РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017Справа №910/8490/17

За позовом публічного акціонерного товариства «Сумихімпром»

До відповідача приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»

Про стягнення 4784,26 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Пархоменко Т.В. (за дов.)

від відповідача прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» до приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» про стягнення за договором оренди № 19/508 від 01.03.2007 4784,26 грн., з яких: 2174,56 грн. боргу, 254,39 грн. пені, 195,89 грн. 3% річних, 2159,42 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення орендної плати. Так, станом на 07.04.2017 відповідач має заборгованість у розмірі 2174,56 грн. за січень 2009 року.

Суд своєю ухвалою від 26.05.2017 порушив провадження у справі № 910/8490/17, розгляд останньої призначив на 26.06.2017.

Відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності. Так, згідно з умовами договору, строк сплати орендної плати за січень 2009 року є 10.02.2009, а позивач звернувся з позовом до суду в травні 2017 року, тобто поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.03.2007 публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» (орендодавець) та приватне акціонерне товариство «Телесистеми України» (орендар) уклали договір оренди № 19/508 (далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування ділянку даху будівлі.

Згідно з п. 3.1 Договору орендна плата перераховується орендарем не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідач не сплатив 2174,56 грн. за січень 2009 року.

Станом на день розгляду справи в суді борг у розмірі 2174,56 грн. не погашено.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 2174,56 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Водночас, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності, відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно зі ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За умовами Договору відповідач повинен був сплатити за оренду до 10.02.2009. Отже позивач про порушення свого права дізнався 11.02.2009.

Оскільки позивач подав позовну заяву до суду 22.05.2017, він пропустив строки позовної давності за вимогою про стягнення боргу в сумі 2174,56 грн.. Заяви про поновлення строку позивач не подав.

За приписами ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Вказане свідчить про те, позовна давність за вимогами про стягнення 254,39 грн. пені, 195,89 грн. 3% річних та 2159,42 грн. інфляційних також сплила.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 25.07.2017.

Суддя С.А. Ковтун