КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2017 р. Справа№ 910/22350/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Суліма В.В.

Іоннікової І.А.

за участі представників:

від позивача: Черкашина О.А. - представник

від відповідача 1: Штронда А.М. - представник

від відповідача 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 року у справі № 910/22350/16 (суддя: Чинчин О.В.)

за позовом Державного підприємства «Адміністрація річкових портів»

до 1. Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис»

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва 29.03.2017 року у справі № 910/22350/16 позов Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» в частині вимог до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено в повному обсязі.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні майном, а саме: звільнити самовільно зайняте державне майно - гідротехнічну споруду берегоукріплення р. Дніпро у м. Києві довжиною 120,0 метрів між Вантовим мостом та елеватором (ГТС - 1058) від дебаркадеру «Д-270».

Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» про усунення перешкод у користуванні майном - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 року у справі № 910/22350/16 та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним , винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 24.05.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 розгляд справи відкладено на 21.06.2017.

21.06.2017 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначив про необґрунтованість тверджень відповідача-1 про неможливість самостійного переміщення орендованого судна та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши думку присутніх представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників відповідача-2.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Державне підприємство «Адміністрація річкових портів» є державним унітарним підприємством, що засноване на державній власності, входить до сфери управління Міністерства транспорту інфраструктури України та створено з метою забезпечення ефективного використання державного майна річкових портів (гідротехнічні споруди, причали, судноплавні споруди, плавзасоби та інше майно), надання відповідних послуг.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №306-р від 23.05.2007 р. державне майно, що не увійшло до статутних фондів ВАТ «Київський річковий порт» та ВАТ «Кременчуцький річковий порт», було передано до сфери управління Мінтрансзв'язку.

Відповідно до спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства транспорту та зв'язку України №1211/614 від 19.07.2007 року «Про передачу державного майна» зі змінами внесеними спільним наказом наказу Фонду державного майна України та Міністерства транспорту та зв'язку України №1514/827 від 19.09.2007 р. «Про внесення змін до спільного наказу ФДМУ та Мінтрансу від 19.07.2007 № 1211/614» та наказу Мінтрансзв'язку №721 від 17.08.2007 року «Про впорядкування управління державним майном» в сферу управління Мінтрансзв'язку та на баланс ДП «Адміністрація річкових портів» було передано державне майно, яке не ввійшло до статутного фонду ВАТ «Київський річковий порт».

У переліку державного майна, що є невід'ємною частиною розпорядження наявні гідротехнічні споруди в межах Києва, зокрема: берегоукріплення р. Дніпро у м. Києві довжиною 120 метрів між Вантовим мостом та елеватором.

Берегоукріплення довжиною 120,0 м, розміщене за адресою: м. Київ, між Вантовим мостом та елеватором, внесено в Реєстр гідротехнічних споруд за №ГТС - 1058, експлуатуючою організацією якого є Державне підприємство «Адміністрація річкових портів», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію гідротехнічної споруди №СР - 101 - 4-1010-08 від 11.04.2008 року.

Правилами технічної експлуатації річкових портових гідротехнічних споруд, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 29.03.2004р. №251, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.07.2004 р. за № 932/9531 (із змінами та доповненнями) берегоукріплювальна споруда визначається як гідротехнічна споруда для захисту берега від розмивання і обвалів, а гідротехнічна споруда (ГТС) - як споруда для використання водних ресурсів, а також для боротьби із шкідливою дією вод (п. 1.4).

17.06.2010 року між Державним підприємством «Адміністрація річкових портів» (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (Замовник) було укладено Договір про надання послуг №01/06-79, відповідно до умов якого Виконавець надає Замовнику спеціалізовані послуги (швартування, стоянка) на платній основі плавучим засобам, які належать Замовнику, біля гідротехнічної споруди (ГТС) - 1069, а саме: пасажирському дебаркадеру «Д-270» біля набережної пасажирських причалів між «Пішохідним» мостом та мостом «Метро», інвентарний №1590 (частина причальної набережної довжиною 30 п.м., розташована в 73 м вгору проти течією від осі моста «Метро» з координатами 50' 26' 31,41»N, 30' 33' 34,82E та 50' 26' 32,08»N, 30' 33' 34,00»E) за адресою: м. Київ, Набережне шосе, яка належить Виконавцю.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що пасажирський дебаркадер «Д-270» було розміщене відповідачем - 1 на місце стоянки та в подальшому було переміщено на місце стоянки біля берегоукріплення р. Дніпро у м. Києві довжиною 120 м між Вантовим мостом та елеватором (ГТС -1058), де і перебуває до теперішнього часу. Листом №01/06-640 від 01.07.2015 року Позивач звертався до Відповідача - 1 з пропозицією укласти договір стоянки або швартування, проте відповіді не отримано. Державне підприємство «Адміністрація річкових портів» має намір використовувати берегоукріплення довжиною 120,0 м, розміщене за адресою: м. Київ, між Вантовим мостом та елеватором у власній господарській діяльності, проте Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» шляхом встановлення пасажирського дебаркадеру «Д-270» біля вказаного майна перешкоджають його використанню. За таких підстав, просить Суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні майном, а саме: звільнити самовільно зайняте державне майно - гідротехнічну споруду берегоукріплення р. Дніпро у м. Києві довжиною 120,0 метрів між Вантовим мостом та елеватором (ГТС - 1058) від дебаркадеру «Д-270».

01.07.2015 року позивач направив на адресу відповідача - 1 лист №01/06-640 з вимогою розглянути питання щодо укладання з Державним підприємством «Адміністрація річкових портів» відповідного договору на стоянку плав офісу «Приватбанк» (дебаркадер Д - 270) біля берегоукріплення або вжити всіх заходів щодо від швартування даного судна від зазначеного причалу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 01.07.2015 року та фіскальним чеком від 01.07.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею ст. 386 Цивільного кодексу України, якою встановлено засади захисту права власності, передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За нормами ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право на захист права власності від порушень, хоча б вони і не були пов'язані з позбавленням володіння. Захист права власності від таких порушень здійснюється за допомогою негаторного позову. Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння. Отже, негаторний позов пред'являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати право користування та розпоряджання ним.

Таким чином, необхідною умовою для задоволення такого позову є наявність перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпоряджання своїм майном; при цьому підлягає доведенню в чому конкретно полягають (за їх наявності) такі перешкоди.

Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном шляхом подачі до суду негаторного позову.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника).

Суд зазначає, що усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. Якщо ж на момент подання негаторного позову вчинення перешкод у користуванні майном припинилося, то підстав для його задоволення немає.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо).

Берегоукріплення довжиною 120,0 м, розміщене за адресою: м. Київ, між Вантовим мостом та елеватором, внесено в Реєстр гідротехнічних споруд за №ГТС - 1058, експлуатуючою організацією якого є Державне підприємство «Адміністрація річкових портів», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію гідротехнічної споруди №СР - 101 - 4-1010-08 від 11.04.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2010 року між Державним підприємством «Адміністрація річкових портів» (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (Замовник) було укладено Договір про надання послуг №01/06-79, відповідно до умов якого Виконавець надає Замовнику спеціалізовані послуги (швартування, стоянка) на платній основі плавучим засобам, які належать Замовнику, біля гідротехнічної споруди (ГТС) - 1069, а саме: пасажирському дебаркадеру «Д-270» біля набережної пасажирських причалів між «Пішохідним» мостом та мостом «Метро», інвентарний №1590 (частина причальної набережної довжиною 30 п.м., розташована в 73 м вгору проти течією від осі моста «Метро» з координатами 50' 26' 31,41»N, 30' 33' 34,82E та 50' 26' 32,08»N, 30' 33' 34,00»E) за адресою: м. Київ, Набережне шосе, яка належить Виконавцю.

Міністерство інфраструктури України 09.04.2015 року направило на адресу Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» запит №46-Г-52 про надання пояснень з питань стоянки плавзасобів, пришвартованих до берегоукріплення інв. №1591 і які не обліковуються на балансі Позивача (відділення «Приватбанку», ресторан «Мураками»), який був отриманий останнім 09.04.2015 року.

Як вбачається зі службової записки начальника відділу з експлуатації ГТС Можаєва О.В., адресованої директору Державного підприємства «Адміністрація річкових портів», 02.12.2016 року на виконання доручення було проведено огляд державного майна - гідротехнічної споруди берегоукріплення р. Дніпро у м. Києві довжиною 120 метрів між Вантовим мостом та елеватором (ГТС - 1058), в ході якого встановлено, що дебаркадер «ДД - 7» та пасажирський дебаркадер «Д -270» ошвартовані до вказаної ГТС та продовжують займати місце стоянки без достатніх правових підстав.

Судом встановлено, що дебаркадер «Д -270», 1979 року побудови, зареєстрований у Державному судновому реєстрі України під номером ІРС-0360 від 29.06.2010 року, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», що підтверджується інформацією Державної служби України з безпеки на транспорт, наданої на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва.

Проте, 04.01.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (Судновласник) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (Фрахтувальник) було укладено Договір оренди транспортного засобу (стоянкового судна) без екіпажу (фрахтування на певний час) №1, відповідно до умов якого Судновласник зобов'язався передати Фрахтувальникові, а Фрахтувальник зобов'язався прийняти у тимчасове користування (оренду) стоянкове судно, визначене в Договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення діяльності згідно Статуту.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що стоянкове судно, а саме дебаркадер Д-270 валовою місткістю 250 т, що передається в оренду за Договором та належить Судновласнику на підставі Свідоцтва про право власності на судно №003806 від 29.06.2010 року.

Цей Договір діє з 01.01.2011 року до 31.05.2015 року. (п.7.1 Договору)

На виконання умов Договору оренди транспортного засобу (стоянкового судна) без екіпажу (фрахтування на певний час) №1 від 04.01.2011 року Судновласник передав, а Фрахтувальник в свою чергу прийняв стоянкове судно, а саме дебаркадер Д-270 валовою місткістю 250 т, що підтверджується Актом приймання - передачі нежилих приміщень від 04.01.2011 року.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з листом №06/30-15 від 30.06.2015 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» про намір продовжити орендні відносини та продовжити термін дії договору на той же термін і на тих самих умовах об'єкта оренди - стоянкового судна, а саме дебаркадеру Д-270 валовою місткістю 250 т.

Додатковою угодою від 31.12.2015 року до Договору оренди транспортного засобу (стоянкового судна) без екіпажу (фрахтування на певний час) №1 від 04.01.2011 року сторони дійшли згоди про дострокове припинення дії Договору 31.12.2015 року.

На виконання умов Договору оренди транспортного засобу (стоянкового судна) без екіпажу (фрахтування на певний час) №1 від 04.01.2011 року Фрахтувальник передав, а Судновласник в свою чергу прийняв стоянкове судно, а саме дебаркадер Д-270 валовою місткістю 250 т, що підтверджується Актом приймання - передачі нежилих приміщень від 31.12.2015 року.

01.12.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (Орендар) було укладено Договір оренди, відповідно до умов якого Орендодавець зобов'язується передати Орендареві, а Орендар зобов'язується прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення стоянкового судна, а саме дебаркадер Д-270 валовою місткістю 250 т, (місце швартови м. Київ), визначене у Договору, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарського діяльності.

Відповідно до п. 7.1 Договір укладається з « 01» грудня 2016 року по « 31» жовтня 2019 року.

На виконання умов Договору оренди від 01.12.2016 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв приміщення стоянкового судна, а саме дебаркадер Д-270 валовою місткістю 250 т, (місце швартови м. Київ), що підтверджується Актом здачі - приймання приміщення від 01.12.2016 року.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час розгляду даної справи саме Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» використовує у своїй господарській діяльності дебаркадер «Д-270» як Орендар за Договором оренди від 01.12.2016 року, укладеним з власником вказаного майна - Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис».

За таких підстав, відхиляються заперечення відповідача - 1 щодо неналежного відповідача у даній справі, оскільки Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» не є власником спірного майна. Крім того, що відповідачем за негаторним позовом може бути лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю, а не лише власник такого майна.

Враховуючи вищевикладене, належними та допустимими доказами доведено наявність здійснення перешкод з боку Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у користуванні державним майном - гідротехнічною спорудою берегоукріплення р. Дніпро у м. Києві довжиною 120,0 метрів між Вантовим мостом та елеватором (ГТС - 1058).

До матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження відшвартування Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» дебаркадеру «Д-270» від гідротехнічної споруди берегоукріплення р. Дніпро у м. Києві довжиною 120,0 метрів між Вантовим мостом та елеватором (ГТС - 1058), експлуатуючою організацією якого є Державне підприємство «Адміністрація річкових портів», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію гідротехнічної споруди №СР - 101 - 4-1010-08 від 11.04.2008 року.

Крім того, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача-1 на оренду дебаркадеру без екіпажу, як на підставу для відмови у задоволенні є безпідставним, оскільки відповідач-1, як орендар судна, має забезпечувати його утримання та, у випадку необхідності, переміщення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про усунення перешкод у користуванні майном у повному обсязі.

Щодо позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст.18 Господарського процесуального кодексу України до складу учасників судового процесу входять: сторони, треті особи, прокурор, інші особи, які беруть участь у процесі у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідачем слід вважати особу, яка залучається до участі у справі за вказівкою позивача чи з ініціативи суду, внаслідок припущення, що вона порушила чи оспорює права позивача. Зазвичай відповідачем є особа, яка знаходиться з позивачем у матеріальних правовідносинах.

З системного аналізу ст.ст.1, 21, 24, 65 Господарського процесуального кодексу України слідує, що набуття особою процесуального статусу відповідача закон пов'язує не з дійсною наявністю матеріальних правовідносин сторін, а лише з фактом пред'явлення позову до особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.05.2014 року по справі 910/5899/13.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви Державне підприємство «Адміністрація річкових портів» просило суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні майном, а саме: звільнити самовільно зайняте державне майно - гідротехнічну споруду берегоукріплення р. Дніпро у м. Києві довжиною 120,0 метрів між Вантовим мостом та елеватором (ГТС - 1058) від дебаркадеру «Д-270».

В процесі розгляду вказаної справи було залучено до участі у справі відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» у зв'язку з укладенням між Відповідачами договорів оренди дебаркадеру «Д-270». Проте, протягом всього розгляду спору заявником було підтримано первісні позовні вимоги, жодних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» позивачем заявлено не було.

Крім того, вищенаведеними доказами підтверджується, що права позивача з боку відповідача - 2 жодним чином не порушено.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За таких підстав, враховуючи положення ст.ст.1, 21, 24, 65 Господарського процесуального кодексу України, оскільки набуття особою процесуального статусу відповідача закон пов'язує лише з фактом пред'явлення позову до особи, а також відсутність порушеного права позивача з боку відповідача - 2, позов в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» про усунення перешкод у користуванні майном задоволенню не підлягає.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 року по справі № 910/22350/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/22350/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді В.В. Сулім

І.А. Іоннікова