номер провадження справи 24/84/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 Справа № 908/961/17

за позовом Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 11, )

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (71500, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1)

про стягнення 106 256,46 грн.

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники:

від позивача - Сущенко Л.М., довіреність від 02.11.2016р. № 01-01-36/4887;

від відповідача - не прибув;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

10.05.2017р. до господарського суду Запорізької області звернувся Виконавчий комітет Енергодарської міської ради з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 106256,46 грн., з яких: 100784,00 грн. заборгованості з урахуванням інфляційного збільшення суми боргу за договором №12 від 19.06.2014р., 3456,21 грн. - 3% річних, 2016,25 грн. пені.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11, 530, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 193, 198, 216, 217, 230, 285 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 10.05.2017р. порушено провадження у справі № 908/961/17, присвоєно справі номер провадження 24/84/17, розгляд справи призначено на 19.06.2017р.

У зв'язку з неявкою в судове засідання 19.06.2017 р. представника відповідача, з метою всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи на підставі клопотання позивача ухвалою суду від 19.06.2017 р. продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів - до 25.07.2017р., розгляд справи відкладено на 19.07.2017р. о 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні 19.07.2017р. був присутній тільки представник позивача, за його клопотанням фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача в судовому засіданні 19.07.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 19.07.2017р. не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся ухвалами суду від 10.05.2017 р. та від 19.06.2017 р., які надсилались на юридичну адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1. Відповідач не є припиненим, що підтверджується витягом з цього реєстру.

Надіслана на вказану адресу ухвала про порушення провадження у справі від 10.05.2017 р. повернулась до суду з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України, у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За таких обставин, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Крім того, про призначення судового засідання на 19.07.2017 р. суд повідомив відповідача за телефоном, зазначеним відповідачем у договорі на право тимчасового користування місцями розміщення об'єктів зовнішньої реклами №12 від 19.06.2014р. Телефонограму прийняла менеджер, яка підтвердила, що ФОП ОСОБА_1 знаходиться за своєю юридичною адресою, однак оскільки він наразі не перебуває у місті, а інші особи не мають повноважень на отримання кореспонденції, що надходить на його ім'я, то кореспонденція за даною адресою не отримується. Також повідомила, що з 2016 року договір на користування місцями для розміщення реклами припинено. Відповідачу запропоновано надати відзив на позов та докази оплати заборгованості.

Відзиву на позов та витребуваних судом документів відповідач не надав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті і розгляд справи можливий без присутності в судовому засіданні представника відповідача.

В судовому засіданні 19.07.2017 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

19.06.2014 р. Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради (виконком, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (користувач, відповідач) укладено договір №12 на право тимчасового користування місцями розміщення об'єктів зовнішньої реклами.

Відповідно до п. 1.1 договору виконком надає користувачу в тимчасове платне користування місця, що перебувають у комунальній власності, для розміщення об'єктів зовнішньої реклами за адресами і на терміни відповідно до дозволів №№588-746, 757-764 на розміщення зовнішньої реклами, виданих (продовжених) на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 19.06.2014 р. №170, згідно з Правилами розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Енергодарі, чинними на час видачі дозволів.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що користувач використовує надані місця за цільовим призначенням, сплачує вартість користування місцями з дня отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами та звільняє у триденний термін місця, на яких термін дії дозволів припинений (закінчився).

Згідно з п. 2.4.1 договору користувач зобов'язаний використовувати надані місця відповідно до умов цього договору, чинного законодавства України з питань реклами та своєчасно здійснювати платежі за тимчасове користування наданими місцями в розмірі, передбаченому пунктом 4 договору.

В п. 4.1 договору зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту прийняття рішення про надання дозволів на розміщення об'єктів зовнішньої реклами та підписання даного договору сторонами і діє протягом строку дії дозволу (ів) №№588-746, 757-764, строк дії з 19.06.2014 р. по 19.06.2019 р.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що договір може бути розірвано достроково виконкомом у разі скасування дозволу на розміщення реклами у випадках, передбачених Правилами а також згідно з п. 5.2.2 договору - у разі несплати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу протягом 3 місяців після закінчення встановленого строку платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з систематичною несплатою відповідачем за користування місцями для розміщення реклами, керуючись ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України, пп. 13 п. «а» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 16 Закону України «Про рекламу», Правилами розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Енергодарі, затвердженими рішенням виконавчого комітету міської ради від 21.03.2014 р. №74, виконавчий комітет Енергодарської міської ради 20.12.2016 р. прийняв рішення №412 про скасування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 раніше виданих дозволів на розміщення об'єктів зовнішньої реклами відповідно до переліку, який додається, та розірвання договору на право тимчасового користування місцями розміщення об'єктів зовнішньої реклами від 19.06.2014 р. № № 11, 12.

Згідно з додатком до цього рішення скасовані дозволи № № 588-746, 757-764 (під'їзди будинків у ІІ, ІІІ, ІV, V, VІ мікрорайонах) на під'їзді (металева конструкція) 1200 х 800 (453 шт.), які є предметом договору від 19.06.2014 р. № 12.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 100784,00 грн. заборгованості, яка виникла за час дії договору, з урахуванням інфляційного збільшення суми боргу за договором №12 від 19.06.2014р., 3 456,21 грн. - 3% річних, 2 016,25 грн. пені.

Спірні правовідносини сторін є господарськими і виникли з договору №12 від 19.06.2014 р. на право тимчасового користування місцями розміщення об'єктів зовнішньої реклами.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 р. N 270/96-ВР, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 21.03.2014 р. №74 затверджені Правила розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Енергодарі (далі - Правила), в які вносились зміни рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 21.04.2016 р. №108.

Відповідно до пунктів 12.5, 1.27 Правил в первісній редакції, яка діяла на момент укладення договору, базовий розмір платежу для визначення плати за тимчасове користування місцем розташування об'єкта зовнішньої реклами становить відповідний відсоток від 100% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України.

Розмір платежу, визначений в пункті 12.6 цих Правил, є нижньою межею для розрахунків розміру плати і перераховується щорічно у грудні на кожен наступний рік. Новий розмір платежу визначається шляхом коригування розміру базового платежу (В) попереднього року згідно з мінімальною заробітною платою, встановленою законодавством на кінець поточного року.

Відповідно до умов пунктів 3.2 - 3.4 договору за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу користувач сплачує плату, яка складає: 2889,00 грн. за 1 місяць.

Проплати по цьому договору здійснюються користувачем щомісячно, не пізніше 1 (першого) числа, наступного за звітним періодом місяця, або авансом за рік на реєстраційний рахунок 0015.

Розмір місячної оплати, що зазначений у пункті 3.2 договору, підлягає щорічному коригуванню на кожен наступний рік. Новий розмір платежу визначається за формулою:

Р = В х S х Zk х Dk шляхом коригування розміру базового платежу (В) попереднього року, згідно мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на кінець цього року.

Пункт 3.5 договору передбачав, що місячний розмір плати також коригується за взаємною згодою обох сторін згідно із щомісячним звітом, який подається користувачем не пізніше 1 (першого) числа, наступного за звітним періодом місяця, з додаванням листів-підстав та фотофіксації фактичного розміщення рекламних сюжетів соціального спрямування

Позивач надав суду письмові пояснення та інформацію управління містобудування та архітектури міської ради від 14.07.2017 р. №111/01-12/01-20, згідно якої за період дії договору від ФОП ОСОБА_1 не надходило заяв, листів-підстав з проханням відкоригувати розмір місячної плати.

Пунктом 12.8 Правил в первісній та у зміненій редакціях встановлено, що плата за тимчасове користування місцем розташування об'єкта зовнішньої реклами справляється з дня видачі дозволу на розміщення об'єкта зовнішньої реклами, відсутність спеціальної конструкції на вказаному місці не є підставою для звільнення від плати за користування місцем.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку плати за тимчасове користування місцями розташування спеціальної конструкції плата на 2014 рік становила 2889,00 грн., на 2016 рік - 3268,00 грн.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що з липня 2014 року по грудень 2016 року відповідачу нараховано плату за користування місцями для розміщення реклами в загальному розмірі:

1) за 2014 рік - 17334,00 грн. (2889,00 грн. х 6 місяців), з них оплачено 9670,00 грн. наступним чином: 01.07.2014 р. - 1000,00 грн. (зараховані позивачем в оплату за червень 2014 року), 12.08.2014 р. - 2892,00 грн. (сума 2889,00 грн. зарахована позивачем в оплату за липень 2014 року, а переплата в розмірі 3,00 грн. - в оплату за жовтень 2014 року), 01.09.2014 р. - 2889,00 грн. (зараховані позивачем в оплату за серпень 2014 року), 03.10.2014 р. - 2889,00 грн. (зараховані позивачем в оплату за вересень 2014 року), залишок заборгованості за 2014 рік складає 7664,00 грн.;

2) за 2015 рік - 34668,00 грн. (2889,00 грн. х 12 місяців), оплат не проводилось,

3) за 2016 рік - 39216,00 грн. (3268,00 грн. х 12 місяців), оплат не проводилось.

Таким чином, всього заборгованість за договором, за розрахунком позивача, складає 81548,00 грн. за період червень, жовтень 2014 року - грудень 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірному періоді (з червня 2014 року по грудень 2016 року) відповідач мав діючі дозволи на розміщення зовнішньої реклами, однак оплату вніс лише частково за 2014 рік.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

В порушення умов п. 3.3 договору відповідач не здійснював повну оплату за користування місцями для розміщення реклами щомісячно, не пізніше 1 (першого) числа, наступного за звітним періодом місяця, внаслідок за період червень 2014 року, а також з жовтня 2014 року по грудень 2016 року уторилась заборгованість в загальному розмірі 81548,00 грн. При цьому суд зазначає, що договором не встановлено порядку зарахування коштів, що надходять в оплату за користування місцями для розміщення реклами, відповідач доказів часткової оплати не надав, здійсненого позивачем розподілу сум оплати не спростував.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не надав доказів оплати заборгованості в сумі 81548,00 грн. або обґрунтованих заперечень проти позову.

За таких обставин суд визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором в розмірі 81548,00 грн., яка і до цього часу не сплачена, законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 3456,21 грн., які нараховані на прострочені суми оплат за період з 01.07.2014 р. по 12.04.2017 р.

Суд перевірив розрахунок 3% річних та здійснив їх перерахунок, оскільки позивачем здійснено розрахунок, виходячи з 365 днів у році, у той час як в 2016 році - 366 днів. Крім того, позивачем невірно визначений початок прострочення платежів з 1-го числа місяця спірного періоду, оскільки за умовами п. 3.3 договору оплата мала бути здійснена не пізніше 1 (першого) числа, наступного за звітним періодом місяця, тобто відповідач мав право здійснювати оплату до 1-го числа включно.

Крім того, позивачем не враховані положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням зазначеного, суд здійснив перерахунок 3% річних наступним чином.

Від суми боргу 1889,00 грн. (за червень 2014 року) за період з 02.07.2014 р. по 12.04.2017 р. (1016 днів) 3% річних складають 157,59 грн.

Від суми боргу 2886,00 грн. (за жовтень 2014 року), яка мала бути сплачена до 03.11.2014 р. (оскільки 01.11.2014 р. припадає на суботу) за період з 04.11.2014 р. по 12.04.2017 р. (891 день) 3% річних складають 211,11 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за листопад 2014 року) за період з 02.12.2014 р. по 12.04.2017 р. (863 дні) 3% річних складають 204,68 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за грудень 2014 року), яка мала бути оплачена до 05.01.2015 р. (оскільки 1 січня - святковий день, а робочий день 2 січня перенесений на 17 січня розпорядженням КМУ від 12.11.2014 р. №1084-р) за період з 06.01.2015 р. по 12.04.2017 р. (828 днів) 3% річних складають 196,37 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за січень 2015 року), яка мала бути оплачена до 02.02.2015 р. (оскільки 1 лютого припадає на неділю) за період з 03.02.2015 р. по 12.04.2017 р. (800 днів) 3% річних складають 189,72 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за лютий 2015 року), яка мала бути оплачена до 02.03.2015 р. (оскільки 1 березня припадає на неділю), за період з 03.03.2015 р. по 12.04.2017 р. (772 дні) 3% річних складають 183,08 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за березень 2015 року) за період з 02.04.2015 р. по 12.04.2017 р. (742 дні) 3% річних складають 175,95 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за квітень 2015 року), яка мала бути оплачена до 05.05.2015 р. (оскільки 1-2 травня - святкові дні), за період з 06.05.2015 р. по 12.04.2017 р. (708 днів) 3% річних складають 167,88 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за травень 2015 року), яка мала бути оплачена до 02.06.2015 р. (оскільки 31 травня - святковий день Трійця, а 1 червня - вихідний день) за період з 03.06.2015 р. по 12.04.2017 р. (680 днів) 3% річних складають 161,23 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за червень 2015 року) за період з 02.07.2015 р. по 12.04.2017 р. (651 день) 3% річних складають 154,34 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за липень 2015 року), яка мала бути сплачена до 03.08.2015 р. (оскільки 01 серпня припадає на суботу) за період з 04.08.2015 р. по 12.04.2017 р. (618 днів) 3% річних складають 146,51 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за серпень 2015 року) за період з 02.09.2015 р. по 12.04.2017 р. (589 днів) 3% річних складають 139,62 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за вересень 2015 року) за період з 02.10.2015 р. по 12.04.2017 р. (559 днів) 3% річних складають 132,50 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за жовтень 2015 року), яка мала бути сплачена до 02.11.2015 р. (оскільки 1 листопада припадає на неділю), за період з 03.11.2015 р. по 12.04.2017 р. (527 днів) 3% річних складають 124,90 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за листопад 2015 року) за період з 02.12.2015 р. по 12.04.2017 р. (498 днів) 3% річних складають 118,01 грн.

Від суми боргу 2889,00 грн. (за грудень 2015 року), яка мала бути сплачена до 04.01.2016 р. (оскільки 1 січня - святковий день), за період з 05.01.2016 р. по 12.04.2017 р. (464 дні) 3% річних складають 109,94 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за січень 2016 року) за період з 02.02.2016 р. по 12.04.2017 р. (436 днів) 3% річних складають 116,87 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за лютий 2016 року) за період з 02.03.2016 р. по 12.04.2017 р. (407 днів) 3% річних складають 109,10 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за березень 2016 року) за період з 02.04.2016 р. по 12.04.2017 р. (376 днів) 3% річних складають 100,79 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за квітень 2016 року), яка мала бути сплачена до 04.05.2015 р. (оскільки 1-2 травня - святкові дні), за період з 05.05.2017 р. по 12.04.2017 р. (343 дні) 3% річних складають 91,95 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за травень 2016 року) за період з 02.06.2016 р. по 12.04.2017 р. (315 днів) 3% річних складають 84,45 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за червень 2016 року) за період з 02.07.2016 р. по 12.04.2017 р. (285 днів) 3% річних складають 76,42 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за липень 2016 року) за період з 02.08.2016 р. по 12.04.2017 р. (254 дні) 3% річних складають 68,11 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за серпень 2016 року) за період з 02.09.2016 р. по 12.04.2017 р. (223 дні) 3% річних складають 59,81 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за вересень 2016 року), яка мала бути сплачена до 03.10.2016 р. (оскільки 1 жовтня припадає на суботу) за період з 04.10.2016 р. по 12.04.2017 р. (191 день) 3% річних складають 51,24 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за жовтень 2016 року) за період з 02.11.2016 р. по 12.04.2017 р. (162 дні) 3% річних складають 43,47 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за листопад 2016 року) за період з 02.12.2016 р. по 12.04.2017 р. (132 дні) 3% річних складають 35,43 грн.

Від суми боргу 3268,00 грн. (за грудень 2016 року), яка мала бути сплачена до 03.01.2017 р. (оскільки 1 січня - святковий день), за період з 04.01.2017 р. по 12.04.2017 р. (99 днів) 3% річних складають 26,59 грн.

Таким чином, всього за розрахунком суду обґрунтовано пред'явлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3437,66 грн., які підлягають задоволенню. В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних не підлягають задоволенню.

Стосовно інфляційних втрат суд зазначає, що позивачем пред'явлена до стягнення заборгованість з урахуванням суми інфляційного збільшення суми боргу за період з 01.07.2014 р. по 12.04.2017 р. в загальному розмірі 100784,00 грн. Оскільки сума основного боргу становить 81548,00 грн., то інфляційні втрати згідно позовних вимог складають 19236,00 грн. Втім, власне сума інфляційного збільшення згідно окремого розрахунку інфляційних втрат складає 19757,13 грн. Однак оскільки позивач не змінював позовні вимоги, то суд розглядає їх в заявленому обсязі, тобто про стягнення інфляційних втрат в сумі 19236,00 грн.

В пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Виходячи з наведеного роз'яснення, при розрахунку інфляційних втрат слід враховувати заборгованість, що існувала на кінець місяця, в якому виникло прострочення, та помножити її на середній індекс інфляції за наступні повні місяці, в яких існувало прострочення, в межах періоду розрахунку інфляційних втрат.

В результаті здійсненого судом перерахунку з урахуванням наведеного роз'яснення та меж інфляційного збільшення суми боргу по кожному періоду відповідно до розрахунку позивача (оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог), суми інфляційних втрат є наступними:

- від суми боргу за червень 2014 року 1889,00 грн. інфляційні втрати за період з серпня 2014 року (оскільки прострочення виникло в липні, то інфляційні втрати слід розраховувати з наступного місяця) по березень 2017 року (оскільки станом на 12.04.2017 р. інфляції за квітень ще не було - неповний місяць) (середній індекс 186,6%) складають 1635,86 грн., однак позивач за цей період просить стягнути 1587,39 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 1587,39 грн.;

- від суми боргу за жовтень 2014 року 2886,00 грн. за період з грудня 2014 року по березень 2017 року (середній індекс 172,4%) інфляційні втрати складають 2089,73 грн.;

- від суми боргу за листопад 2014 року 2889,00 грн. за період з січня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 167,4%) інфляційні втрати складають 1946,83 грн.;

- від суми боргу за грудень 2014 року 2889,00 грн. за період з лютого 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 162,4%) інфляційні втрати складають 1801,42 грн.;

- від суми боргу за січень 2015 року 2889,00 грн. за період з березня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 154,2%) інфляційні втрати складають 1565,34 грн.;

- від суми боргу за лютий 2015 року 2889,00 грн. за період з квітня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 139,2%) інфляційні втрати складають 1131,17 грн.;

- від суми боргу за березень 2015 року 2889,00 грн. за період з травня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 122,1%) інфляційні втрати складають 637,46 грн.;

- від суми боргу за квітень 2015 року 2889,00 грн. за період з червня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 119,4%) інфляційні втрати складають 561,55 грн.;

- від суми боргу за травень 2015 року 2889,00 грн. за період з липня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 119%) інфляційні втрати складають 547,80 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 500,54 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 500,54 грн.;

- від суми боргу за червень 2015 року 2889,00 грн. за період з серпня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 120,2%) інфляційні втрати складають 582,52 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 487,03 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 487,03 грн.;

- від суми боргу за липень 2015 року 2889,00 грн. за період з вересня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 121,1%) інфляційні втрати складають 610,51 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 521,13 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 521,13 грн.;

- від суми боргу за серпень 2015 року 2889,00 грн. за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 118,4%) інфляційні втрати складають 531,83 грн.;

- від суми боргу за вересень 2015 року 2889,00 грн. за період з листопада 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 120%) інфляційні втрати складають 576,89 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 471,35 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 471,35 грн.;

- від суми боргу за жовтень 2015 року 2889,00 грн. за період з грудня 2015 року по березень 2017 року (середній індекс 117,6%) інфляційні втрати складають 508,93 грн.;

- від суми боргу за листопад 2015 року 2889,00 грн. за період з січня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 116,8%) інфляційні втрати складають 485,31 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 448,85 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 448,85 грн.;

- від суми боргу за грудень 2015 року 2889,00 грн. за період з лютого 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 115,8%) інфляційні втрати складають 455,21 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 425,65 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 425,65 грн.;

- від суми боргу за січень 2016 року 3268,00 грн. за період з березня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 116,2%) інфляційні втрати складають 530,12 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 448,04 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 448,04 грн.;

- від суми боргу за лютий 2016 року 3268,00 грн. за період з квітня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 115,1%) інфляційні втрати складають 492,52 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 462,97 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 462,97 грн.;

- від суми боргу за березень 2016 року 3268,00 грн. за період з травня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 111,2%) інфляційні втрати складають 365,35 грн.;

- від суми боргу за квітень 2016 року 3268,00 грн. за період з червня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 111,1%) інфляційні втрати складають 361,72 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 301,11 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 301,11 грн.;

- від суми боргу за травень 2016 року 3268,00 грн. за період з липня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 111,3%) інфляційні втрати складають 369,00 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 297,54 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 297,54 грн.;

- від суми боргу за червень 2016 року 3268,00 грн. за період з серпня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 111,4%) інфляційні втрати складають 372,64 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 304,69 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 304,69 грн.;

- від суми боргу за липень 2016 року 3268,00 грн. за період з вересня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 111,7%) інфляційні втрати складають 383,59 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 308,26 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 308,26 грн.;

- від суми боргу за серпень 2016 року 3268,00 грн. за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 109,8%) інфляційні втрати складають 319,03 грн.;

- від суми боргу за вересень 2016 року 3268,00 грн. за період з листопада 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 106,8%) інфляційні втрати складають 221,32 грн.;

- від суми боргу за жовтень 2016 року 3268,00 грн. за період з грудня 2016 року по березень 2017 року (середній індекс 104,9%) інфляційні втрати складають 159,63 грн.;

- від суми боргу за листопад 2016 року 3268,00 грн. за період з січня по березень 2017 року (середній індекс 103,9%) інфляційні втрати складають 129,05 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 99,02 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 99,02 грн.;

- від суми боргу за грудень 2016 року 3268,00 грн. за період з лютого по березень 2017 року (середній індекс 102,8%) інфляційні втрати складають 92,09 грн., однак позивач визначає їх в меншій сумі - 68,99 грн., тому в межах позовних вимог суд визначає інфляційні втрати за цей період в розмірі 68,99 грн.

Всього за розрахунком суду інфляційні витрати складають 18572,15 грн., які підлягають стягненню з відповідача. В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2.1 договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу користувач сплачує на рахунок, зазначений у пункті 3.3 договору, пеню за кожний прострочений день в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Строку нарахування пені в договорі не визначено, тому відповідно до приписів ч. 6 ст.231 Господарського кодексу України пеня може бути розрахована тільки за 6 місяців з дня виникнення прострочення.

Пеня нарахована позивачем на суму боргу 1889,00 грн. (що є заборгованістю за червень 2014 року) за період з 01.07.2014 р. по 12.04.2017 р. в сумі 2016,25 грн.

Пеня розрахована поза межами шестимісячного терміну з дня виникнення прострочення, що не відповідає вимогам законодавства та умовам договору. Крім того, як було встановлено судом, прострочення виникло 02.07.2014 р., а не 01.07.2014 р., як зазначає позивач. У зв'язку з цим суд здійснив перерахунок пені за 6 місяців в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 02.07.2014 р. по 02.01.2015 р., що від суми боргу 1889,00 грн. складає 28,57 грн. В цій сумі позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню. У стягнені решти пені суд відмовляє.

Таким чином, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд даної справи покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (71500, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд.11, ) основний борг в сумі 81548,00 грн. (вісімдесят одна тисяча п'ятсот сорок вісім грн. 00 коп.), 3% річних в сумі 3437,66 грн. (три тисячі чотириста тридцять сім грн. 66 коп.), інфляційні втрати в сумі 18572,15 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот сімдесят дві грн. 15 коп.) та пеню в сумі 28,57 грн. (двадцять вісім грн. 57 коп.).

Видати наказ.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (71500, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд.11, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1559,79 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят дев'ять грн.. 79 коп.).

Видати наказ.

4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 24.07.2017 р.

Суддя Т.А.Азізбекян