КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа№ 910/1764/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Бичков В.В.,

від відповідача: Терещенко Т.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. у справі №910/1764/17 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про стягнення 525154,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення інфляційних втрат у сумі 407474,07 грн та 3% річних у сумі 117680,08 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. у справі №910/1764/17 позов задоволений повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 117680,08 грн - 3% річних, 407474,07 грн збитків від інфляції, 7877,32 грн судового збору.

Рішення мотивовано тим, що Відповідач, не виконавши заяву Позивача від 04.03.2016р. про закриття поточного рахунку № 0364 та перерахування коштів у сумі 9419567,46 грн на поточний рахунок 2752 в АТ "ОТП Банк", прострочив виконання грошового зобов'язання. За вказаних обставин, місцевий суд дійшов висновку, що Відповідач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України зобов'язаний сплатити інфляційні втрати за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. у справі №910/1764/17 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до правовідносин, які складися між сторонами не може бути застосовано ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки грошові знаки у даному випадку виконують роль товару, а не є грошовими зобов'язаннями.

Також Відповідач зазначає, що у період з 01.03.2016р. по 04.08.2016р. Позивачу виплачено на підставі п.2.1 договору банківського рахунку проценти на щоденний залишок грошових коштів на поточному рахунку, а тому є безпідставним подвійне стягнення 3% річних.

Крім того, на думку Відповідача, Позивачем невірно зазначено сукупний індекс інфляції за період з 05.03.2016р. по 03.08.2016р., а саме 1,043, оскільки індекс інфляції у 2016 році не перевищує 103 відсотки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2017р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження розгляд скарги призначено на 16.05.2017р.

27.04.2016р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Наказом голови Київського апеляційного господарського суду №50-а від 12.05.2017р. суддя Власов Ю.Л. направлений 16.05.2017р. у відрядження, у зв'язку з чим судове засідання, призначене на 16.05.2017р. не відбулось.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р. розгляд скарги призначено на 06.06.2017р. У судовому засіданні 06.06.2017р. оголошено перерву до 15.06.2017р.

Наказом голови Київського апеляційного господарського суду №70-а від 12.06.2017р. суддя Власов Ю.Л. направлений 15.06.2017р. у відрядження, у зв'язку з чим судове засідання, призначене на 15.06.2017р. не відбулось.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2017р. апеляційну скаргу Відповідача призначено до розгляду на 04.07.2017р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

21.08.2015р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір банківського рахунку №249/01-15, згідно з умовами якого Відповідач, на підставі заяви Позивача, встановленої форми, зобов'язувався відкрити Позивачу поточні(-ий) рахунки(-ок) в національній та/або іноземній(-их) валюті(-ах) та здійснювати його розрахунково-касове обслуговування відповідно до ліцензії наданої Відповідачу, тарифів, законодавства України.

Відповідно до п.1.4 договору типові умови відкриття та обслуговування поточного рахунка, а також права і обов'язки сторін, встановлюються, зокрема, Загальними умовами надання банківських послуг юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, затвердженими рішенням Правління банку № 06/1 від 25.03.2011р., з усіма наступними змінами та доповненнями.

Згідно з п.4.1 договору Відповідач надає послуги з дистанційного розрахункового обслуговування Позивача за допомогою комплексу та всіх його каналів обслуговування, на підставі договору банківського рахунка відповідно до законодавства України, внутрішніх правил банку та документації до комплексу, та має право запроваджувати обов'язкові додаткові засоби/сервіси захисту.

Відповідно до п.4.3 договору Позивач може здійснювати за допомогою комплексу операції за рахунками на підставі електронних документів, включаючи створення, підписання та пересилання електронних документів, отримувати від Відповідача банківські виписки та іншу інформацію про рух коштів за рахунками, а також отримувати інші послуги, передбачені документацією комплексу (за текстом договору - дистанційне обслуговування).

Згідно з п.10.1, 10.2 договору останній становить правочин, зміст якого викладений у декількох документах, включаючи заяву про відкриття поточного рахунка, цей договір та загальні умови. Загальні умови є невід'ємною частиною цього договору.

На виконання договору Відповідач відкрив Позивачу низку поточних рахунків, в тому числі поточний рахунок в гривні за №0364 в ПАТ " Промінвестбанк ", МФО 300012.

15.02.2016р. Позивач за допомогою системи дистанційного обслуговування клієнтів надав Відповідачу електронний розрахунковий документ №17 на суму 3821044,15 грн.

26.02.2016р. Позивач за допомогою системи дистанційного обслуговування клієнтів надав Відповідачу електронний розрахунковий документ №21 від 26.02.2016р. на суму 5500000,00 грн.

04.03.2016р. Позивач за допомогою системи дистанційного обслуговування клієнтів надав Відповідачу електронний розрахунковий документ №22 від 04.03.2016р. на суму 98517,31 грн.

04.03.2016р. Позивач подав Відповідачу заяву про закриття поточного рахунку №0364, а залишок коштів в сумі 9419567,46 грн просив перерахувати на поточний рахунок 2752 в АТ " ОТП Банк ", МФО 300508.

17.05.2016р. Відповідач в електронному вигляді розмістив інформацію про залишення без виконання платіжних доручень: №17 від 15.02.2016р., №21 від 26.02.2016р. та №22 від 04.03.2016р.

26.05.2016р. Позивач за допомогою системи дистанційного обслуговування клієнтів надав Відповідачу електронний розрахунковий документ №23 на суму 9560885,98 грн.

09.11.2016 р. Господарський суд міста Києва прийняв рішення, у якому встановив, що у відповідь на заяву Позивача від 04.03.2016р. про розірвання договору, Відповідач направив Позивачу лист №104/87-698 від 08.06.2016р., в якому повідомив про те, що на даний час тимчасово доручення клієнтів на перерахування коштів виконується в інші строки ніж передбачено договорами банківського рахунку. Відповідач підтвердив свої зобов'язання перед Позивачем щодо перерахування залишку коштів, згідно заяви про закриття рахунку та зобов'язання із перерахування 9560885,98 грн.

29.07.2016р. Позивач за допомогою системи дистанційного обслуговування клієнтів надав Відповідачу електронний розрахунковий документ №24 від 29.07.2016р. на суму 9572575,77 грн.

Листом №104/27-866 від 08.08.2016р. Відповідач повідомив Позивача, що платіжне доручення №24 від 29.07.2016р. на суму 9572575,77 грн виконане Відповідачем. Кошти перераховані на користь Позивача перерахував на поточний рахунок 2752 в АТ " ОТП Банк ".

Відповідно до довідки №104/33-885 від 19.08.2016р. Відповідач повідомив, що 19.08.2016р. Позивачу закрито поточний рахунок №0364 в національній валюті.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд

Згідно з ст.1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст.1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта в будь-який час. Відповідно до ч.3 ст.1075 Цивільного кодексу України залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Згідно з п.20.6 постанови Правління Національного банку України від 12.11.2003р. №492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день.

Як підтверджується матеріалами справи, 04.03.2016р. Позивач у зв'язку із неналежним виконання Відповідачем договору банківського рахунку №249/01-15 від 21.08.2015р. звернувся до останнього із заявою про закриття поточного рахунку №0364, а залишок коштів в сумі 9419567,46 грн просив перерахувати на поточний рахунок №2752 в АТ " ОТП Банк ", МФО 300508.

Проте, Відповідач виконав заяву Позивача лише в серпні 2016р. та 19.08.2016р. закрив рахунок Позивача №0364. Вказане стало підставою для звернення Позивача з даним позовом про стягнення з Відповідача інфляційних втрат у сумі 407474,07 грн за період березень-липень 2016р., 3% річних у сумі 117680,08 грн за період з 05.03.2016р. по 03.08.2016р.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд не приймає доводи Відповідача, що Позивачем невірно зазначено сукупний індекс інфляції за період з 05.03.2016р. по 03.08.2016р., а саме, 1,043, оскільки індекс інфляції у 2016 році не перевищує 103 відсотки з огляду на таке.

Відповідно до листа Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997р. з врахуванням даних Державної служби статистики України судом визначено індекс інфляції у період березень-липень 2016р. за формулою: ІІс = (ІІ1:100) х (ІІ2:100) х (ІІ3:100) х ... (ІІ-Z:100), де ІІ1- індекс інфляції за перший місяць прострочки, ІІ2- індекс інфляції за другий місяць прострочки, ІІ3- індекс інфляції за третій місяць прострочки..., ІІ-Z - індекс інфляції за останній місяць прострочки. З огляду на викладене, індекс інфляції у період березень-липень 2016р. становить 1,043.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що вимоги Позивача в цій частині підлягають задоволенню, а саме інфляційні втрати у сумі 407474,07 грн та 3% річних у сумі 117680,08 грн.

Апеляційним судом не приймаються доводи Відповідача, що до правовідносин, які складися між сторонами не може бути застосовано ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки грошові знаки у даному випадку виконують роль товару, а не є грошовими зобов'язаннями.

Як підтверджується матеріалами справи, Позивач неодноразово звертався до Відповідача з платіжними дорученнями на перерахування коштів, проте останні не були виконані Відповідачем. Також Відповідач не виконав зобов'язання по поверненню коштів Позивачу на підставі заяви про розірвання договору банківського рахунку, що унеможливило користування Позивачем власними грошовими коштами. Разом з тим, не надання Позивачу можливості використовувати власні кошти шляхом невиконання Відповідачем зобов'язання з їх повернення є підставою для застосування до Відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду України від 25.12.2013р. у справі №6-140цс13.

Також Відповідач зазначає, що у період з 01.03.2016р. по 04.08.2016р. Позивачу виплачено на підставі п.2.1 договору банківського рахунку проценти на щоденний залишок грошових коштів на поточному рахунку, а тому є безпідставним подвійне стягнення 3% річних.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з такими доводами Відповідача, оскільки останній сплатив проценти на підставі додаткової угоди від 02.03.2016р., а не на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, якою передбачено відповідальність за неналежне виконання грошових зобов'язань.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. у справі №910/1764/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. у справі №910/1764/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко