ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2017 р.Справа № 922/1573/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області м. Харків
до ФОП ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення коштів та розірвання договору
за участю представників:

позивача - Воронятніков С.В. за довіреністю №04 від 04.01.2017

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 в якому просить суд :

- Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області заборгованість з орендної плати в сумі 6948,16грн., пеня у сумі 492,67грн. та штраф у сумі 486,37 грн.

- Розірвати договір оренди № 4699-П від 13.09.2010р. укладений між РВ ФДМУ по Харківській області та ФОП ОСОБА_2

- Зобов'язати ФОП ОСОБА_2 звільнити та повернути орендоване майно (кім. №1 № 2, № 3. 1/2 №4, №5 (згідно плану) на 1-му поверсі 4-поверхової адміністративно - побутової прибудови корпусу 300 С (інв. № 000264), загальною площею 44,40 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2) Балансоутримувачу - ДП "Завод ім. В.О. Малишева" (ідентифікаційний номер 14315629) за Актом приймання - передачі.

Ухвалою суду від 19.05.2017 було порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 01.06.2017.

Розгляд справи було відкладено на 17 липня 2017 року.

Через канцелярію суду, позивачем було надано до суду заяву (вх. № 22798 від 13.07.2017) про зменшення позовних вимог, відповідно до якої вказує, що відповідачем частково виконані позовні вимоги Позивача, а саме: сторонами підписана угода про розірвання Договору оренди № 4699-Н від 13.09.2010р.; актом приймання-передачі орендованого майна по договору оренди № 4699-Н від 13.09.2010 р. орендоване майно було повернуте Балансоутримувачу; сплачена заборгованість з орендної плати та сплачено 69,60 грн. пені, регіональним відділенням 21.06.2017р. було зараховано завдаток, сплачений орендарем 25.10.2010 р. у розмірі 604,76 грн., в рахунок погашення штрафу у сумі 486,37 грн. та пені у сумі 118,39 грн. у зв'язку з чим за Відповідачем обліковується заборгованість з пені у розмірі 359,12 грн. Таким чином, згідно зменшеної позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 359,12 грн.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Дослідивши заяву позивача про зменшення позовних вимог, суд встановив, що вона подана з дотриманням вимог, встановлених ГПК України та підлягає прийняттю.

З урахуванням викладеного, суд продовжує розгляд справи з урахуванням цих змін та розглядає наступні позовні вимоги позивача в наступній редакції:

- Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області пеню у сумі 359,12 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав.

Приймаючи до уваги, що відповідач, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

Норми ст.22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

13.09.2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (надалі - Позивач, Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - Відповідач. Орендар) було укладено Договір оренди № 4699-Н за умовами якого. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення - кім. № 1, № 2, № З, 1/2 №4. №5 (згідно плану) на 1-му поверсі 4-поверхової адміністративно-побутової прибудови корпусу 300 С (інв. № 000264) (далі - Майно), загальною площею 44,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2. що перебуває на балансі ДП «Завод ім. В.О. Малишева» (ідентифікаційний номер 14315629) (далі Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 22.03.2010р. і становить 43200.00 (сорок три тисячі двісті) грн.

Відповідно до п.1.2. Договору, майно було передано в оренду з метою розміщення складу.

Відповідно до п. 10.1. Договору, Договір оренди був укладений строком на 2 роки та 11 місяців, що діє з 13.09.2010р. до 13.08.2013р.

Орендна плата згідно п.3.1 Договору визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку), з урахуванням результату конкурсу на право оренди державного Майна і становить без ГІДВ за базовий місяць розрахунку - травень 2010р. - 43 1,97 грн. (згідно Додатку №2).

Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2010р. визначається шляхом, корегування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за червень-вересень 2010р.

При цьому, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.3 Договору).

Додатковою угодою №1 від 18.07.2016р. до Договору оренди № 4699-Н від 13.09.2010р. змінено розділ 3.1. та викладено в наступній редакції з 20.09.2011р.

«Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 (зі змінами), і становить без ПДВ за перший місяць перерахунку - вересень 2011 р, - 591,84 грн. (згідно додатку №1 до цієї додаткової угоди).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.»

Різниця по сплаті орендної плати, що виникне, повинна бути сплачена Орендарем протягом 6-ти місяців з дати підписання цієї додаткової угоди.

Відповідно до п. 3.6. Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу щомісячно, до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики, у співвідношенні:

- безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 70%

- на рахунок, визначений Балансоутримувачем - у розмірі 30%.

Відповідачем взято на себе зобов'язання своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату ( п. 5.3. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, всупереч вимогам Договору та додаткової угоди №1 від 18.07.2016р. до Договору оренди № 4699-Н відповідач зобов'язання своєчасно не виконав у зв'язку з чим за період з червня 2016р. по березень 2017р. за Орендарем обліковувалась заборгованість з орендної плати в сумі 6948,16 гра, (яка виникла внаслідок невиконання умов додаткової угоди №1 від 18.07.2016р.), що стало причиною звернення позивача до суду з позовом.

Відповідно до п. 3.7 Договору, орендна плати, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п.3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором належним чином та своєчасно, позивачем нарахована за період з 18.01.2017 по 19.04.2017 відповідачу пеня в сумі 492,67 грн., яка часткова сплачена відповідачем в сумі 118,39 грн.

Не виконавши вимогу позивача про здійснення оплати, відповідач здійснив цивільне правопорушення, в разі чого настають наслідки, встановлені законом або договором, в тому числі сплата неустойки, відшкодування збитків.

В силу частини 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання учасників господарських відносин визнаються цивільно-правовими зобов'язаннями та регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статей 546, 547, 549 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання у вигляді штрафу чи пені вчиняється у письмовій формі з наслідком нікчемності у разі її недотримання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору частина 4 статті 631 Цивільного кодексу України).

Таким чином на теперішній час у відповідача наявне зобов'язання перед позивачем щодо сплати пені за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 359,12 грн., тобто, саме за порушення зобов'язання відповідачем під час дії договору, яким передбачено застосування відповідальності у вигляді пені.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00грн., покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 33, 34 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, паспорт: НОМЕР_2, виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 17.09.2001р.; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, майдан Театральний, 1, отримувач: УК Немишлян/мХарНемипілянсь/22080300, код ЄДРПОУ УДКСУ: 37999669; номер рахунку: 0010; установа банку: ГУДКСУ у Харківській області; МФО банку: 851011) пеню у сумі 359,12 грн.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, паспорт: НОМЕР_2, виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 17.09.2001р.; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь державного бюджету України - 1600 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.07.2017 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя С.А. Прохоров