УХВАЛА
про повернення позовної заяви
24.07.2017Справа № 910/11879/17

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах Міністерства внутрішніх справ, в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах: Головне управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукове виробниче підприємство"ТЕМП-3000"
про визнання окремого пункту договору недійсним та стягнення зайво сплачених коштів

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах Міністерства внутрішніх справ, в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах: Головне управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукове виробниче підприємство"ТЕМП-3000" про визнання окремого пункту договору недійсним та стягнення зайво сплачених коштів.
Розглянувши дану позовну заяву (№ 3-6-6126 вих-16 від 26.12.2016) та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 57 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.
Під вимогою розуміється матеріально правова вимога, тобто предмет позову.
Предметом позову як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.
В силу п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 54 ГПК України саме позивачем визначається ціна позову та зміст позовних вимог.
Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.
Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.
Судом встановлено, що п. 1 прохальної частини позовної заяви містить вимоги про визнання недійсним п.4.1. Договору № 60 від 07.10.2014, укладеного між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Наукове виробниче підприємство"ТЕМП-3000" в частині включення до ціни договорів податку на додану вартість у розмірі 20%.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з 01.08.2013 по 01.01.2015, якою встановлено низку порушень та недоліків, що відображені в Акті ревізії від 24.04.2015 № 04-01.1.-16/03 ДСК. За результатами ревізії встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 НГУ укладалися договори на поставку засобів індивідуального захисту за ціною, яка включає в себе ПДВ. Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що у п. 4.1. спірного договору встановлено, що сума Договору складає 238 680 грн. ПДВ.
При цьому як вбачається із доданого до матеріалів справи договору № 60 від 07.10.2014, пункт 4.1. договору містить наступний зміст: «Упаковка повинна забезпечувати збереження товару під час перевезення з урахуванням можливих перевантажень при належному та звичайному поводженні».
Тобто, в порушення наведених вище норм процесуального права позивачем не зазначено належний зміст позовних вимог, а також не надано доказу (Акт ревізії від 24.04.2015 № 04-01.1.-16/03 ДСК), який входить в предмет доказування, що, в свою чергу, унеможливлює здійснення судом дій по підготовці справи до розгляду передбачених ст. 65 ГПК України.
Суд також звертає увагу, на приписи ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України відповідно до яких передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов`язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.
Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).
У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.
З наданих доказів відправлення сторонам копії позовної заяви і доданих до неї документів (описи вкладення у цінний лист від 22.05.2017, фіскальні чеки № 7545, № 7546, № 7547 від 22.05.2017), вбачається, що військовим прокурором було направлено позовну заяву військового прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ТОВ "ТЕМП-3000" про стягнення зайво сплачених коштів на загальну суму 39 780 грн. 00 коп. на 2 акр. з додатками на 16 арк.
При цьому з поданої 20.07.2017 року до Господарського суду міста Києва позовної заяви Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону (вх. № суду 11879) вбачається, що останній звернувся з позовом в інтересах держави в особі не лише Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а й в інтересах Головного управління національної гвардії України та з вимогами не лише про стягнення зайво сплачених коштів, а й про визнання окремого пункту договору недійсним.
Таким чином, суд не може дійти достовірного висновку про те, що військовим прокурором було направлено позивачам та відповідачу саме позовну заяву, яка надійшла до господарського суду від 20.07.2017 року.
Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.
Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи викладене та керуючись п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.
Звернути увагу прокурора, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Пукшин Л.Г.