ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 року Справа № 904/12330/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., О.В., ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 672 від 17.05.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 52-16/121 від 27.12.2016 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 року у справі № 904/12330/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 24 970,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у якій заявило вимогу про стягнення плати за користування вагонами у сумі 24253,68 грн., збору за зберігання вантажу у сумі 717,12 грн., з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору №ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/ 2013/у/ТО/1466 про експлуатацію залізничної під'їзної колії ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, укладеного 28.11.2013 між відповідачем та Державним підприємством "Придніпровська залізниця".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 року (суддя Воронько В.Д.) позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у сумі 24 253, 68 грн., збір за зберігання вантажу у сумі 717, 12 грн. та 1 378, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з правомірності нарахування позивачем плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у вказаних вище сумах внаслідок затримки вагонів на коліях станції підходу до станції призначення з вини відповідача та за відсутності в матеріалах справи доказів, які б підтверджували обставини щодо можливості відповідача прийняти спірні вагони.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі вказує на те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, та було неповно з'ясовані обставини справи.

А саме, факт готовності ПАТ "Південний ГЗК" прийняти вагони на свою підїзду колію підтверджується відповідними довідками, згідно яких на момент видачі наказів №№ 650, 667, 673 на станції Допоміжна були вільні три, дві та чотири колії відповідно.

Зазначеними довідками Відповідач підтверджує можливість отримати ним спірні вагони, а от сам факт затримки цих вагонів свідчить лише про те, що Позивачем неналежним чином виконуються взяті на себе зобовязання по Договору щодо доставки вагонів своїм локомотивом Вантажоодержувачу.

Причини затримки вагонів, викладені Позивачем у актах загальної форми ГУ-23 не відповідають дійсності і документально не підтверджені, але господарський суд Дніпропетровської області не врахував вказані обставини і дійшов помилкового висновку про наявність вини Відповідача у зайнятості колій на станції призначення.

Позивачем не надано належних доказів (зокрема, актів загальної форми) правомірності затримки спірних вагонів за весь період їх знаходження на підходах до станції призначення.

Зокрема, з акту про затримку №12 від 23.06.2016 вбачається, що вагони в кількості 44 шт. прибули на станцію Саксагань поїздом №2308 23.06.2016 о 04 год. 35 хв., а наказ №650 про затримку вагонів видано 23.06.2016 о 21 год. 36 хв., тобто, через 17 год. 01 хв. після прибуття вагонів на станцію.

З акту про затримку №13/2 від 26.06.2016 вбачається, що вагони в кількості 44 шт. прибули на станцію Саксагань поїздом №2308 23.06.2016 о 04 год. 35 хв., а наказ № 667 про затримку вагонів видано 26.06.2016 о 09 год. 55 хв., тобто через три доби 05 год. 20 хв. після прибуття вагонів на станцію.

Крім того до суду першої інстанції було подане клопотання про витребування у Відповідача, зокрема, графіків руху по станції призначення за спірний період, однак, вказане клопотання відповідача було залишено без задоволення.

За розрахунком Відповідача загальний розмір плати за користування вагонами мав би становити 7 347,16 грн. з урахуванням ПДВ, в свою чергу Позивачем нараховано 24 253,68 грн. з урахуванням ПДВ, тобто, сума позову завищена на 16 906,52 грн.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Публічне акціонерне товариства "Українська залізниця" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а подачу апеляційної скарги розцінює як спробу затягнути виконання законного рішення суду. Зазначає, що Правилами користування вагонами не передбачена відповідальність по платі за користування вагонами окремо за затримку вагонів на підходах до станції призначення з вини вантажовласника і за затримку вагонів на коліях станції призначення, а тільки за загальний час.

Тобто, вагони, які затримані по наказах на станціях підходу та призначення з вини вантажовласника знаходяться у користуванні чи розпорядженні вантажовласника. У такому разі, розмір плати за користування вагонами обчислюється за загальний час затримки вагонів з вини вантажоодержувача: (час з моменту передачі наказу на затримку вагонів до моменту закінчення затримки на підході до станції призначення, згідно наказу) + (час від початку затримки до часу закінчення затримки на коліях станції). Нарахована плата за користування вагонами за час їх затримки на коліях станції призначення Кривий Ріг та за час знаходження на під'їзній колії Відповідача, визнана і сплачена Відповідачем, тому не є предметом спору.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 року апеляційну скаргу у складі колегії суддів головуючого судді (доповідача) Джихур О.В., суддів Орєшкіна Е.В., Сизько І.А. було прийнято та призначено до розгляду

25.05.2017 року розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_4 відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1230/16 у звязку зі звільненням головуючого судді - доповідача Джихур О.В., перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В., перебуванням на лікарняному судді Сизько І.А.

Таким чином, в результаті повторного автоматичного розподілу, справу №904/12330/16 було передано судді - доповідачу Іванову О.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 року справу № 904/12330/16 з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" у складі колегії суддів головуючого судді (доповідача) Іванов О.Г., суддів Березкіна О.В., Дармін М.О. було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 18.07.2017 року.

В судовому засіданні 18.07.2017р. оголошено перерву до 27.07.2017р.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.07.2017 року у зв`язку з відпусткою судді Березкіної О.В. для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (доповідача) Іванова О.Г., суддів Дарміна М.О., Кузнецової І.Л.

В судовому засіданні 27.07.2017 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

28.11.2013 року між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) було укладено договір № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466 про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №9 від 15.12.2015 року (т.1. а.с.90-94)).

Відповідно до пункту 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці спареною стрілкою № 2/4 в парній горловині станції. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Відповідно до пункту 5. договору передача (здача) вагонів для підїзної колії здійснюється:

- порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу 1,5 год.;

- маршрутів, завантажених аглорудою через інтервал часу 5,0 год.;

- маршрутів, завантажених вапняком через інтервал часу 4,5 год.;

- передача розбірних поїздів за повідомленнями.

Повідомлення про подачу вагонів на підїзну колію передаються старшим прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

Згідно з пунктом 6 договору вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Здавання вагонів провадиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

Пунктом 8 договору передбачено про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному звязку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг, повідомлення передається не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

В пункті 11 договору сторонами узгоджено, що час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за подачу, забирання вагонів згідно таблиці 1, таблиці 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязаних з ними послуг (тарифне керівництво № 1);

- за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України;

- за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами.

Пунктом 20 договору сторони визначили, що договір укладається терміном на 1 рік з 11.12.2013 року до 10.12.2014 року включно.

Згідно накладних №№ 41738717, 41738659, 41738725, 41738634, 41738691, 41738667, 41738592, 41738600, 41738653, 41738675, 41738733, 41734609, 41734625, 41734583, 41734617, 41734500, 41728569, 41728577, 41728551, 41728544, 41728536, 41723693, залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПАТ ПІВДГЗК порожні власні вагони та вагони з вантажем (т.1, а.с.37- 58).

Відповідно до зазначених накладних, станція та залізниця призначення - Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

На шляху прямування за наказом № 650 від 23.06.2016 року о 21 год. 36 хв. були затримані вагони на станції Саксагань через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адрес.

Відповідно до наказу, затримці підлягали вагони №№ голова 60263001 хвіст 55113179 у кількості 22 вагони, індекс поїзда 4011-79-4672 з вантажем - на своїх осях, що перевозились у поїзді № 2308 (арк. с. 25 том 1).

За наведеним фактом, станцією затримки вагонів - Саксагань складений акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 12/1 від 23.06.2016 року, що прибули поїздом № 2308 23.06.2016 року о 04 год. 35 хв. на адресу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат". Акт про затримку вагонів складений через неприйняття їх вантажовласником з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу (арк. с. 27 том 1).

Також, щодо наведених обставин складений акт загальної форми ГУ-23 № 12/1 від 23.06.2016 року (арк. с. 26 том 1).

Повідомлення про затримку вагонів за наказом № 650 від 23.06.2016 року, було отримано відповідачем 23.06.2016 о 21:29 год. (арк. с. 28 том 1).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 12/1 від 23.06.2016 року затримані вагони, що прибули поїздом № 2308, відправлені поїздом № 2308 28.06.2016 року о 18 год. 20 хв.

За наказом № 667 від 26.06.2016 року о 09 год. 55 хв. були затримані вагони на станції Саксагань через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до наказу, затримці підлягали вагони №№ голова 60263001 хвіст 55113179 у кількості 22 вагони, індекс поїзда 4011-79-4672 з вантажем - на своїх осях, що перевозились у поїзді № 2308 (арк. с. 29 том 1).

За наведеним фактом, станцією затримки вагонів - Саксагань складений акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 13/2 від 26.06.2016 року, що прибули поїздом № 2308 23.06.2016 року о 04 год. 35 хв. на адресу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат". Акт про затримку вагонів складений через неприйняття їх вантажовласником з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу (арк. с. 31 том 1).

Також, щодо наведених обставин складений акт загальної форми ГУ-23 № 13/2 від 26.06.2016 року (арк. с. 30 том 1).

Повідомлення про затримку вагонів за наказом № 667 від 26.06.2016 року було отримано відповідачем 26.06.2016 о 10:20 год. (арк. с. 32 том 1).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 13/2 від 26.06.2016 року затримані вагони, що прибули поїздом № 2308, відправлені поїздом № 2308 28.06.2016 року о 18 год. 20 хв.

За наказом № 673 від 27.06.2016 року о 13 год. 12 хв. були затримані вагони на станції Саксагань через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до наказу, затримці підлягали вагони №№ голова 60263001 хвіст 55113179 у кількості 22 вагони, індекс поїзда 4011-79-4672 з вантажем - на своїх осях, що перевозились у поїзді № 2308 (арк. с. 33 том 1).

За наведеним фактом, станцією затримки вагонів - Саксагань складений акт про затримку вагонів форми ГУ-23а № 14/3 від 27.06.2016 року, що прибули поїздом № 2308 23.06.2016 року о 04 год. 35 хв. на адресу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат". Акт про затримку вагонів складений через неприйняття їх вантажовласником з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці у зв'язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу (арк. с. 35 том 1).

Також, щодо наведених обставин складений акт загальної форми ГУ-23 № 14/3 від 27.06.2016 року (арк. с. 34 том 1).

Повідомлення про затримку вагонів за наказом № 673 від 27.06.2016 року було отримано відповідачем 27.06.2016 о 14:10 год. (арк. с. 36 том 1).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 14/3 від 27.06.2016 року затримані вагони, що прибули поїздом № 2308, відправлені поїздом № 2308 28.06.2016 року о 18 год. 20 хв.

Факти наявності на коліях станції призначення Кривий Ріг неприйнятих з вини одержувача ПАТ "Південний ГЗК" вагонів зафіксовано складеними у порядку, передбаченому п.п.9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, актами загальної форми ГУ-23:

- по наказу № 650 від 23.06.2016 року - №№ 3772, 3788, 3789, 3795-3809 (т. 1 а.с. 59-67);

- по наказу № 667 від 26.06.2016 року - №№ 3830, 3831, 3832, 3835-3841 (т. 1 а.с. 68-72);

- по наказу № 673 від 27.06.2016 року - №№ 3868-3876, 3888-3892, 3894-3900, 3920-3925 (т. 1 а.с. 73-86),

які охоплюють період з моменту прибуття спірних вагонів на станцію підходу Саксагань Придніпровської залізниці і до закінчення їх затримки.

Акти загальної форми ГУ-23 підписані відповідачем без заперечень.

Згідно з абзацом першим статті 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Спір між сторонами щодо своєчасного повідомлення відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника відсутній.

Викладене свідчить про факт скупченості вагонів у період затримки спірних вагонів.

На підставі актів форми ГУ-23а та ГУ-23 станцією Кривий Ріг була розрахована плата за користування спірними вагонами по відомостях плати ф.ГУ-46 №№ 01079382, 01079378 в розмірі 24 253,68 грн. та збір за зберігання вантажу по накопичувальним карткам ф.ФДУ-92 № 05079057, 05079056 в розмірі 717,12 грн., а всього на загальну суму 24 970,80 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача (т. 1 а.с. 110-116).

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальну картку працівниками ПАТ ПІВДГЗК було підписано із запереченням: З нарахованою сумою не згодні. Колії приймання були вільні, готові прийняти вагони.

Наведені вище відомості плати за користування вагонами підписані відповідачем із зауваженнями проти нарахованих сум, у зв'язку з тим, що на станції Кривий Ріг не було затримки вагонів з його вини.

Відмова відповідача здійснити плату за користування вагонами у зазначеній сумі і є причиною спору.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно з ст.42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998р. N457 залізниця зобовязана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно п.п. 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку України від 31.08.2005р. № 5076, приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції (ТРА станції).

Відповідно до п. 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411, черговий по станції зобовязаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинні бути зайнятими. Визначеної Договором домовленості між залізницею та ПАТ Південний ГЗК про незайнятість всіх або певних колій також не існує.

Отже, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в тому числі поїздів відповідача.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Даний висновок збігається з правовою позицією ВГСУ, викладеною в Листі ВГСУ від 12.06.2014 р. №0701-11/96/715/14, що кореспондується з постановами по справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13, 904/3583/14.

Визначаючи правову позицію щодо зайнятості колій на станції призначення з причин, які залежать від вантажоодержувача, через які залізниця не мала можливості доставити вагони на станцію призначення та затримала їх на підходах, Вищий господарський суд України у вищезгаданому Листі зазначає, що у відповідних питаннях господарським судам слід керуватися п.8 Правил користування вагонами та контейнерами, за яким у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми ГУ- 23, який підписується представниками станції і вантажовласника.

Відповідно до матеріалів справи Позивач не мав можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на його коліях вагонів, що прибули на адресу ПАТ ПІВДГЗК раніше та своєчасно не забиралися Комбінатом на свою підїзну колію.

Дані факти засвідчено актами загальної форми ГУ-23 складеними на станції призначення Кривий Ріг у порядку, передбаченому п.п.9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, - по наказу № 650 від 23.06.2016 року - №№ 3772, 3788, 3789, 3795-3809 (т. 1 а.с. 59-67); - по наказу № 667 від 26.06.2016 року - №№ 3830, 3831, 3832, 3835-3841 (т. 1 а.с. 68-72); - по наказу № 673 від 27.06.2016 року - №№ 3868-3876, 3888-3892, 3894-3900, 3920-3925 (т. 1 а.с. 73-86), які охоплюють період з моменту прибуття спірних вагонів на станції підходу Саксагань Придніпровської залізниці і до закінчення їх затримки.

Вищезазначені акти доводять вину саме вантажовласника в затримці спірних вагонів:

- за період з 21 год.36 хв. 23.06.2016 по 15 год. 00 хв. 25.06.2016 ркоу за наказом № 650 від 23.06.2016 року (загальний час затримки 41 год. 24 хв.);

- за період з 09 год. 55 хв. 26.06.2016 року по 21 год. 35 хв. 26.06.2016 року за наказом № 667 від 26.06.2016 року (загальний час затримки 11 год. 40 хв.);

- за період з 13 год.12 хв. 27.06.2016 року по 18 год. 00 хв. 28.06.2016 року за наказом № 673 від 27.06.2016 року (загальний час затримки 28 год. 48 хв.).

Пунктом 5 договору зазначено, що порожні вагони здаються на підїзну колію по інтервалам 2 години. Повідомлення про прибуття власних вагонів на адресу ПАТ "Південний ГЗК" зареєстровані у Книзі повідомлень ф.ГУ-2. Тож, не пізніше 2 годин після отримання повідомлення про прибуття на його адресу власних вагонів, ПАТ "Південний ГЗК" повинен був їх забрати на свою підїзну колію з передавальних колій, які є приймально-відправними.

Позивач у відповідності до п. 5 Договору своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під'їзну колію відповідача вагони. Відповідні записи-повідомлення відображено в Книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2.

У звязку з тим, що ПАТ "Південний ГЗК" несвоєчасно вивільняв колії станції Кривий Ріг від вантажу, який прибув на його адресу раніше, що спричинило ситуацію, з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобовязання за договором на перевезення по накладним та довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу ПАТ "Південний ГЗК". При цьому, через затримку вагонів на станції призначення і на підході до неї з вини ПАТ "Південний ГЗК", була знижена пропускна спроможність для перевезення інших поїздів.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобовязання доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідно до Листа ВГСУ від 12.06.2014р. № 0701-11/96/715/14 вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на підїзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на підїзну колію.

Відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини у затримці вагонів та викладеного у відомостях ф. ГУ-46 та накопичувальній картці заперечення, яке не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами.

Письмові заперечення представників Комбінату, викладені ними при підписанні відомостей плати та накопичувальної картки, не свідчать, самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих запереченнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

Доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним зв'язком відповідно до умов договору або іншим чином щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони та доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника скаржник зі свого боку не надав.

В обґрунтування позиції щодо готовності забрати вагони зі станції призначення на свої під'їзні колії відповідач вказує суду на наявність вільних колій на станції Кривий Ріг на момент видачі наказів №650, 667, 673, про що до відзиву на позовну заяву долучено відповідні довідки (т. 1 а.с. 163-165).

Але, навіть за умов наявності вільних під'їзних колій на станції Кривий Ріг, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу раніше, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки - це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під'їзних колій.

При цьому, зайнятість приймально-відправних колій по станції Кривий Ріг, згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції, з урахуванням підводу під навантаження вагонів, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Південного ГЗК, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій на станції.

Такі вимоги підтверджені п.16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997р. за № 50/1854, де чітко вказано, що черговий по станції зобовязаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів. До того ж, в п. 14.2.1 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи не залізницях України ЦЦ-0058, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязку від 31.08.2005р. № 507 зазначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії.

Вищевикладене спростовує доводи скаржника про неправомірність затримки спірних вагонів на підходах до станції призначення Кривий Ріг.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що а ні в договорі, а ні в іншому жодному правовому чи нормативному акті не зазначено зобовязання залізниці займати всі колії станції призначення, а також період часу, протягом якого з моменту вивільнення раніш зайнятих колій залізниця зобовязана здійснити відправлення поїзда, затриманого на підході до станції призначення.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеними твердження скаржника про те, що оскільки на час видачі спірних наказів на станції Кривий Ріг були вільні колії, то Відповідач був готовий прийняти на свої підїзні колії спірні вагони, а позивач мав обєктивну можливість скерувати саме спірні вагони на вказані відповідачем вільні колії, оскільки Залізниця обслуговує не тільки Відповідача, а й його контрагентів для чого необхідні вільні колії, а зайнятість приймально-відправних колій по станції Кривий Ріг, згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції, з урахуванням підводу під навантаження вагонів, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Південного ГЗК, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій на станції.

Якщо хоча б одна колія на станції призначення зайнята з вини Відповідача, що засвідчено актами загальної форми ГУ-23 та визнано самим Відповідачем у відзиві на позовну заяву, то вже це вказує на порушення з його боку зобовязань, передбачених ст. 46 Статуту залізниць України та п. 5 вищезазначеного Договору і дає підставу для затримання позивачем вагонів на станціях підходу.

Викладеним спростовуються доводи апеляційної скарги про готовність відповідача прийняти спірні вагони на свою під'їзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

Колегія суддів зауважує, що дана справа стосується стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу нарахованих на підставі вимог ст.ст.46, 47, 119, 125 Статуту залізниць України, у такому разі, платежі нараховуються тільки за час вини вантажовласника у затримці спірних вагонів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з розрахунку суми позову, наданого позивачем, період часу з моменту прибуття спірних вагонів на станцію підходу Саксагань до моменту видачі наказу № 650 про їх затримку з вини одержувача, а також період часу між наказом № 650 від 23.06.2016 року та наказом № 667 від 26.06.2016 року, а також період часу між наказом № 667 від 26.06.2016 року та наказом № 673 від 27.06.2016 року не був врахований до загального часу користування вагонами (арк. с. 15-20 том 1).

За час знаходження вагонів на підході до станції призначення по технологічним причинам залежним від залізниці, а саме знаходження поїзду № 2308 на станції Саксагань 17 год. 01 хв. до видачі наказу про затримку № 650 від 23.06.2016 року, знаходження даного поїзду на цій же станції після закінчення дії цього наказу та наказу № 673 від 27.06.2016 року передбачена відповідальність по ст.116 Статуту залізниць України, згідно якої Відповідач має право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу, якщо такі обставини настануть.

Розгляд питання, яке стосується нарахування штрафних санкцій щодо несвоєчасної доставки вантажів передбачених вимогами ст.ст.41, 116 Статуту в даній справі не розглядається через інший предмет спору, інше походження, принцип і підстави нарахування.

Згідно з ст.119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. N644 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п.3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.02.1999 N113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф.ГУ-23.

П.4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п.8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислюваль-ного центру залізниці та на станцію призначення.

П.10 розділу ІІІ Правил встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

П.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Детальний розрахунок спірної суми за кожною відомістю та накопичувальною карткою нормативним обґрунтуванням наведено в поясненні по справі.

По відомості плати ф.ГУ-46 № 01079378 загальний час користування вагонами №№ 52906310, 54064175, 56579519 складає 82год. 52хв.: за актом форми ГУ-23а № 12/1 від 23.06.16р складає 41год. 24хв. - це затримка вагонів по станції Саксагань, згідно наказу № 650, за актом ф.ГУ-23а № 13/2 від 26.06.16р. - 11год. 40хв. - це затримка вагонів по станції Саксагань, згідно наказу № 667, за актом форми ГУ-23а № 14/3 від 27.06.16р. складає 28год. 48хв. - це затримка ш шляху прямування по станції Саксагань по наказу № 673. Загальна сума плати, що підлягає стягненню за 82 год. 52 хв. 3 307,32 грн.

По відомості плати ф.ГУ-46 № 01079382 загальний час користування вагонами №№ 55113179, 55118657, 57576449, 57576886, 59961425, 60521911, 60790169 складає 82 год. 52 хв.: за актом форми ГУ-23а № 12/1 від 23.06.16р. складає 41 год. 24 хв. - це затримка на шляху прямуванні по станції Саксагань по наказу № 650, за актом ф.ГУ-23а № 13/2 від 26.06.16р. 11 год. 40 хв. - затримка на шляху прямування по станції Саксагань по наказу № 667, за актом форми ГУ- 23а № 14/3 від 27.06.16р. складає 28 год. 48 хв. - це затримка на шляху прямування по станці Саксагань по наказу № 673. Загальна сума плати, що підлягає стягненню за 82 год. 52 хв. 7 717,08 грн.

По відомості плати ф.ГУ-46 № 01079379. загальний час користування вагонами №№ 54085032, 55113849, 55721880, 56067432, 56509185, 56619828, 59722389, 60263001, 808656, 61252086, 65402265 складає 82 год. 52 хв.: за актом форми ГУ-23а № 12/1 від 23.06.16р складає 41 год. 24 хв. - це затримка на шляху прямування по станції Саксагань по наказу № 650 за актом ф.ГУ-23а № 13/2 від 26.06.16р. 11 год. 40 хв. - затримка на шляху прямування по станці Саксагань по наказу № 667, за актом форми ГУ-23а № 14/3 від 27.06.16р. складає 28 год. 48 хв. - це затримка на шляху прямування по станції Саксагань по наказу № 673. Загальна сума плати, що підлягає стягненню за 82 год. 52 хв. - 13 229,28 грн.

Спірні плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу залізницею було розраховано відповідно до вищенаведених норм Правил користування вагонами та контейнерах Правил зберігання вантажу, на підставі п.п.2.1 п. 2 Розділу III Тарифного керівництва № 1, ставок плати за користування, наведеними в Розділі V Тарифного керівництва № 1, керуючись правилами пунктів 5.2, 5.4 Розділу II Тарифного керівництва № 1 при округленні сум платежів, з урахуванням коригуючого коефіцієнту згідно Наказу Мінінфраструктури № 13 від 26.01.2015 року.

Отже, плату за користування та збір за зберігання позивачем розраховано на підставі норм чинного законодавства. При перевірці колегією суддів правильності здійсненого залізницею розрахунку порушень не встановлено.

Відповідач неправомірно вважає, що потрібно окремо нараховувати плату за користування спірними вагонами за затримку вагонів на підході до станції призначення по кожному наказу окремо. При цьому, його твердження про нарахування плати за користування вагонами, через їх затримку з вини Відповідача на підходах до станції призначення, окремо по кожному наказу, нормативними вимогами не підтверджується з огляду на вищезазначене.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: своєчасного повідомлення відповідача про готовність залізниці подати вагони, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем, що призвело до їх затримки на підходах до станції призначення, нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 24 253,68 грн., та збір за зберігання вантажу у сумі 717,12 грн., є обґрунтованим і правомірним.

Тому рішення господарського суду про задоволення позовних вимог слід залишити без змін.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 104 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 року у справі № 904/12330/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 31.07.2017 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя М.О. Дармін