ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р.Справа № 922/2092/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Харківгаз Збут", м. Харків
до ДКП "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дов. №007Др-43-1216 від 30.12.2016 р.,

відповідача ОСОБА_2 за дов. б/н від 04.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку ім. Горького», м.Харків про стягнення пені - 9 121,73 грн., трьох відсотків річних - 1 022,06 грн. та інфляційних втрат - 3 787,71 грн. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Вимоги позивача мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11410264L7GB076 від 01.07.2016 р., в частині здійснення своєчасної оплати за надані послуги, в результаті чого позивачем було нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 26.06.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.07.2017 р. о 09:15.

У звязку з ненаданням витребуваних судом документів в судовому засіданні оголошувалася перерва з 10.07.2017 р. по 17.07.2017 р. до 9 години. За клопотанням відповідача розгляд справи відкладався з 17.07.2017 р. на 31.07.2017 р. о 10:00.

В призначеному судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача пеню - 9 121,73 грн., три відсотки річних - 1 022,06 грн. та інфляційних втрати - 3 787,71 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки і подання доказів, викладення своїх доводів та обґрунтувань, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені усі належні умови для учасників судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

01 липня 2016 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та Комунальним підприємством «Центральний парк культури та відпочинку ім. М.Горького» було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) №11410264L7GB076 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Річний плановий обсяг постачання газу до 55,834 тис. куб. м. Планові обсяги постачання газу по місяцях встановлені в п. 1.3 Договору та умовами укладених в подальшому додаткових угод.

Відповідно до п. 3.2 ціна газу становить 6896,70 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1379,34 грн.

Також, додатковими угодами сторони вносили зміни до Договору в частині визначення ціни газу та встановлювали її в розмірі:

- за додатковою угодою від 14.11.2016 р. 7545,63 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 9054,76 грн.;

- від 14.12.2016 р. 9354,76 грн. з ПДВ;

- від 31.01.2017 р. 9356,32 грн. з ПДВ;

- від 06.03.2017 р. 10697,52 грн. з ПДВ.

Пунктом 11.1 було встановлено, що Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) і діє в частині постачання газу з 01.03.2016 р. по 31.12.2016 р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.2 Договору).

Додатковими угодами від 01.07.2016 р., від 14.11.2016 р., 30.12.2016 р., 31.01.2017 р. сторонами продовжувався строк дії договору до 31 березня 2017 р.

В п. 4.2 укладеного договору сторони встановили, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем в розмірі 100% місячної вартості запланованого обсягу газу до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання (п. 4.2.3 Договору).

Згідно п. 2.9.2, 2.9.3 Договору послуги з постачання природного газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі природного газу.

На підтвердження факту надання позивачем та отримання відповідачем послуг з постачання газу в заявленому періоді позивач надав підписані сторонами акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2016 р. січень 2017 р. та докази повторного направлення відповідачу актів за лютий березень 2017 р. (а.с. 30-33).

Згідно п. 2.9.5 Договору у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Позивач, посилаючись на те, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за поставлений природний газ, здійснив нарахування пені 9121,73 грн., відсотків річних 1022,06 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3787,71 грн.

В свою чергу, відповідачем не було надано заперечень на зазначені позивачем дати проведення оплати з простроченням, як і не було надано доказів своєчасного виконання обовязків за договором.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2.1 Договору передбачено сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу, у разі порушення споживачем строків оплати.

Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Враховуючи зазначене, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 9121,73 грн., 3% річних 1022,06 грн. та 3787,71 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню 3% річних, пені та інфляційних втрат суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, в порушення умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11410264L7GB076 від 01.07.2016 р., несвоєчасно здійснював оплату за поставлений природний газ, а отже позовні вимоги щодо стягнення нарахованих у відповідності із умовами договору та приписами діючого законодавства штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 1600,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33-34, 43, 47-49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку ім. М.Горького» (61023, м. Харків, вул. Сумська, 81, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ОСОБА_1 39590621) пеню в розмірі 9121,73 грн., три відсотки річних 1022,06 грн., інфляційні втрати 3787,71 грн. та 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.08.2017 р.

Суддя ОСОБА_3