ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.07.2017 р. cправа № 914/987/17

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Юркевича М.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову від 07.07.2017р. у справі

За позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Егоїст 2», м. Львів

про: стягнення 3 487 898,26 грн., розірвання договору та повернення майна

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Егоїст 2» про стягнення 3 487 898,26 грн. заборгованості, розірвання договору від 18.08.2016р. та повернення орендованого майна.

07.07.2017р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти у розмірі ціни позову - 3 487 898,26 грн. та судового збору - 55 518,48 грн.;

- накладення арешту на грошові кошти в розмірі оціночної вартості переданого майна - 7 440 606,00 грн., які обліковуються на розрахунковому рахунку обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Егоїст 2» (р/р № 2295 в ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО 325321).

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд прийшов до висновку відмовити в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

В обгрунтування поданої заяви позивач зазначає, що від моменту укладення договорів оренди, що є об'єктом розгляду даної справи, господарські відносини між сторонами погіршилися, аж до неможливості забезпечення зв'язку із контрагентом. За твердженням позивача, оскільки відповідач не здійснив жодної оплати по договорах, то і в подальшому не буде виконувати свого обов'язку. Крім того, позивач зазначає, що у випадку втрати майна, що передане в користування відповідача - опалубки, згідно актів прийому-передачі, то ненакладення арешту на кошти в розмірі оціночної вартості такого - може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення Господарського суду Львівської області.

Ст. 67 ГПК України встановлені заходи, що можуть вживатися судом для забезпечення позову, серед яких є накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу та заборона відповідачеві вчиняти певні дії.

Пунктом 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011р. визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивачем не долучено до заяви жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчинялись чи вчиняються будь-які дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання та внаслідок яких майно, яке є у відповідача може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно п.3 Постанови пленуму, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Заходи про забезпечення позову застосовуються судом, виходячи із обставин справи, змісту заявлених вимог.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, остання не підтверджена належними доказами. Зокрема, заявником не подано доказів, які б свідчили про реальні наміри чи дії боржника щодо відчуження вказаного майна та які б свідчили про співвідношення та співрозмірність заявлених вимог та відповідного заходу забезпечення позову тощо.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявником не обґрунтовано належними та допустимими доказами підстав для вжиття заходів забезпечення позову, в зв'язку з якими існує реальна загроза невиконання даного рішення. На підставі наведеного, суд відмовляє позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що після прийняття рішення у даній справі, а також на стадії виконання такого рішення, останній не позбавлений права звертатися до господарського суду з повторною заявою про забезпечення позову, обґрунтовуючи при цьому таку необхідність, новими обставинами та належними доказами.

Керуючись ст. ст. 33,43,66,67,86, 87 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову від 07.07.2017р. - відмовити.

Суддя Юркевич М. В.