львівської області,
про: стягнення 73.354,64 грн.
Представники:
позивача:ОСОБА_1 представник,
відповідача:ОСОБА_2 представник, ОСОБА_3 представник.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Комунального підприємства «Перемишлянитеплоенерго» до Виконавчого комітету Бібрської міської ради про 73.354,64 грн. Ухвалою суду від 29.05.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.06.2017 р. Ухвалою суду від 20.06.2017 р. розгляд справи відкладався на 04.07.2017 р. В судовому засіданні 04.07.2017 р. оголошено перерву до 18.07.2017 р. та до 24.07.2017 р.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов Договору №20 від 04.10.2006 р. не здійснив повної оплати за поставлену йому теплову енергію в гарячій воді, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 73.354,64 грн.

04 липня 2017 року до суду за вх.№23596/17 від відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

21 липня 2017 року до суду за вх.№25727/17 від позивача надійшли письмові пояснення, яким вказує на обставини, які стосуються клопотання відповідача про припинення провадження у справі та вказує, що рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/2661/15 стягнуто заборгованість за іншим договором укладеним між позивачем та відповідачем, зокрема, за договором від 06.03.2012 р., а в даній справі позивачем звернувся про стягнення за договором від 06.10.2006 р.

Так, суд розглянувши вказане клопотання відповідача про припинення провадження у справі, вважає таке безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав усні пояснення по суті справи.

В судове засідання представник відповідача зявився, відзив на позовну заяву не подав, однак подав клопотання про долучення до матеріалів справи актів звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2013 р. та на 01.01.2014 р., копію рішення Господарського суду Львівської області від 30.09.2015 р. у справі №914/2661/15, а також просив застосувати строки позовної давності до вимог заявлених у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №20 від 04.10.2006 р. (надалі - Договір).

За цим Договором Енергопостачальна організація (позивач у справі) бере на себе зобовязання постачати Споживачеві (відповідачу у справі) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах (в межах коштів, передбачених бюджетом), а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими відповідними органами тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1. Договору).

Згідно з п. 7.3. Договору Споживач здійснює щомісячну оплату за теплову енергію, спожиту протягом поточного місяця, не пізніше 5-го числа наступного місяця.

Відповідно до п.11.1. договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2007р.

Договір вважається автоматично продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією з сторін (п.11.4. договору).

На виконання умов Договору позивачем в січні та лютому 2012 року поставлено, а відповідачем отримано теплову енергію в гарячій воді. Доказів оплати рахунків за січень та лютий 2012р. матеріали справи не містять.

Крім того, Актами від 01.02.2012 р. та від 01.03.2012 р. встановлено, що теплова енергія до дитячого садочка у січні та лютому 2012 року подавалась безперебійно.

Також, довідкою позивача №30 від 07.04.2017 р. встановлено, що борг за теплопостачання дитячого садочку м. Бібрка становить 73.354,64 грн., з яких: 36.467,24 грн. за січень 2012 р. та 36.887,40 грн. за лютий 2012 р.

В матеріалах справи відсутні письмові докази спростування вказаної заборгованості.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.09.2015 р. у справі №914/2661/15 встановлено, що КП «Перемишлянитеплоенерго» виставляло Виконавчому комітету Бібрської міської ради рахунки на оплату послуг: Рахунок №43 від 14.03.2012 р. на суму 36 887,40 грн.; Рахунок №76 від 23.04.2012 р. на суму 2 736,81 грн.; Рахунок №78 від 25.10.2012 р. на суму 14 278,99 грн.; Рахунок №138 від 21.12.2012 р. на суму 34 302,98 грн.; Рахунок №1 від 01.02.2013 р. на суму 36 668,70 грн.; Рахунок №24 від 22.02.2013 р. на суму 36 668,70 грн. за договором №20 від 06.03.2012 р. та 20/02 від 05.02.2013р.

У матеріалах справи № 914/2661/15 містяться платіжні доручення про оплату згідно договору №20 від 06.03.2012 р. за поставку теплової енергії у березні, квітні, жовтні, листопаді, грудні 2012р. Доказів оплати за січень-лютий 2012р. (договір №20 від 04.10.2006 р.) як матеріали справи № 914/2661/15, так і матеріали даної справи №914/2661/15 не містять.

24 липня 2017 року відповідачем подано до суду клопотання (вх.№26382/17) яким відповідач просить зокрема, застосувати строки позовної давності до вимоги позивача заявлених у позовній заяві.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу поставки теплової енергії в гарячій воді в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу статті 610, частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Між сторонами у справі укладено Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №20 від 04.10.2006 р. (надалі - Договір).

За цим Договором Енергопостачальна організація (позивач у справі) бере на себе зобовязання постачати Споживачеві (відповідачу у справі) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах (в межах коштів, передбачених бюджетом), а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими відповідними органами тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1. Договору).

Згідно з п. 7.3. Договору Споживач здійснює щомісячну оплату за теплову енергію, спожиту протягом поточного місяця, не пізніше 5-го числа наступного місяця.

Відповідно до п.11.1. договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2007р.

Договір вважається автоматично продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією з сторін (п.11.4. договору).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.09.2015 р. у справі №914/2661/15 встановлено, що КП «Перемишлянитеплоенерго» виставляло Виконавчому комітету Бібрської міської ради рахунки на оплату послуг: Рахунок №43 від 14.03.2012 р. на суму 36 887,40 грн.; Рахунок №76 від 23.04.2012 р. на суму 2 736,81 грн.; Рахунок №78 від 25.10.2012 р. на суму 14 278,99 грн.; Рахунок №138 від 21.12.2012 р. на суму 34 302,98 грн.; Рахунок №1 від 01.02.2013 р. на суму 36 668,70 грн.; Рахунок №24 від 22.02.2013 р. на суму 36 668,70 грн. за договором №20 від 06.03.2012 р. та 20/02 від 05.02.2013р.

У матеріалах справи № 914/2661/15 містяться платіжні доручення про оплату згідно договору №20 від 06.03.2012 р. за поставку теплової енергії у березні, квітні, жовтні, листопаді, грудні 2012р. Доказів оплати за січень-лютий 2012р. (договір №20 від 04.10.2006 р.) як матеріали справи № 914/2661/15, так і матеріали даної справи №914/2661/15 не містять.

Слід зазначити, що у справі № 914/2661/15 вирішувалось питання про наявність заборгованості яка виникла у межах та на підставі договору №20 від 06.03.2012 р., і за результатами розгляду суд дійшов висновку про наявність заборгованості лише за постачання теплової енергії у січні 2013р., що підтверджується платіжними дорученнями про оплату згідно договору №20 від 06.03.2012 р. за поставку теплової енергії у березні, квітні, жовтні, листопаді, грудні 2012р. У даній справі суд розглядав питання про наявність заборгованості за січень-лютий 2012р., яка виникла у межах та на підставі договору №20 від 04.10.2006р., і доказів погашення заборгованості за січень-лютий 2012р. суду не надано.

Тим не менше, на виконання умов Договору позивачем в січні та лютому 2012 року поставлено, а відповідачем отримано теплову енергію в гарячій воді на загальну суму 73.354,64 грн. Докази оплати рахунків за січень та лютий 2012р. відсутні.

Однак, як встановлено з матеріалів даної справи, згідно з п. 7.3. Договору Споживач здійснює щомісячну оплату за теплову енергію, спожиту протягом поточного місяця, не пізніше 5-го числа наступного місяця, тобто строк виконання зобовязання за поставлену теплову енергію в січні 2012 року настав 06.02.2012 р., а за поставлену теплову енергію в лютому 2012 р. 06.03.2012 р.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, суд дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, беручи до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності викладену в клопотанні від 24.07.2017 р. вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 73.354,64 грн. основного боргу слід відмовити враховуючи наслідки спливу позовної давності.

Відповідно до статей 32, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31 липня 2017 року.

Суддя Петрашко М.М.