РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017Справа №910/8041/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»

про відшкодування 10 837,34 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 10 837,34грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу форми № 83 серії НОМЕР_3 від 07.10.2016, заяви страхувальника та страхових актів здійснено виплату останньому страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначає, що відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «SsangYong Rexton», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини якого трапилось ДТП, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». Таким чином, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму виплаченого страхувальнику страхового відшкодування у розмірі 10 837,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8041/17 та призначено її до розгляду на 15.06.2017.

07.06.2017 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 7/2-28/13436 від 01.06.2017 з інформацією щодо страхового покриття.

08.06.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 відкладено розгляд справи на 18.07.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

26.06.2017 через відділ діловодства суду від ПАТ «НАСК «Оранта» надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

17.07.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов супровідний лист від 14.07.2017 № 1444, до якого додано документи на вимогу суду та відзив на позов.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що оскільки заява позивача на виплату страхового відшкодування надійшла на адресу відповідач 10.04.2017, то термін виплати страхового відшкодування, з урахуванням приписів п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спливав 10.07.2017, тобто після звернення позивача з даним позовом до суду.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження проведення ремонтних робіт транспортного засобу, а тому позивачем неправомірно включену у суму страхового відшкодування ПДВ.

Також відповідач просив здійснювати розгляд справи без уповноваженого представника.

18.07.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними документами.

У судове засідання 18.07.2017 представники сторін не з'явились.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 18.07.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 3846/41/11-2017 від 18.02.2017 про дорожньо-транспортну пригоду, 07.11.2016 о 20 год. 44 хв. в м. Києві, по вул. Андрущенка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «SsangYong Rexton», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Hyundai Getz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу «SsangYong Rexton», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 07.11.2016, підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2016 у справі № 761/41550/16-п.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент настання ДТП, майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу «Hyundai Getz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застраховано Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу форми № 83 серії НОМЕР_3 від 07.10.2016 (далі - Договір добровільного страхування). Строк дії договору з 07.10.2016 до 06.10.2017.

Протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 11.11.2016 встановлено кількість та характер пошкоджень наземного транспортного засобу «Hyundai Getz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

У матеріалах справи містяться Страхові акти № СТО-16-9426/1 від 23.11.2016 та СТО-16-9426/2 від 23.11.2016, з яких вбачається, що позивачем визнано ДТП страховим випадком та вирішено відшкодувати страхувальникові 6224,84 грн. та 4612,50 грн., відповідно. З вказаного вбачається, що загальна сума страхового відшкодування становить 10837,34 грн.

Розмір збитку визначено на підставі калькуляції, наявної у матеріалах справи.

При цьому, відповідно до Страхового акту № СТО-16-9426/2 від 23.11.2016, сума страхового відшкодування у розмірі 4612,50 грн. підлягає зарахуванню у рахунок оплати страхового платежу, що погоджено зі страхувальником, згідно зі заявою останнього від 08.11.2016 про страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО), зареєстрованої за № 9426.

Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 6224,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 57840 від 28.11.2016 та реєстром одержувачів сум відшкодувань за рахунок коштів ПАТ «НАСК «Оранта», засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом «SsangYong Rexton», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (відповідач у справі), згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/638207, термін дії з 08.07.2016 по 07.07.2017).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом «SsangYong Rexton», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована в ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 10837,34 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, на підставі Договору добровільного страхування та у зв'язку із настанням 07.11.2016 страхового випадку (ДТП), позивачем фактично виплачено страхувальникові страхове відшкодування в розмірі 6224,84 грн. шляхом перерахування платіжним дорученням № 57840 від 28.11.2016 та зараховано 4612,50 грн. у рахунок оплати страхового платежу.

Таким чином, позивачем відшкодовано страхувальнику страхову виплату в сумі 10837,34 грн.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом «SsangYong Rexton», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу № АК/638207, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Полісом № АК/638207 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000,00 грн., франшиза за даним полісом 0,00 грн.

Відповідач, не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, подав відзив на позовну заяву.

Так, зі змісту відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги відхиляє повністю з наступних підстав:

- відповідач, посилаючись на п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що отримав заяву позивача на виплату (страхового) відшкодування 10.04.2017 року, а тому термін виплати позивачеві страхового відшкодування сплив лише 10.07.2017 року. Зазначеним відповідач вказує на те, що станом на момент звернення позивача з позовною заявою, права останнього з боку відповідача не було порушено, оскільки термін виплати не сплив, тому позивач передчасно звернувся до суду, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог та покладення на відповідача витрат зі сплати судового збору.

Відповідач також, посилаючись на п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стверджує, що оскільки позивачем не надано суду доказів спрямування суми страхового відшкодування на придбання у платника податку на додану вартість послуг з усунення наслідків ДТП у транспортному засобу «Hyundai Getz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та у випадку виплати відповідачем суми страхового відшкодування, то така б сума підлягала зменшенню на розмір податку на додану вартість.

Суд вважає вказані твердження відповідача безпідставними та зазначає, що станом на момент вирішення судом спору у цій справі строк виплати відшкодування у відповідача настав. Жодних доказів виплати відповідачем позивачу відшкодування після 10.07.2017 відповідачем не надано.

Більше того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене, Верховний Суд України у справі № 3-165гс14 від 04.11.2014 дійшов висновку, що позивач у справі (страховик за договором добровільного страхування) отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, а може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Щодо твердження позивача про неправомірне заявлення до стягнення з відповідача суми ПДВ, то суд зазначає наступне.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, передбачено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Тобто, за змістом вказаної норми, сума зменшується на 20% (ПДВ) лише у випадку, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника). В даному випадку мова йде про регресне відшкодування, а бенефіціаром є страховик потерпілої особи, а не її представник. Тому в даному випадку вищевказане нормативне положення не підлягає застосуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 11.02.2016 у справі № 910/19300/15.

Підсумовуючи вищенаведене, суд визнає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими та безпідставними.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт понесення позивачем витрат на відшкодування страхового відшкодування у зв'язку із настанням 07.11.2016 страхового випадку.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, до відшкодування з відповідача на користь позивача належить сума 10837,34 грн., яка вірно розрахована позивачем.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» повністю.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) страхове відшкодування в сумі 10837,34 грн. та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2017.

Суддя С.О. Турчин