КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2017 р. Справа№ 910/5859/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мартюк А.І.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Гнатенко Ю.Є. довіреність № б/н від 01.06.17

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрівка-агро"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року

у справі № 910/5859/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрівка-агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудінвест"

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 1 300 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олександрівка-агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про зобов'язання вчинити дії та стягнення 1 300 000,00 грн. (а.с. 5-7, 72).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі № 910/5859/17 позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано ТОВ "Агробудінвест" поставити ТОВ "Олександрівка-агро" згідно Договору поставки №783 КЗ від 01.12.2016 р. сою у кількості 108,26 тон за цінами, встановленими у Договорі поставки №783 КЗ від 01.12.2016 р. та Додатковій угоді №1 від 09.12.2016 р., негайно після набрання даним рішенням законної сили, стягнуто з ТОВ "Агробудінвест" на користь ТОВ "Олександрівка-агро" 300 000 грн. неустойки та 21100 грн. витрати по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.78-81).

23 червня 2017 року ТОВ "Олександрівка-агро" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5859/17, в якій просить вказане рішення скасувати в частині відмови у стягненні неустойки у розмірі 1 000 000,00 грн. та прийняти нове рішення, за яким стягнути з ТОВ "Агробудінвест" на користь ТОВ "Олександрівка-агро" у повному обсязі, а саме 1 300 000,00 грн. неустойки. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ "Олександрівка-агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5859/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Руденко М.А.

05 липня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Олександрівка-агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5859/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 01 серпня 2017 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 31 липня 2017 року, у зв'язку з перебування судді Руденко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду справи №910/5859/17, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мартюк А.І.

01 серпня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Олександрівка-агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5859/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мартюк А.І.

01 серпня 2017 року у судовому засіданні призначеному на 10.00 оголошено перерву до 16.00 01.08.2017 р. про що повідомлено представників позивача та відповідача, які з'явились у вказане судове засідання, що підтверджується судовою розпискою.

01 серпня 2017 року від представника ТОВ "Олександрівка-агро" надійшло клопотання у якому він просив розглянути справу по суті.

Після перерви, у судовому засіданні 01 серпня 2017 року представник ТОВ "Олександрівка-агро" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні неустойки у розмірі 1 000 000,00 грн. та прийняти нове рішення, за яким вимоги у вказаній частині задовольнити.

Представник ТОВ "Агробудінвест" у судове засідання 01 серпня 2017 року після перерви не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною у матеріалах справи судовою розпискою (а.с. 107).

Враховуючи викладене та те, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, і неявка представника відповідача не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

01 грудня 2016 року між ТОВ "Олександрівка-Агро" (далі - позивач), як покупцем та ТОВ "Агробудінвест" (далі - відповідач), як продавцем укладено Договір поставки №783 КЗ (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов'язався в порядку, на умовах і в терміни, передбачені цим Договором поставити (передати у власність) покупцю, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити зернові культури, сою, а також дозволені до застосування і зареєстровані в Україні компоненти для комбікормів в кількості, за якістю і за цінами вказаними у відповідних додатках до договору - "Специфікаціях", які є невід'ємною частиною цього Договору (а.с. 11-16).

Вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 р. (п. 8.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, постачальник зобов'язується поставити товар за цим договором у строк, встановлений у відповідній специфікації.

01 грудня 2016 року між сторонами Договору підписано Специфікацію №1, за умовами якої відповідач зобов'язався в строк до 12.12.2016 р. поставити товар, а саме сою у кількості 300 000 кг вартістю 3 448 800,00 грн. на умовах DDP, Донецька обл., Покровський р-н, с. Рівне, вул. Шопена, 28 ПАТ "АПК-Інвест" (а.с. 17).

09 грудня 2016 року сторонами підписано Додаткову угоду №1 до Договору поставки, за умовами якої відповідач зобов'язався поставити позивачу сою у кількості 300 тон вартістю 3 435 264,00 грн. в строк до 16.12.2016 р. (а.с. 18).

У відповідності до п.2.6. Договору моментом передачі товару є момент підписання покупцем товарно-транспортної накладної на складі Покупця.

Відповідачем загалом поставлено позивачу товар у кількості 191,20 тон на загальну суму 2 184 576,96 грн., що підтверджується видатковими накладними: №306 від 12.12.2016 р. на суму 399 363,36 грн., №307 від 12.12.2016 р. на суму 394 141,44 грн., №308 від 12.12.2016 р. на суму 267 453,12 грн., №318 від 19.12.2016 р. на суму 370 401,12 грн., №320 від 27.12.2016 р. на суму 387 415,20 грн., №321 від 27.12.2016 р. на суму 365 802,72 грн. (а.с. 1947-52), а також товарно-транспортними накладними: № 250 від 19.12.2016 р. (47,460 т), № 12 від 27.12.2016 р. (49,300 т), № 46 від 27.12.2016 р. (48,00 т) (а.с. 21, 22, 24).

Вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені печатками сторін, а відповідно є належними доказами на підтвердження поставки відповідачем позивачу товару.

12 грудня 2016 року відповідачем виписано позивачу рахунки на оплату на загальну суму 2184576,96 грн., а саме: № 311 на суму 399363,36 грн., № 312 на суму 394141,44 грн., № 313 на суму 267453,12 грн., 19.12.2016 р. виписано рахунок на оплату № 323 на суму 370401,12 грн., а також 27.12.2016 р. рахунок на оплату № 327 на суму 365802,72 грн. та № 326 на суму 387415,20 грн. (а.с. 41-46).

Як вбачається з банківської виписки відповідача за: 16.12.2016 р., 21.12.2016 р. та 28.12.2016 р. позивачем було оплачено на користь відповідача 2184579,96 грн. (а.с. 53-55).

09 лютого 2017 року позивач направив відповідачу претензію про виконання зобов'язання з поставки товару та стягнення штрафних санкцій № 20/01 від 03.02.2017 р. у якій вимагав виконати зобов'язання з поставки 109,62 тони зерна загальною вартістю 1260191,52 грн., а також перерахувати йому штрафні санкції за порушення строку поставки товару (п. 5.3) у розмірі 4 741 226,30 грн., нараховані за період з 16.12.2016 р. по 19.12.2016 р. на суму недопоставки 2368174,00 грн., з 16.12.2016 р. по 27.12.2016 р. на суму недопоставки 3013409,44, за період з 16.12.2016 р. по 27.12.2016 р. на суму недопоставки 1260191,52 грн. (а.с. 25). Направлення вказаного повідомлення відповідачу підтверджується наявною у матеріалах справи копією опису вкладення у цінний лист (а.с. 27).

Звертаючись з позовом позивач зазначає, що відповідач у передбачений договором строк не поставив позивачу товар в повному обсязі, а саме недопоставленим лишилась частина товару (соя) у кількості 108,26 тон на суму 1 244 556,96 грн.

Надаючи оцінку вказаним обставинам колегія суддів зазначає наступне.

Поряд з цим, статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Умовами договору поставки встановлено, що відповідач мав поставити позивачу загалом 300,00 тон сої, проте поставив 191,20 тон, доказів поставки сої у кількості 108,26 тон на суму 1 244 556,96 грн. відповідач не надав, з огляду на що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача виконати умови договору та здійснити поставку сої у визначеній кількості на зазначену суму.

Крім того, згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п.5.3. Договору у випадку несвоєчасної поставки товару постачальник зобов'язується сплатити покупцю неустойку в розмірі 5 % від суми не поставленого товару згідно відповідної Специфікації за кожен день прострочення поставки.

У зв'язку з порушенням відповідачем обумовлених договором строків поставки товару (до 16.12.2016 р.), позивач на підставі п.5.3. Договору нарахував та просив стягнути з відповідача неустойку в розмірі 1 300 000,00 грн.

Позивачем визначено період прострочення відповідача з 27.12.2016 р. по 21.03.2017 р., що загалом складає 83 календарних дні.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення суми неустойки колегія суддів зазначає, що вона є меншою від первісно розрахованої позивачем (5164911,38 грн.=1244556,96 грн.х5%х83 дні), Процесуальним законом не передбачено можливості виходу господарського суду за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання заінтересованої сторони і таке клопотання у матеріалах справи відсутнє, а позивачем заявлено до стягнення неустойку у сумі 1300000,00 грн., яка не перевищує фактично визначений розмір, колегія суддів зазначає про вірність розрахунків позивача.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно можливості задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру неустойки з огляду на наступне.

Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України).

Відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В свою чергу, відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, що не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3 ЦК України, частині третій статті 509 ЦК України та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вартість недопоставленої продукції складає 1 244 556,96 грн. в той час коли позивач нарахував штрафні санкції в сумі 1 300 000 грн., що є не співрозмірним між фактичним порушенням його наслідками та сумою неустойки.

З огляду на вищевикладене, враховуючи невеликий термін прострочення поставки товару, того, що відповідач здійснив поставку більшої частини товару, зважаючи на значний розмір нарахованої позивачем неустойки з урахуванням адекватності обсягу і міри відповідальності відповідача за допущене прострочення поставки товару, враховуючи інтереси сторін, з огляду на обов'язковість виконання рішення суду, виходячи з необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також того, що позивачем не доведено факту понесення ним збитків в результаті дій саме відповідача, колегія суддів зазначає про вірність висновку суду першої інстанції про можливість зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки до 300000,00 грн. та задоволення позову в цій частині у вказаному розмірі на підставі ч. 1 ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, п. 3 ст. 83 ГПК України.

Враховуючи викладене колегія суддів також приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції зменшення позивачем суми штрафних санкцій з 5164911,38 грн. до 1300000 грн.

Також є необґрунтованими посилання позивача на претензію ПрАТ "АПК-Інвест" (а.с. 94), як на підставу наявності у нього збитків, оскільки вказаним документом не підтверджується того факту, що контрагентом позивача було нараховано останньому штрафні санкції за Договором № 13/12/2016 АА за яким постачальником є позивач, саме через неправомірні дії відповідача.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5859/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрівка-Агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5859/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрівка-Агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5859/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5859/17 залишити без змін.

3. Справу №910/5859/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.І. Мартюк