ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2017 р.Справа № 922/2066/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Акціонерна компанія "Харківобленерго" м. Харків
до Головного управління Національної поліції в Харківській області, м. Харків
про стягнення коштів 1897,40 грн.
за участю представників:

позивача: Такаченко К.О. за дов. №01-16/2311 від 24.04.17 року;

відповідача: Биковченко Н.І. за дов. №11/119/01/26-217 від 02.01.17 року, Нестеренко В.О. за дов. №1494/119.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго", м.Харків, звернулась до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області, м.Харків, заборгованості за Договором про постачання електричної енергії № 64362 від 23.09.2016р., а саме: 1243,82 грн. - перевищення договірної величини обсягу електричної енергії; 443,65 грн. пені за період з вересня 2016 року по березень 2017 року; 47,19 грн. - 3% річних за період виникнення боргу з вересня 2016 року по березень 2017 року; 162,74 грн. інфляційних втрат за жовтень-листопад 2016 року. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

У запереченнях на позовну заяву (вх.№22108), наданих до суду разом із супровідним листом та документами для долученння до матеріалів справи 07.07.2017р. (а.с.79-118) відповідач заперечував проти нарахованої йому заборгованості за перевищення договірних величин та пені. В обгрунтування своїх заперечень посилався на укладання між сторонами договорів про закупівлю послуги з постачання електричної енергії за умовами яких, відповідач, як бюджетна організація у відповідності до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" не мала можливості отримати відповідні субвенції на оплату послуг спожитої електричної енергії до реєстарції 13.10.2016 договору про закупівлю послуги з постачання електроенергії в Державній казначейській службі України.

У судовому засіданні, яке було розпочато 10.07.2017р., оголошувалась перерва 17.07.2017 до 12:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача проти позову частково заперечували на підставах, викладених у запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

23.09.2016р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (позивачем) та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області (відповідачем) було укладено Договір про постачання електричної енергії №64362, за умовами якого позивач, як постачальник електричної енергії, постачає відповідачу, як споживачу, електричну енергію, а відповідач оплачує позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

На підставі п. 9.5. Договору, цей Договір було пролонговано на 2017 рік.

Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що постачальник електричної енергії зобов'язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням розділів 6 Договору, відповідно до Додатку № 1 "Договірні величини споживання".

Згідно п. 2.3.3. Договору, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахуваннязгідно з умовами Додатку №2 "Порядок розрахунків"

У пункті 5 Додатку № 2 до Договору визначено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії.

Відповідно до п. 5 Додатку № 2 до Договору, споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Постачальник та споживач зобов'язались виконувати умови цього Договору (п.п. 2.2, 2.2.1. Договору).

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов'язання за Договором з постачання споживачу електричної енергії виконав належним чином та здійснив у період з вересня 2016 року по березень 2017 відпуск електричної енергії у повному обсязі, за яку, в порушення умов Договору, відповідач своєчасно не розрахувався.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р. та "Правил користування електричною енергією", затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р., договір є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Тобто, укладення Договору № 64362 від 23.09.2016р. та додаткових угод до нього означає, що між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області було досягнуто згоди з усіх його умов.

У листопаді 2016 року відповідно до Додатка №1 сторони встановили договірну величину у розмірі 3240 кВт/год. Проте, відповідно до звіту за листопад 2016р. відповідачем фактично було використано електричну енергію в кількості 3323 кВт/год.

Отже судом встановлено, що відповідач перевищив договірні величини споживання на 83 кВт/год. Так 3323 кВт/год. (фактично спожита кількість е/е) - 3240 кВт/год. (договірна величина е/е)= 83 кВт/год. (перевищення договірної величини). Відповідно до вимог п. 6.14 "Правил", позивачем складене Повідомлення про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за підсумками розрахункового періоду за листопад 2016р., яким до відповідача доведено про перевищення ним договірних величин споживання електричної енергії на 83 кВт/год., вартість якої складає 163,50 грн.

В лютому 2017 року, відповідно до Додатку № 1, встановлено договірну величину у розмірі 3024 кВт/год. Згідно Звіту за лютий, відповідачем фактично було використано електричну енергію в кількості 3601 кВт/год. Таким чином, відповідач перевищив договірні величини споживання на 577 кВт/год (3601 кВт/год (фактично спожита кількість е/е) - 3024 кВт/год (договірна величина е/е) = 577 кВт/год (перевищення договірної величини). Відповідно до вимог п. 6.14 "Правил", позивачем складене Повідомлення про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за підсумками розрахункового періоду за лютий 2017р., яким до відповідача доведено про перевищення ним договірних величин споживання електричної енергії на 577кВт/год., вартість якої складає 1080,32 грн.

Згідно п. 7 ст. 276 Господарського кодексу України, оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р. № 575/97-ВР передбачено відповідальність споживачів за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді сплати на користь енергопостачальної організації двократної вартості різниці між фактично спожитою величиною електроенергії і договірною величиною.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку постачання електричної енергії споживачам'' від 16.06.2005р. № 473 (далі "Порядок") встановлено порядок визначення граничних величин споживання електричної енергії та потужності для споживачів, а саме: п. 7 передбачає, що енергопостачальні організації до початку наступного року в обумовлені договорами про постачання електричної енергії терміни узгоджують з усіма споживачами, крім населення, обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік за місяцями (кварталами).

п.1.1. Договору про закупівлю послуги з постачання електроенергії №739 передбачено, що всі умови Договору про постачання електричної енергії залишаються чинними та обов'язковими для виконання Сторонами. В разі виникнення спірних питань між умовами цього договору та умовами Договору про постачання електричної енергії пріорітет має Договір про постачання електричної енергії.

Окрім цього, у Додатку №2 до договору про закупівлю послуги з постачання електричної енерігї передбачений аналогічний розрахунковий період та вимога оплати рахунка протягом 5 операційних днів. (п.1, 5 Додатка №2 до договору про закупівлю послуги з постачання електричної енергії та п.1, п.5 Додаткка №2 до договору про постачання електричної енергії №64362 від 23.09.2016).

Отже, укладання договорів про закупівлю послуги з постачання електричної енергії за державні кошти не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно було нараховано 1243,82 грн., як перевищення договірної величини обсягу електричної енергії за листопад 2016р. та лютий 2017р.

Згідно ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 4.2.1. Договору, за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3-2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених Додатком № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з дати остаточного розрахунку, зазначеної у Додатку № 2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремою строчкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно частини 2 вказаної статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 443,65 грн. пені за період з вересня 2016 року по березень 2017 року; 47,19 грн. - 3% річних за період з вересня 2016 року по березень 2017 року; 162,74грн. інфляційних втрат нарахованих за період жовтень-листопад 2016 року законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що доводи відповідача повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерної компанії "Харківобленерго" є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 276 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, код ЄДПРОУ 40108599) на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго» (вул. Плеханівська, 149, м. Харків, 61037, код.) - 1243 грн. 82 коп. заборгованості з перевищення договірних величин споживання електроенергії, 443 грн. 65 коп. пені, 47 грн. 19 коп. 3% річних, 162 грн. 74 коп. втрат від інфляції та витрат по сплаті судового збору 1600 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.07.2017 р.

Суддя С.Ч. Жельне