КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. Справа№ 910/31396/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Гончарова С.А.

Скрипки І.М.

за участі представників сторін:

від позивача: Шипіцин О.В. - директор

від відповідача-1: Лич С.В. - представник

відповідач-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 року у справі № 910/31396/15 (суддя: Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсайн ЛТД»

до 1) Київської міської митниці ДФС

2) Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення збитків у розмірі 328 620,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енсайн ЛТД» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - відповідач -1) та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - відповідач-2) з позовом про стягнення збитків у розмірі 328 620,82 грн., з яких:

- 140 646,33 грн. витрат у сумі на оплату вартості послуг зберігання товару на митному складі тимчасового зберігання, понесених на підставі уніфікованої митної квитанції серії КВ№480047 від 23.09.2015;

- 93 264,68 грн. витрат на оплату послуг з декларування та зберігання товарів за договором №МС-03/11-2014 від 03.11.2014, укладеним з ТОВ «ТБО Груп»;

- 94 646,81 грн. збитків, складовими яких є надмірно сплачені позивачем митні та податкові платежі до Державного бюджету України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок неправомірних дій Київської міської митниці ДФС, які полягають у прийнятті рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією від 27.05.2014р. №100270001/2014/209432, позивач поніс зазначені збитки, обов'язок по відшкодуванню яких, на його думку, покладається на державу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року по даній справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсайн ЛТД» було задоволено частково, стягнуто з державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсайн ЛТД» грошові кошти у розмірі 94 646 (дев'яносто чотири тисячі шістсот сорок шість) грн. 81 коп. та судові витрати у розмірі 1 419 (одна тисяча чотириста дев'ятнадцять) грн. 70 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016р. рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року у справі №910/31396/15 було скасовано частково, прийнято нове рішення, яким стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсайн ЛТД» 233 974,01 грн. збитків, а також стягнуті судові витрати.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.02.2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 року та рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

10.04.2017 року позивачем в порядку ст. 22 ГПК України було надано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з Державного бюджету України 233974,01 грн. збитків завданих неправомірними діями Київської міської митниці ДФС, які складаються з 140 646,33 грн. витрат у сумі на оплату вартості послуг зберігання товару на митному складі тимчасового зберігання, понесених на підставі уніфікованої митної квитанції серії КВ№480047 від 23.09.2015 та 93 264,68 грн. витрат на оплату послуг з декларування та зберігання товарів за договором №МС-03/11-2014 від 03.11.2014, укладеним з ТОВ «ТБО Груп», зменшивши позовні вимоги на суму 94 646,81 грн. збитків, складовими яких є надмірно сплачені позивачем митні та податкові платежі до Державного бюджету України.

Вказану заяву було прийнято місцевим господарським судом до розгляду, подальший розгляд справи здійснювався з її врахуванням.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 №910/31396/15 за результатом нового розгляду справи позов задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсайн ЛТД» 233 974,01 грн. збитків.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Київська міська митниця ДФС звернулась до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 року у справі № 910/31396/15 та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Енсайн ЛТД» відмовити повністю, посилаючись, при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 № 910/31396/15 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 11.07.2017.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енсайн ЛТД» та Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надали колегії суддів письмові відзиви на скаргу відповідача-1, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Під час судового засідання від 11.07.2017 представник позивача просив колегію суддів апеляційну скаргу відповідача-1 залишити без задоволення, оскаржене рішення залишити без змін.

До судового засідання від 11.07.2017 представник відповідача-2 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши думку присутніх представників позивача та відповідача-1, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представника відповідача-2.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників позивача та відповідача-1, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва 31.05.2017 по даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі контракту №091-2014 від 11.01.2014 р., укладеного між позивачем та Компанією SHANTOU YUPENG CIDIAN INDUSTRY CO., LTD (Китай), позивачем було придбано товар (футляри з листів пластмаси для зберігання DVD-дисків).

Для здійснення митного оформлення придбаного товару в Київську міську митницю ДФС позивач подав вантажну митну декларацію №100270001/2014/209432 від 27.05.2014 р., в якій митна вартість товару відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначена позивачем за першим методом (ціною договору) згідно з п.2.2 контракту та становила 19 656 доларів США, що за курсом НБУ (1 долар США = 11,660821 грн.) становило 229 205,10 грн.

Під час митного оформлення товару у відповідача-1 виникли сумніви щодо наданих документів, тому з метою контролю правильності визначення митної вартості товару у позивача було витребувано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Відповідачем-1 з посиланням на те, що на момент митного оформлення позивачем не повністю надано додаткові документи, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100270001/2014/300122/2 від 06.06.2014 р., на виконання якого визначено митну вартість товару за шостим методом (резервним) у зв'язку з тим, що подані декларантом документи містять розбіжності, а саме порушено п.4.1.2 контракту №091-2014 від 11.01.2014 р. щодо передплати імпортованого товару та як вбачається з наявної в матеріалах справи картки Митниці №100270001/2014/00390 від 16.06.2014 р. відмовлено позивачу у митному оформленні (випуску) товарів за поданою ним митною декларацією №100270001/2014/209432 від 27.05.2014 р.

У зв'язку з наведеним позивач 03.11.2014 р. уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБО Груп» договір №МС-03/11-2014 про надання послуг по декларуванню та зберіганню товарів на митному складі тимчасового зберігання, за наслідками виконання якого позивачем на підставі підписаних актів надання послуг було сплачено 93 327,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням №183 від 25.09.2015 р., яке міститься в матеріалах справи.

Разом з цим, позивачем було сплачено 140 646,33 грн. за зберігання товару під митним контролем на підставі виданої Митницею уніфікованої митної квитанції МД-1 серії КВ №480047 від 23.09.2015 р., що підтверджується повідомленням Митниці про прийняття від позивача 140 646,33 грн. плати за зберігання товарів на складі митного органу та платіжним дорученням №180 від 23.09.2015 р., які містяться в матеріалах справи.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 р. у справі №826/15008/14 визнано протиправними дії Київської міжрегіональної митниці Міндоходів щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та щодо прийняття рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією від 27.05.2014 р. №100270001/2014/209432, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 06.06.2014 №100270001/2014/300122/2, визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.06.2014 №100270001/2014/00390.

Відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми ст.1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини), та на яку помилково посилається скаржник, спеціальна норма ст.1173 Цивільного кодексу України допускає обґрунтованість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів, тобто за умов існування трьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, шкоди та її розміру, безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою), за відсутності хоча б одного з яких цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, здійснюється державою у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст.546 Митного кодексу України митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і підпорядковується йому. Не допускається втручання у діяльність митниць інших територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч.2 ст.30 Митного кодексу України шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів, організацій або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов'язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського-процесуального кодексу України обставини, які встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як було зазначено вище, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 у справі №826/15008/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.09.2015 р., встановлено преюдиціальні факти протиправних дій відповідача-1 щодо коригування митної вартості та відмови у митному оформленні в червні 2014р. імпортованого позивачем товару.

Таким чином, в порядку адміністративного судочинства встановлено правильність визначення позивачем митної вартості товару в поданій декларації від 27.05.2014 р. №100270001/2014/209432.

Отже, з урахуванням вищезазначеного та як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку з прийняттям відповідачем-1 рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.06.2014 р. №100270001/2014/00390, яке оскаржувалось позивачем у судовому порядку та в подальшому визнано незаконним, митне оформлення товару в період такого оскарження не закінчилось, а тому декларант, позивач у справі, не мав права перемістити товар через митний кордон України. Зазначені обставини спричинили необхідність позивача розмістити товар на склад тимчасового зберігання за єдиним уніфікованим документом та укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБО Груп» договір про надання послуг по декларуванню та зберіганню товарів на митному складі тимчасового зберігання.

Факт надання послуг по декларуванню та зберіганню товарів на митному складі тимчасового зберігання підтверджується підписаними Актами надання послуг на загальну суму 93 327,68 грн., які містяться в матеріалах справи.

Оплата вищезазначеної суми у розмірі 93 327,68 грн. підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №183 від 25.09.2015 року.

Відповідно до Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року №731, видача зі складу митного органу товарів, транспортних засобів їх власникам або уповноваженим особам здійснюється лише після митного оформлення зазначених товарів, транспортних засобів, відшкодування витрат митних органів за їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Враховуючи дані приписи законодавства, Київською міською митницею 23.09.2015 року було оформлено уніфіковану митну квитанцію за зберіганням товару під митним контролем серії КВ№480047 від 23.09.2015 року на суму 140 646,33, повідомлення про прийняття від позивача 140 646,33 грн. плати за зберігання товарів на складі митного органу, на підставі яких позивач у справі оплатив платіжним дорученням №180 від 23.09.2015 року 140 646,33 грн., що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що кошти у загальному розмірі 233 974,01 грн., які складаються з 93 327,68 грн. плати за послуги по декларуванню та зберіганню товарів на митному складі тимчасового зберігання та 140 646,33 грн. плати за зберігання товарів на складі митного органу є збитками позивача, оскільки сплачені ним саме у зв'язку із неправомірною (що визнано адміністративним судом) відмовою митного органу в митному оформлені товару, що і спричинило несвоєчасність закінчення митних процедур з оформлення вантажу та необхідність передання його під відповідне зберігання.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

З огляду на викладене,грошові кошти сплачені позивачем за зберігання товарів на митному складі та складі тимчасового зберігання в загальному розмірі 233 974,01 грн., розмір яких підтверджується наявними матеріалами справи доказами, слід вважати прямими збитками у розумінні статей 22 Цивільного кодексу України, ст. 225 Господарського кодексу України, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок держави відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, позов про відшкодування 233 974,01 грн. збитків є обґрунтованим і тому підлягає задоволенню.

Щодо посилань на недоведеність вимушеного характеру понесених позивачем витрат, колегія суддів зазначає, вибір дій, а саме: залишення не розмитненого товару на зберіганні чи випуск товару у вільний обіг при цьому, за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України, відноситься до виключних повноважень декларанта, а вчинення будь якої з вказаних дій призвело б до понесення позивачем додаткових втрат, які, враховуючи неправомірність дій митних органів за своєю суттю були б збитками позивача.

Враховуючи, що позивач діяв правомірно, в межах чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що невжиття позивачем заходів передбачених ст. 55 Митного кодексу України не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга Київської міської митниці ДФС є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 року по справі № 910/31396/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/31396/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді С.А. Гончаров

І.М. Скрипка