ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017р. Справа № 914/1125/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології клімату та автоматизація систем», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Еко Буд», с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області

про стягнення 176199,80грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився

Суть спору: позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології клімату та автоматизація систем», м.Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Еко Буд», с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області про стягнення 176199,80грн., з яких 149074,43грн. основного боргу, 17113,77грн. пені, 1873,87грн. 3% річних та 8137,73грн. індексу інфляції.

Ухвалою суду від 07.06.2017р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 03.07.2017р. Ухвалою суду від 03.07.2017р. розгляд справи відкладено на 17.07.2017р. у звязку з неявкою відповідача.

В судове засідання 17.07.2017р. зявився представник позивача, йому розяснено права згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 17.07.2017р. з'явився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що протягом жовтня 2016 року лютого 2017 року на виконання умов договору, укладеного між позивачем та відповідачем ТзОВ «Захід Еко Буд» в вересні 2016 року, ТзОВ «ТехноКлас» виконано роботи, які відповідачем оплачено лише частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 149074,43грн. основного боргу. Зазначені обставини зумовили звернення до суду із позовом, в якому окрім вказаної заборгованості до стягнення також заявлено 17113,77грн. пені, 1873,87грн. 3% річних та 8137,73грн. індексу інфляції. Просив позов задоволити.

Відповідачем явки повноважного представника в судове засідання 17.07.2017р. повторно не забезпечено, письмового відзиву та інших витребуваних судом документів не подано, вимоги ухвал суду не виконано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином. Так, на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Еко Буд», зазначену у позовній заяві, а саме: 81110, АДРЕСА_1, що відповідає місцезнаходженню юридичної особи згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надіслано копію ухвали суду про порушення провадження по справі від 07.06.2017р., яку повернуто установою звязку із відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання». Копію ухвали суду про відкладення розгляду справи від 03.07.2017р., надіслану відповідачу на зазначену вище адресу, на час проведення судового засідання 17.07.2017р. установою звязку суду не повернуто.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. розяснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід Еко Буд» (замовник за договором, відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Технології клімату та автоматизація систем» (виконавець за договором, позивач по справі) укладено договір підряду №1/2009 від 21.09.2016р., за яким замовник доручив, а підрядник зобовязався власними силами виконати відповідно до умов цього договору роботи з встановлення систем вентиляції на обєкті: «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом по вул. Тараса Шевченка, 80, у місті Львові, №1 на Генплані», а замовник прийняти та оплатити ці роботи на умовах цього договору (п.1.1).

За умовами договору, вартість договору визначається у додатку №1 (договірна ціна) і складає 400000,00грн., у тому числі ПДВ (п.2.1), однак сума договору може корегуватися довідно до зміни обєму робіт (п.2.2). Сторонами погоджено, що замовник авансує підряднику 65% від загальної вартості робіт, що складає 260000,00грн., в тому числі ПДВ, протягом 3 календарних днів з моменту підписання цього договору (п.2.4), а остаточний розрахунок, у розмірі 35% від загальної вартості робіт в сумі 140000,00грн. перераховується протягом 3 банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі робіт (п.2.6).

У відповідності до п.5.7 договору, здача-приймання робіт, виконаних підрядником по цьому договору, здійснюється щомісячно і оформляється актом виконаних робіт, який становить невідємну частину цього договору.

На виконання умов вказаного договору ТзОВ «Захід Еко Буд» 23.09.2016р. перераховано позивачу 260000,00грн., що підтверджується копією банківської виписки про рух коштів по рахунку останнього. Водночас, ТзОВ «ТехноКлас» виконано передбачених договором робіт на суму 409074,43грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями підписаних представниками сторін та скріпленими їх печатками актом №ОУ-00210 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 6119,65грн., датованим 24.10.2016р.; актом №ОУ-00219 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 244058,76грн., датованим 04.11.2016р.; актом №ОУ-00292 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 146913,58грн., датованим 14.12.2016р.; актом №ОУ-00039 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 11982,44грн., датованим 16.02.2017р.

Оскільки виконані роботи в повному обсязі не оплачено, ТзОВ «ТехноКлас» звернулось до суду із позовом про стягнення 149074,43грн. основного боргу, 17113,77грн. пені, 1873,87грн. 3% річних та 8137,73грн. індексу інфляції.

При вирішені спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

На підставі ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за зобов'язанням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно з ч.4 ст.879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться і в Господарському кодексі України.

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що за рахунок коштів авансових платежів повністю оплачено лише роботи, виконання яких підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-00210 від 24.10.2016р. на суму 6119,65грн. та №ОУ-00219 від 04.11.2016р.на суму 244058,76грн., а також частково, на суму 9821,59грн., роботи, виконання яких підтверджується актом №ОУ-00292 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.12.2016р., суд, за відсутності будь-яких інших доказів на підтвердження виконання відповідачем взятих на себе за договором зобовязань із оплати, приходить до висновку, що на момент звернення до суду із позовною заявою неоплаченими залишалися роботи на суму 137091,99грн. та 11982,44грн., виконання яких підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-00292 від14.12.2016р. та №ОУ-00039 від 16.02.2017р. відповідно.

Відтак, позовна вимога про стягнення 149074,43грн. основного боргу обґрунтована матеріалами справи, відповідачем не спростована та підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правова норма ч.1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом, беручи до уваги встановлений договором порядок оплати виконаних робіт протягом 3 банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі виконання робіт та загальний порядок обрахунку строків визначений цивільним законодавством, встановлено, що ТзОВ «Захід Еко Буд» допущено прострочення із оплати робіт, виконання яких підтверджено актом №ОУ-00292 від 14.12.2016р., з 20.12.2016р., та робіт, виконання яких підтверджено актом №ОУ-00039 від 16.02.2017р., з 22.02.2017р.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобовязання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобовязаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Так, у п.7.2 договору сторонами погоджено, що в разі недотримання замовником п.п.2.5, 2.6 цього договору, він сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

З огляду на вищенаведене та провівши відповідний перерахунок, суд, не виходячи за межі позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 17113,77грн. пені підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленумом Вищого господарського суду України у Постанові №14 від 17.12.2013р. також розяснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2). Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (п.3.1).

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги момент настання прострочення боржника із оплати робіт, виконання яких підтверджується кожним із зазначених актів, суд здійснивши відповідний перерахунок з врахуванням визначеного позивачем періоду, приходить до висновку, що вимоги про стягнення 1873,87грн. 3% річних підлягають до задоволення в повному обсязі, в той час як вимоги про стягнення індексу інфляції слід задоволити частково на суму 6902,68грн.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2624,47грн. слід покласти на відповідача, а в решті на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Еко Буд» (АДРЕСА_2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технології клімату та автоматизація систем» (м.Львів, вул.Зелена, буд.149 Б; ) 149074,43грн. основного боргу, 17113,77грн. пені, 1873,87грн. 3% річних, 6902,68грн. індексу інфляції та 2624,47грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 24.07.2017р.

Суддя Щигельська О.І.