РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017Справа №910/4892/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островськиій О.С.

розглянувши справу № 910/4892/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ АЙ ЕМ ДЕВЕЛОПМЕНТ

ПЛЮС";

до компанії "АРАКУЕНТОН ЛІМІТЕД (ARAQUENTON LIMITED);

про розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному

(складеному) капіталі

Представники сторін:

від позивача: Биченко К.В., довіреність б/н від 01.02.2017р.

від відповідача: Рекрут Д.В., довіреність б/н від 10.05.2017р.

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕФ АЙ ЕМ ДЕВЕЛОПМЕНТ ПЛЮС" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до компанії "АРАКУЕНТОН ЛІМІТЕД (ARAQUENTON LIMITED) про розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному (складеному) капіталі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем договірних обов'язків за Договором купівлі-продажу частки у статутному (складеному) капіталі від 11.03.2014 року щодо оплати вартості частки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2017р. порушено провадження у справі № 910/4892/17, розгляд справи призначений на 25.05.2017р. та зобов'язано позивача надати суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на англійську мову ухвали суду від 29.03.2017р. про порушення провадження у справі № 910/4892/17 та позовної заяви від 23.03.2017р. з додатками у двох примірниках в термін до 20.04.2017р. з метою надіслання вказаних документів на адресу відповідача.

Проте, позивач вимоги суду не виконав та станом на день розгляду справи належним чином нотаріально завірені копії перекладу на англійську мову ухвали суду від 29.03.2017р. про порушення провадження у справі № 910/4892/17 та позовної заяви від 23.03.2017р. з додатками суду не надав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2017р. продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та розгляд справи відкладено на 01.06.2017р.

30.05.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли заяви про долучення доказів по справі.

01.06.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності та клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 01.06.2017р. представник відповідача відмовився отримувати належним чином засвідчені копії перекладу ухвал суду та позовну заяву з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2017р. розгляд справи відкладено на 06.07.2017р., у зв'язку з неподанням витребуваних судом доказів та необхідністю належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

27.06.2017р. через загальний відділ господарського суду від представника відповідача надійшла заява про долучення витребуваних судом доказів та відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 13.07.2017р.

13.07.2017р. через загальний відділ господарського суду від представника позивача надійшли заперечення на відзив відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.07.2017р. проти позову заперечив, зокрема, зазначивши, що відчужив частку у статутному капіталі ТОВ "ЕФ АЙ ЕМ ДЕВЕЛОПМЕНТ ПЛЮС", придбану за спірним договором купівлі-продажу, на користь компанії Грифон Холдінгз Лімітед згідно з договором дарування, проте доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2017р. розгляд справи відкладено на 27.07.2017р., у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів.

19.07.2017р. через загальний відділ господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на заперечення позивача.

Присутній у судовому засіданні 27.07.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2013р. між ТОВ «БМ РЕНТ» (за договором - продавець, нова назва ТОВ «ЕФ АЙ ЕМ ДЕВЕЛОПМЕНТ ПЛЮС» - є позивач, далі також - Товариство) та компанією «АРАКУЕНТОН ЛІМІТЕД» (ARAQUENTON LIMITED) (за договором - покупець, далі - відповідач) було укладено Договір купівлі-продажу частки у статутному (складеному) капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БМ РЕНТ», а умовами П.1.1 якого продавець передає покупцю належну продавцю частку у статутному капіталі Товариства, а покупець зобов'язується прийняти частку та оплатити її вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору, за продаж частки покупець зобов'язується сплатити продавцю її договірну ціну, яка складає 3 329 043,39 грн., що еквівалентно сумі 320 134,40 Євро за курсом Національного банку України станом на 11.03.2013р., оплата вартості проводиться в Євро шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця протягом року з моменту підписання даного договору.

Крім того, рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «БМ РЕНТ», оформленим протоколом № 11/03-2013 від 11.03.2013р., було прийнято рішення про реалізацію (відчуження) частки, якою володіло безпосередньо ТОВ «БМ РЕНТ», номінальною вартістю 3' 329' 043,39 грн., що становить 60,00 % Статутного (складеного) капіталу Товариства, та єдиним покупцем даної частки визначено компанію «АРАКУЕНТОН ЛІМІТЕД» (ARAQUENTON LIMITED» (відповідач), розподіл часток у статутному капіталі Товариства, у зв'язку зі змінами, що сталися на підставі продажу частки у статутному капіталі Товариства та зміни назви ТОВ «БМ РЕНТ» на ТОВ «ЕФ АЙ ЕМ ДЕВЕЛОПМЕНТ ПЛЮС».

Так, на підтвердження того, що частка в Товаристві була передана відповідачу сторонами було складено та підписано уповноваженими представниками Акт приймання-передачі до Договору, а також проведена реєстраційна дія із внесенням відповідних змін до статуту Товариства та внесення відомостей до єдиного державного реєстру за номером запису в реєстрі 6025939 від 13.03.2013р.

Посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобов'язань в частині сплати коштів за придбану частку в статутному капіталі Товариства, позивач просить розірвати вказаний договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ЕФ АЙ ЕМ ДЕВЕЛОПМЕНТ ПЛЮС» від 11.03.2013р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що порушення відповідачем обов'язку що оплати придбаної частки у статутному капіталі товариства не є підставою для розірвання договору, натомість умовами п.4.3 договору передбачена відповідальність сторін за порушення будь-якого зобов'язання. Також відповідач зазначив про неналежне надсилання позивачем відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів, та невиконанням позивачем вимог ухвал суду. Крім того, відповідачем було заявлено письмове клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до п.5.2 договору, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, такий спір вирішується в судовому порядку відповідно до встановленої чинним законодавством України підвідомчості та підсудності такого спору.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

У розумінні даного Закону іноземний елемент - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави;

За наведених обставин, спір, який виник між сторонами, підлягає розгляду у Господарському суді міста Києва у відповідності із законодавством України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом, відповідач набув право власності на корпоративні права в статутному капіталі Товариства за договором купівлі-продажу, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.07.2017р. та протоколом зборів учасників ТОВ «БМ РЕНТ» № 11/03-2013 від 11.03.2013 року, відповідно до якого відповідач увійшов до складу учасників Товариства.

13.03.2013р. була проведена державна реєстрація змін нової редакції статуту ТОВ «ЕФ АЙ ЕМ ДЕВЕЛОПМЕНТ ПЛЮС», номер запису 6025939.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 2 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права; до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632 ЦК України).

Оплата товару проводиться після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, то продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною.

Ознаками істотного порушення договору відповідно до вказаної норми права є те, що його наслідком має бути завдання шкоди другій стороні договору; друга сторона договору має значною мірою позбавитись того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного має бути здійснена з урахуванням того, що істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Враховуючи приписи ст. 651 Цивільного кодексу України, факт істотного порушення умов договору повинен бути доведений стороною, яка посилається на істотність порушення.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що останній, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства, не здійснив оплату вартості придбаної частки у встановлені п.2.2 договору строки - до 11.03.2014р.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем не вчинялись заходи з метою стягнення з відповідача заборгованості за спірним договором купівлі-продажу,

Натомість суд враховує, що правові наслідки зміни або розірвання договору, закріплені у ст. 653 Цивільного кодексу України, передбачають, у разі задоволення судом вимог позивача про розірвання договору, застосування наслідків розірвання договорів, передбачені статтею 653 ЦК.

Згідно зі ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Таким чином, вказаною нормою прямо визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили, тобто зобов'язання припиняються на майбутнє, до дати розірвання договору зобов'язання за договором є діючими.

Приписи ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України передбачають право продавця вимагати повернення товару, якщо покупець не оплатив товар, лише у випадку не переходу права власності на товар від продавця до покупця. У випадку переходу права власності на товар, продавець не має права вимагати повернення товару, навіть за наявності не оплати з боку продавця.

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що право власності на частку переходить до покупця з момент укладання цього договору та підтверджується державною реєстрацією змін до установчих документів Товариства.

Як вже було зазначено вище, судом встановлено, що 13.03.2013 державним реєстратором була проведена державна реєстрація змін до установчих документів ТОВ «ЕФ АЙ ЕМ ДЕВЕЛОПМЕНТ ПЛЮС», тобто спірний договір зі сторони продавця (позивача) виконаний.

Таким чином, ані відповідними положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють зобов'язання за договором купівлі-продажу, якими передбачено перехід права власності на товар від продавця до покупця до моменту оплати товару, ані спірним договором не передбачено інших наслідків розірвання договору, ніж ті, що визначені ч. 4 ст. 653 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявність заборгованості відповідно до ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України є підставою для захисту своїх прав шляхом пред'явлення вимоги про сплату боргу.

Водночас, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підпідлягає.

Також, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на наявність Договору дарування частки у статутному капіталі, укладеного 03.09.2016р. з Грифон Холдінгз Лімітед, оскільки вказаний договір нотаріально не посвідчений та як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізични осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.07.2017р. зміни засновників (учасників) юридичної особи ТОВ «ЕФ АЙ ЕМ ДЕВЕЛОПМЕНТ ПЛЮС» не відбулось, тобто частки в статутному (складеному) капіталі належать компанії "Інтехком Лімітед" (Кіпр) та компанії "Аракуентон Лімітед" (Кіпр). Відтак, наявність договору дарування від 03.09.2016р., на який посилається відповідач, не впливає на вирішення даного спору по суті.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, підлягають віднесенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.08.2017р.

Суддя А.І. Привалов