номер провадження справи 5/94/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 Справа № 908/1271/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Подоніт" (69081, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, 211; поштова адреса: 69008, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Південне шосе, 59 - б)

До відповідача: Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129 - а)

про стягнення 22 269,44 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: Дондик Г.П., довіреність №б/н від 04.01.2017 р.

Від відповідача: Балховітіна В.Г., довіреність б/н, б/д

СУТНІСТЬ СПОРУ:

21.06.2017 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Подоніт" до Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради про стягнення 22 269,44 грн.

Ухвалою суду від 21.06.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/1271/17, справі присвоєно номер провадження - 5/94/17, розгляд якої призначено на 06.07.2017 р. Ухвалою від 06.07.2017 р. у зв'язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, не надання ним витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 19.07.2017 р. У судовому засіданні 19.07.2017 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників сторін, розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 19.07.2017 р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, пояснивши, що за усною домовленістю між ТОВ «Подоніт» та КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради було узгоджено поставку паливно-мастильних матеріалів (бензин А-95, бензин А-92, бензин А-95v, дизельне паливо) на суму 20 346,00 грн. Позивачем було здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 20 346,00 грн., що підтверджується видатковими накладними. Також, позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату поставленого товару на вказану суму. Однак, відповідач оплату за отриманий товар не здійснив. 25.7.2016 р. між сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого відповідач підтвердив наявність заборгованості у розмірі 20 346,00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про необхідність сплати заборгованості. Однак, відповіді від відповідача не отримав. У зв'язку із тим, що відповідачем не було здійснено оплати за отриманий товар, позивачем нараховано 3 % річних за період з 02.11.2016 р. по 30.05.2017 р. у розмірі 350,00 грн. та інфляційних втрат за період з листопада 2016 р. по травень 2017 р. у розмірі 1 573,44 грн.

В обґрунтування позову ТОВ «Подоніт» посилається на ст.ст. 11, 207, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського кодексу України та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмову заяву від 06.07.2017 р. за вих. №12/894, відповідно до якого позовні вимоги ТОВ «Подоніт» щодо сплати боргу в розмірі 22 269,44 грн. визнає повністю. Також, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду строком на шість календарних місяців.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Положеннями ст. ст. 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладання договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини у спрощений спосіб, що породили взаємні права та обов'язки, а саме обов'язок позивача виразився у поставці товару, а обов'язок відповідача - оплатити грошові кошти за отриманий товар, на підставі виставленого позивачем рахунку.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено поставку відповідачу товару, а саме: бензин А-92, бензин А-95, бензин А-95v, дизельне паливо на загальну суму 20346,00грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000133 від 31.05.2015 р. на суму 10 830,00 грн. та № РН-0000163 від 30.06.2015 р. на суму 9 516,00 грн., які підписані посадовими особами сторін та скріплені печатками обох підприємств.

Також, позивачем було виставлено КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради рахунки-фактури № СФ-0000151 від 31.05.2015 р. на суму 10 830,00 грн. та № СФ-0000185 від 30.06.2015 р. на суму 9 516,00 грн. на оплату за отриманий відповідачем товар.

В матеріалах справи містяться Акти звірки взаємних розрахунків станом на 25.07.2016 р. та станом на 01.10.2016 р., відповідно до яких КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради визнав перед ТОВ "Подоніт" заборгованості на загальну суму у розмірі 20 346,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

29.12.2016 р. ТОВ "Подоніт" направило на адресу КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради вимогу в порядку статті 530 ЦК України про сплату заборгованості у розмірі 20 346,00грн., яку отримано відповідачем 04.01.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 29.12.2016 р. №016.

Однак, відповіді позивач на вказану вимогу не отримав.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних за період з 02.11.2016 р. по 30.05.2017 р. у розмірі 350,00 грн. та інфляційних втрат за період з листопада 2016 р. по травень 2017 р. у розмірі 1 573,44 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних за період з 02.11.2016 р. по 30.05.2017 р. у розмірі 350,00 грн. та інфляційних втрат за період з листопада 2016 р. по травень 2017 р. у розмірі 1 573,44 грн., суд приходить до висновку, що він є обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства.

Крім цього, у судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі на суму 22 269,44 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, відповідач надав суду клопотання про розстрочку виконання рішення суду, зазначивши, що КП «Облводоканал» ЗОР знаходиться у скрутному фінансовому становищі, має значну кредиторську заборгованість на користь різних кредиторів, а саме: поточні зобов'язання КП «Облводоканал» ЗОР становлять 42 905 000 грн., серед якої поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги - 17 027 000,00 грн.; поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з оплати праці - 6 073 000, 00грн., а також значну непогашену дебіторську заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги - 23845000грн. Відповідач пояснив, що скрутне фінансове становище підприємства підтверджується постановою від 28.04.2016 р. про арешт коштів боржника - КП «Облводоканал» ЗОР.

Представник позивача заперечив щодо задоволення вказаного клопотання.

Пунктом 7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 р. №9, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В той же час, згідно з п. 6 ч. ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що відповідачем в обґрунтування надання розстрочки виконання рішення суду не надано суду ані звітів про фінансові результати підприємства, ані балансу підприємства чи іншої фінансової звітності на підтвердження збитковості підприємства, ані довідки з банку про відсутність коштів на розрахункових рахунках підприємства.

Отже, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження наявності тяжкого фінансового становища на підприємстві, а також наявності обставин, які ускладнять виконання рішення суду.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання відповідача.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129 - а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Подоніт" (69081, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Панфьорова, 211; поштова адреса: 69008, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Південне шосе, 59 - б, ) суму основного боргу у розмірі 20 346 (двадцять тисяч триста сорок шість) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 350 (триста п'ятдесят) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 573 (одна тисяча п'ятсот сімдесят три) грн. 44 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

Суддя К.В.Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 21.07.2017 р.