ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2017 р. Справа № 911/2082/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче Обєднання «Оскар»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дім Сонця»

про стягнення 119 356,60 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. б/н та б/д);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. від 25.07.2016).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче Обєднання «Оскар» (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дім Сонця» (далі відповідач) про стягнення 119 356,60 грн заборгованості, з яких: 108 499,86 грн боргу за поставлений на підставі видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 товар, 7 592,02 грн пені, 2 399,69 грн інфляційних втрат та 865,03 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого на підставі видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 товару, як позадоговірної поставки.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.07.2017 порушено провадження у справі № 911/2082/17, розгляд справи призначено на 21.07.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.07.2017 розгляд справи відкладено на 28.07.2017.

26.07.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 26-07 від 26.07.2017 (вх. № 14886/17 від 26.07.2017), згідно якого останній визнав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

В якості заперечення проти правомірності позовних вимог, відповідач зазначив, що позивачем на виконання укладеного між ТОВ ««Виробниче Обєднання «Оскар» та ТОВ «Торговий Дім «Дім Сонця» договору № 1С-1706 від 22.09.2016 та специфікації № 9 від 14.03.2017 до договору було відвантаженого на адресу відповідача товар, який надійшов на адресу відповідача 15.03.2017. З огляду на те, що позивачем в порушення вимог п. 2.4 договору не було надано всіх документів, відповідач, вважаючи поставку не виконаною, прийняв товар на відповідальне зберігання.

З огляду на те, що позов ґрунтується на тому, що поставлений товар є позадоговірною поставкою, про що стверджує позивач у позовній заяві, в той час як спірна поставка відбулася в межах договору № 1С-1706 від 22.09.2016, а відтак у вимозі про стягнення боргу за поставлений на підставі видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 товар відповідач просить відмовити.

У судовому засіданні 28.07.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги про стягнення 108 499, 86 грн боргу за поставлений на підставі видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 товар, 7 592,02 грн пені, 2 399,69 грн інфляційних втрат та 865,03 грн 3 % річних з підстав неналежного виконання відповідачем зобовязання з оплати отриманого на підставі видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 товару, як позадоговірної поставки, представник відповідача заперечив проти задоволення позову у повному обсязі.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

22.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче Обєднання «Оскар» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дім Сонця» (Покупець) укладено договір № 1С-1706, згідно якого постачальник зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити у відповідності з умовами договору ядро соняшника згідно ДСТУ 4843:2007, кількість, ціна, строки оплати, строки та умови поставки), визначені сторонами в Специфікаціях. Будь-які зміни повинні бути оформлені у письмовому вигляді і підписані уповноваженими представниками сторін.

Згідно п.п. 2.1, 2.3., 2.4. договору поставка продукції на адресу покупця або за його реквізитами здійснюється на умовах і в строки, вказані у Специфікаціях до договору. Датою поставки являється дата підписання покупцем видаткової накладної про приймання товару. Постачальник зобовязаний одночасно з продукцією надати покупцю наступні оригінали документів: - рахунок; - накладна (акт приймання-передачі); - товарно-транспортна накладна; сертифікат якості. При ненаданні вказаних документів поставка вважається не виконаною та не підписуючи накладну (акт приймання-передачі), на власний розсуд покупець може прийняти товар, а постачальник зобовязаний в такому випадку передати, продукцію на відповідальне зберігання до виконання постачальником умов цього пункту.

14.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче Обєднання «Оскар» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дім Сонця» (Покупець) укладено специфікацію № 9 до договору поставки № 1С-1706 від 22.09.2016, за умовами якої позивач взяв на себе зобовязання поставити в строк до 16.03.2017 ядро насіння соняшнику (лом), якість якого визначена в розділі 5 Специфікації відповідно до ДСТУ4843_2007.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної № 492175587 від 15.03.2017 (а.с. 18) позивач відвантажив на адресу відповідача ядро насіння соняшнику (лом) в кількості 7 тон, яке надійшло відповідачу 16.03.2017.

Також позивачем через перевізника разом з товарно-транспортною накладною № 492175587 від 15.03.2017 надано відповідачу видаткову накладну № 150301 від 15.03.2017 та рахунок на оплату № 14301 від 14.03.2017 (а.с. 39-40).

Як вбачається зі змісту видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 та рахунку на оплату № 14301 від 14.03.2017 підставою поставки ядра соняшнику (лом) кількістю 7 тон вартістю 108 499,31 грн був договір № 1С-1706 від 22.09.2016.

Листом № 07-04/17 від 07.04.2017 (а.с. 19) відповідач повідомив позивача, що оскільки останнім, в порушення п. 2.4. договору № 1С-1706 від 22.09.2016, не надано відповідачу всіх оригіналів документів, останній притримує поставлену продукцію на зберігання.

Листом № 200417 від 20.04.2017 (а.с. 20) позивач повідомив відповідача про надання позивачу всіх необхідних документів, а саме: оригінал рахунку на оплату товару № 140301 від 14.03.2017; - оригінал видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 (два екземпляра); - оригінал товарно-транспортної накладної № 150301 від 15.03.2017 (три екземпляри), а відтак просив ТОВ «Торговий Дім «Дім Сонця» оплатити отриманий товар.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем в порушення вимог п. 2.4. договору № 1С-1706 від 22.09.2016 не надано відповідачу сертифікат якості, у звязку з чим у відповідача не виник обовязок з оплати спірного товару.

Предметом позову є вимоги про стягнення 108 499,86 грн боргу за поставлений на підставі видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 товар, 7 592,02 грн пені, 2 399,69 грн інфляційних втрат та 865,03 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Суд вважає, що оскільки передача позивачем відповідачу товару, ядра соняшнику (лом) кількістю 7 тон вартістю 108 499,31 грн, була здійснена на виконання договору № 1С-1706 від 22.09.2016 та специфікації № 9 від 14.03.2017, в той час як позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про стягнення заборгованості неналежним виконанням відповідачем обовязку з оплати отриманого на підставі видаткової накладної № 15301 від 15.03.2017, як позадоговірної поставки, покладення на відповідача позадоговірних зобовязань не є правомірним.

Враховуючи те, що позивач в порушення вимог п. 2.4 договору не надав відповідачу всіх необхідних документів, а саме: сертифікат якості, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано учасниками спору, суд дійшов висновку, що станом на момент прийняття судового рішення поставка вважається договірною та невиконаною належним чином, як того вимагає п. 2.4. договору, а відтак у відповідача відсутній договірний обовязок з оплати спірного товару.

Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 108 499,86 грн боргу за поставлений на підставі видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 товар, 7 592,02 грн пені, 2 399,69 грн інфляційних втрат та 865,03 грн 3 % річних, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого на підставі видаткової накладної № 150301 від 15.03.2017 товару, як позадоговірної поставки є такими, що не підлягають задоволенню судом.

Доводи позивача на те, що спірний товар було поставлено відповідачу не на виконання договору № 1С-1706 від 22.09.2016 оцінюються судом критично, оскільки у видатковій накладній № 150301 від 15.03.2017 (а.с. 38) міститься посилання на договір № 1с-1706 від 22.09.2016.

Усі інші твердження та заперечення сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено: 02.08.2017

Суддя П.В.Горбасенко