РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/9099/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі: 1. Державного концерну «Укроборонпром»; 2. Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара»
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» стягнення заборгованості в розмірі 208 573 грн. 00 коп.

Представники:

від Прокуратури: Кулініч В.А. (представник за посвідченням);

від Позивача - 1: Клименко А.Р. (представник за Довіреністю);

Перегонцев І.А. (представник за Довіреністю);

від Позивача - 2: не з'явились;

від Відповідача: Стрельченко В.П. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» (надалі також - «Позивач - 1») та Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» (надалі також - «Позивач - 2») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості в розмірі 208 573 грн. 00 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 15.01.2016 року між Державним підприємством «Суднобудівний завод імені 61 комунара» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» (Покупець) було укладено Договір №61/1398, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати Покупцю у власність, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити на умовах Договору лом та відходи чорних металів, вид, кількість й ціна якого зазначена у Специфікаціях до Договору. Як зазначає Прокурор, на виконання умов Договору Позивач - 2 поставив товар, проте Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Державним підприємством «Суднобудівний завод імені 61 комунара» в розмірі 208 573 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року порушено провадження у справі № 910/9099/17, судове засідання призначено на 27.06.2017 року.

26.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли письмові пояснення, якими просив Суд припинити провадження по справі, оскільки 06.02.2016 року між Позивачем-2, Відповідачем та Благодійною організацією "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України" укладено Договір про відступлення права вимоги, яким Позивач-2 передав своє право вимоги Благодійній організації "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України", а Відповідач на виконання умов Договору про відступлення права вимоги сплатив суму у розмірі 208 573,00 грн. Благодійній організації "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України".

27.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

27.06.2017 року в судове засідання з'явились представники прокуратури, позивача-1 та відповідача.

Представник позивача-2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представники прокуратури та позивачів вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 07.06.2017 року не виконали.

Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання Позивача-1 про відкладення розгляду справи, з вказаних в ньому підстав, та прийняв до розгляду клопотання Відповідача про припинення провадження у справі.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивачів надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням письмових пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма "МЕГА-МЕТ" та клопотання про припинення провадження по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.062017 року відкладено розгляд справи на 19.07.2017 року, у зв'язку з неявкою представника позивача-2в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Прокуратури надійшла заява про відсутність необхідності участі у розгляді справи посадових осіб; письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

18.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача - 1 надійшли письмові пояснення по справі.

18.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача - 1 надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» на належного відповідача - Благодійну організацію "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України", а також про зміну предмету позову, яким просив суд стягнути з Благодійної організації "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України" на користь Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» заборгованість за Договором №61/1398 від 15.01.2016 року у розмірі 208 573 грн. 00 коп.

В судовому засіданні 19 липня 2017 року Прокурор та представники Позивача - 1 надали усні пояснення по суті спору, якими підтримали позовні вимоги та доводи позовної заяви, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Позивача - 2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 07.07.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 року заяву про зміну предмету позову Державного концерну «Укроборонпром» від 18.07.2017 року та додані до неї документи повернуто заявникові без розгляду.

Суд, розглянувши клопотання Державного концерну «Укроборонпром» про заміну неналежного відповідача по справі №910/9099/17, прийшов до висновку, що вказана Заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона. Заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 ГПК. При цьому в останньому із зазначених випадків: господарський суд зобов'язує позивача згідно з частиною другою статті 56 ГПК надіслати відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, а в разі невиконання цього обов'язку у встановлений судом строк залишає позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК. (п.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява у справі №910/9099/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» заборгованості в розмірі 208 573 грн. 00 коп. подана на адресу Господарського суду міста Києва Заступником військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» та Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара». Проте, клопотання про заміну неналежного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» на належного відповідача - Благодійну організацію "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України" було подано на адресу суду лише Державним концерном «Укроборонпром», не підписану прокурором та Державним підприємством «Суднобудівний завод імені 61 комунара».

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що клопотання Державного концерну «Укроборонпром» про заміну неналежного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» на належного відповідача - Благодійну організацію "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України" по справі №910/9099/17 не підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання Відповідача про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки 06.02.2016 року між Позивачем-2, Відповідачем та Благодійною організацією "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України" укладено Договір про відступлення права вимоги, яким Позивач-2 передав своє право вимоги Благодійній організації "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України", а Відповідач на виконання умов Договору про відступлення права вимоги сплатив суму у розмірі 208 573,00 грн. Благодійній організації "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України", Суд зазначає.

Відповідно до п.1-1 ч.1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі. (п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Враховуючи те, що Договір про відступлення права вимоги №61/1398-1 укладений між Позивачем-2, Відповідачем та Благодійною організацією "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України" 06.02.2016 року, на виконання умов якого Відповідач сплатив суму у розмірі 208 573,00 грн. Благодійній організації "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України", тобто до порушення у справі №910/9099/17, вказане є підставою для відмови у позові, а не припинення провадження у справі, а тому Суд відмовляє в задоволенні клопотання Відповідача.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач - 2 про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що Позивач - 2 був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача - 2 не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 19 липня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

15.01.2016 року між Державним підприємством «Суднобудівний завод імені 61 комунара» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» (Покупець) було укладено Договір №61/1398, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати Покупцю у власність, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити на умовах Договору лом та відходи чорних металів, вид, кількість й ціна якого зазначена у Специфікаціях до Договору.

Відповідно до п.2.3 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 22.03.2016 року Покупець проводить оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Продавця протягом 2 банківських днів після відвантаження й переробки лому й відходів чорних металів.

Згідно з п.3.2 Договору датою поставки товару вважається дата, зазначена на товаротранспортній накладній при отриманні товару.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016 року, але у будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним Договором. (п.6.1 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №61/1398 від 15.01.2016 року Позивач - 2 поставив товар, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними та товарно - транспортними накладними.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Прокурор зазначає, що Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Державним підприємством «Суднобудівний завод імені 61 комунара» в розмірі 208 573 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром»та Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №61/1398 від 15.01.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №61/1398 від 15.01.2016 року Позивач - 2 поставив товар, а Відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними та товарно - транспортними накладними, проте Відповідач здійснив лише часткову оплату за отриманий товар, що підтверджується оборотно - сальдовою відомістю по рахунку 3606 за період з 01.01.2016 р. по 30.04.2015 р.

При зверненні до суду з вказаним позовом прокурор зазначав, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» перед Державним підприємством «Суднобудівний завод імені 61 комунара» за Договором №61/1398 від 15.01.2016 року становить 208 573 грн. 00 коп.

Проте, Судом встановлено, що 06.02.2016 року між Державним підприємством «Суднобудівний завод імені 61 комунара» (Первісний кредитор), Благодійною організацією «Благодійний Фонд «Розвиток суднобудування України» (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» (Боржник) було укладено Договір про відступлення права вимоги №61/1398-1, відповідно до умов якого Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв на себе право грошової вимоги до Боржника за основним договором в розмірі, що встановлений в п.1.1 цього Договору.

Згідно з п.1.1 Договору Первісний кредитор та Боржник погодили, що згідно Договору поставки №61/1398 від 15.01.2016 року заборгованість Боржника перед Первісним кредитором становить 208 573 грн. 00 коп.

У п.1.3 Договору визначено, що з моменту укладення цього Договору Первісний кредитор вважається таким, що не має права вимоги до Боржника з виконання грошового зобов'язання в розмірі, вказаному в п.1.1 Договору за основним договором, укладеним між Первісним кредитором та Боржником. З моменту укладення цього Договору право вимоги з виконання грошового за основним договором, передбачене п.1.1 цього Договору, переходить до Нового кредитора. Боржник сплачує кошти передбачені п.1.1 Договору на підставі наданих рахунків Новим кредитором.

В Нового кредитора право вимагати сплати Боржником боргу, передбаченого п.1.1 цього Договору, виникає з моменту підписання цього Договору. (п.2.2 Договору)

Відповідно до п.4.1 Договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про відступлення права вимоги №61/1398-1 від 06.02.2016 року Благодійна організація «Благодійний Фонд «Розвиток суднобудування України» виставила рахунки - фактури на оплату, які були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ», що підтверджується квитанціями №ПН586 від 11.02.2016 р. на суму 45 178 грн. 00 коп., №ПН143 від 08.02.2016 р. на суму 142 066 грн. 00 коп., №ПН831 від 25.02.2016 р. на суму 13 769 грн. 00 коп., №ПН2074 від 04.08.2016 р. на суму 7230 грн. 00 коп., №ПН1096 від 08.06.2016 р. на суму 330 грн. 00 коп., а загалом на суму в розмірі 208 573 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно зі статтею 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що на підставі Договору про відступлення права вимоги №61/1398-1 від 06.02.2016 року до Благодійної організації «Благодійний Фонд «Розвиток суднобудування України» перейшло право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» за Договором №61/1398 від 15.01.2016 року про стягнення заборгованості у розмірі 208 573 грн. 00 коп., яка й була сплачена останнім на користь Нового кредитора.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» та Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» про стягнення заборгованості в розмірі 208 573 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за прокурором.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» та Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - комерційна фірма «МЕГА-МЕТ» про стягнення заборгованості в розмірі 208 573 грн. 00 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 липня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин