РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017Справа №910/8650/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 30 681, 74 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Гарбузова Т.О. представник за дов

.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов від Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 30 681,74 грн. вартості недостачі вугілля у вагонах №№ 52954609, 62324470, 58599127 за відправкою № 48201966.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 порушено провадження у справі № 910/28650/17 та призначено розгляд справи на 27.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2017 розгляд справи відкладено на 25.07.2017, відповідно до вимог ст. 77 ГПК України.

27.06.2017 представником відповідача через відділ канцелярії господарського суду міста Києва подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позовних вимог.

12.07.2017 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні 25.07.2017 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2015 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", як виконавцем та Приватним акціонерним товариством "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА", як вантажовласником укладено Договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №1970/ДФ/10017, предметом якого відповідно до п. 1.1. Договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 7.1 Договору Сторони передбачили, що виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

За залізничною накладною № 48201966 від 02.02.2017 (антрациту) ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» зі станції Должанська на адресу позивача на станцію Маріуполь -Сортувальний було відправлено шість вагонів з антрацитом.

По прибуттю вантажу на станцію Волноваха вагони № 52954609, № 62324470, №58599127 були відчеплені та перевірені.

За результатами перевірки вантажу станцією Волноваха 07.02.2017 були складені комерційні акти №№ AQ654639/30/89, AQ654640/31/90, AQ654641/32/91, якими зафіксовано недостачу вантажу у вагоні № 52954609 - 4100 кг, у вагоні № 62324470 - 3800 кг, № 58599127 - 4700 кг., про що зроблені відмітки у залізничній накладній.

Після прибуття вагонів на станцію призначення Маріуполь - Сортувальний при видачі вантажу вантажоодержувачу різниці проти комерційних актів, складених попутною станцією Волноваха, не виявлено.

Згідно із частиною 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконав покладені на нього обов'язки щодо забезпечення вантажу, у зв'язку з чим, просить суд стягнути з останнього суму втраченого вантажу у розмірі 30 681, 74 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Статтею 920 ЦК України визначено що, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із п. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 передбачено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% для антрациту в сухому стані.

Згідно розрахунку позивача, наведеного в позовній заяві, сума втраченого при перевезенні вантажу визначена позивачем на підставі рахунку вантажовідправника ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» № 94 від 02.02.2017 з урахуванням норми природньої втрати та граничного розходження визначення маси нетто в розмірі 1% від маси нетто, та складає 30681,74 грн., в тому числі у вагоні № 52954609 - 9 930, 31 грн., у вагоні № 62324470 - 9 068,71 грн., у вагоні № 58599127 - 11 682,72 грн.

Відповідач, у свою чергу проти позовних вимог заперечив, зазначаючи, що позивач не надав належних та допустимих доказів наявності збитків.

Заперечення відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню..

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" ( 87504, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) 30 681 (тридцять тисяч шістсот вісімдесят одну) грн. 74 коп. вартості нестачі вантажу та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено:31.07.2017.

Суддя О.М. Ярмак