ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Справа № 922/4444/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівКорсака В.А., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиЗаступника прокурора Харківської області, м. Харків
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року
у справі господарського суду Харківської області
за позовомКерівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків
до1. Валківської районної державної адміністрації Харківської області, м. Валки, Харківська обл.; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Агро", с. Сидоренкове, Харківська обл.
провизнання недійсними договорів, визнання незаконним та скасування розпоряджень
за участю представників

прокуратури: Збарих С.М.,

позивача: не з'явився,

відповідача-1: не з'явився,

відповідача-2: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.12.2016 року залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року позовну заяву керівника Дергачівської місцевої прокуратури, у тому числі платіжне доручення № 2529 від 17.11.2016 року на суму 13 780 грн., - повернуто без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що керівником Дергачівської місцевої прокуратури всупереч вимогам процесуального закону було порушено правила об'єднання позовних вимог, оскільки в одній позовній заяві об'єднано кілька вимог до кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, а також суттєво утруднить вирішення спору.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, заступник прокурора Харківської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 23.12.2016 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року і передати справу на розгляд до господарського суду Харківської області.

Відповідачами відзивів на касаційну скаргу прокурора подано не було.

В судовому засіданні прокурор просив касаційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду Харківської області від 23.12.2016 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року - скасувати і передати справу на розгляд до господарського суду Харківської області.

Відповідачів згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення прокурора, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, керівник Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Валківської районної державної адміністрації Харківської області та товариства з обмеженою відповідальністю "Омбілік-Агро" про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Валківської райдержадміністрації від 22.05.2009 року № 352 "Про надання в оренду земельних ділянок з земель державного резервного фонду та земель запасу сільськогосподарського призначення ТОВ "Омбілік-Агро" на території Сидоренківської сільської ради", а також визнання недійсними:

- Договору оренди земельної ділянки від 28.09.2009 року, площею 6,6775 га, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів, кадастровий номер :03:000:0553;

- Договору оренди земельної ділянки від 28.09.2009 року, площею 7,1736 га, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів, кадастровий номер :03:000:0554;

- Договору оренди земельної ділянки від 28.09.2009 року, площею 22,2931 га, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів, кадастровий номер :02:000:0445;

- Договору оренди земельної ділянки від 28.09.2009 року, площею 11,8912 га, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів, кадастровий номер :03:000:0556;

- Договору оренди земельної ділянки від 28.09.2009 року площею 24,9479 га, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів кадастровий номер :03:000:0557;

- Договору оренди земельної ділянки від 28.09.2009 року, площею 29,0794 га, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів, кадастровий номер :02:000:0444;

- Договору оренди земельної ділянки від 28.09.2009 року, площею 35,5152 га, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів, кадастровий номер :03:000:0552;

- Договору оренди земельної ділянки від 28.09.2009 року, площею 10,6878 га, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів кадастровий номер :03:000:0551;

- Договору оренди земельної ділянки від 28.09.2009 площею 4,3154 га, яка знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів, кадастровий номер :03:000:0555.

Господарські суди попередніх інстанцій при винесенні ухвали про повернення позовної заяви прокурора підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України виходили з того, що кожен із вищевказаних договорів, які є об'єктами спірного розпорядження, є самостійним та не пов'язаним з іншим, згідно яких в оренду передаються хоча і однакові за цільовим призначенням, проте, різні земельні ділянки, різною загальною площею, а, отже, ці договори стосуються різних земельних ділянок; відтак, кожен із зазначених договорів підлягає окремому дослідженню для з'ясування прав, обов'язків і взаємовідносин сторін для встановлення обставин щодо виконання кожного договору та підстав припинення по кожному з договорів окремо.

За приписами ч. 1 ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

В той же час, п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України передбачає таку підставу для повернення позовної заяви без розгляду, як порушення правил поєднання вимог або об'єднання в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів, якщо сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що метою об'єднання позовних вимог є забезпечення належної організації розгляду справи, реалізації принципу процесуальної економії, виключення можливості прийняття судових рішень, що суперечать одне одному.

Правила щодо об'єднання позовних вимог встановлені ст. 58 ГПК України, згідно з ч. 1 якої в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Отже, для об'єднання позовних вимог необхідна хоча б одна з умов: 1) зв'язаність вимог між собою підставою виникнення, тобто такі вимоги мають походити від загальної підстави, 2) зв'язаність між собою поданими доказами, тобто у разі використання позивачем тих самих доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, керівник Дергачівської місцевої прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до двох відповідачів, зокрема, про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Валківської райдержадміністрації та визнання недійсними дев'яти договорів оренди, які укладені на підставі оскаржуваного розпорядження з одним орендарем - відповідачем-2, тобто, вимоги прокурора пов'язані між собою підставою виникнення, зв'язані між собою поданими доказами, такі договори є однорідними, укладеними з одним відповідачем-2.

Відтак, повертаючи позовну заяву прокурора без розгляду, господарськими судами попередніх інстанцій не враховано, що позовні вимоги, заявлені прокурором в позові, пов'язані між собою підставою виникнення і поданими доказами.

Крім того, господарськими судами не наведено обґрунтованих підстав для висновку, що сумісний розгляд позовних вимог значно ускладнить з'ясування фактичних обставин справи та вирішення спору.

Натомість, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що вирішення заявлених вимог прокурора в різних позовних провадженнях може зумовити винесення різних рішень за однакових обставин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України передбачено, що касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

У випадках скасування касаційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або про залишення без розгляду заяви у провадженні у справі про банкрутство, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що винесена судом першої інстанції ухвала про повернення без розгляду позовної заяви прокурора, яка залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції, не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, а тому оскаржувані судові акти підлягають скасуванню, а справа - передачі на розгляд до господарського суду Харківської області.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Харківської області від 23.12.2016 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року у справі № 922/4444/16 - скасувати.

3. Справу № 922/4444/16 направити на розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіВ.А. Корсак

В.О. Швець