ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Справа № 908/5303/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Стратієнко Л.В. (доповідач)
суддів Карабаня В.Я., Кондратової І.Д.
за участі представників: позивача: відповідача: третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Горобець О.В. Денисюк О.С. не з'явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Улісс - Тур"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 09 березня 2017 року
за скаргоюЗапорізького державного підприємства "Радіоприлад"
на діїКомунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області
у справі№ 908/5303/15
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Улісс - Тур"
доЗапорізького державного підприємства "Радіоприлад"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачатовариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Еліт Сервіс" в особі Запорізької філії, Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції
про витребування майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом про витребування у відповідача шляхом забезпечення позивачу доступу для демонтажу та вивезення до такого майна: насос багатоступеневий секційний ЦНГ-60*198, ІНВ № 450126; насос багатоступеневий секційний ІНВ № 450136; насос багатоступеневий секційний ЦНГ-60*198, ІНВ № 450127; збірка електрозасувок і колонок дистанційного управління РТЗО ІНВ № 400520; щит станції управління (ШСУ) ІНВ № 400521; щит станції контроля управління котельною МА-151841, ІНВ № 400522; фільтр ФNА - катіонітовий, ІНВ № 585169; фільтр ФNФ - катіонітовий, ІНВ № 585170; фільтр ДСА - 75, ІНВ № 585175; сепаратор безперервної продувки хв. - 850 ІНВ № 585180; паровий котел ДКВР - 20/13 ІНВ № 585472; паровий котел ДКВР - 20/13 ІНВ № 585455; котел водогрійний ТВГМ-30 ІНВ № 585452; котел водогрійний ТВГМ-30 ІНВ № 585453; котел водогрійний ТВГМ-30 ІНВ № 585454; деаераційна колонка ДСА - 75 ІНВ № 585173; деаераційна колонка ДСА-75 ІНВ 585174; деаераційна колонка ДСА-75 ІНВ № 585175; деаераційна колонка ДА-100 ІНВ № 585476; автомат газоводи АТ 201 ІНВ № 902346; деаераційний бак-ДА-25 ІНВ № 585176; деаераційний бак - ДА-25 ІНВ № 585177; деаераційний бак - ДА-25 ІНВ № 585178; деаераційний бак ДА-25 ІНВ № 585179; вентилятор дуттьовий ВДН 12,5*1500 ІНВ № 440724; вентилятор дуттьовий ВДН 12,5*1500 ІНВ № 440725; вентилятор дуттьовий ВДН 12,5*1500 ІНВ № 440726; вентилятор дуттьовий ВДН 10*1500; вентилятор дуттьовий ВДН 10*1500 ІНВ № 440727; насос К 80-65-160 ІНВ № 450062, насос центробіжний Х50-32-125 ІНВ № 450077; насос центробіжний 4 км-12 ІНВ № 450158; насос ЗВ-200*2 ІНВ № 450139; насос ЗВ-200*2 ІНВ № 450140; насос ЗВ-200*2 ІНВ № 450141; агрегат електронасосний АХПО-50 ІНВ № 450230; димосос Д-13,5*2 ІНВ № 450149; димосос Д-13,5*2 ІНВ № 450150; димосос Д-13,5*2 ІНВ № 450151; димосос Д-13.5*2 ІНВ № 450152, яке було придбане ним на відкритому аукціоні з реалізації майна відповідача за 461 400 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.12.2015, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2016, позов задоволено.

Витребувано у Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Улісс-Тур" зазначене майно шляхом забезпечення ТОВ "Улісс-Тур" доступу для демонтажу та вивезення вказаного майна, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 3.

На виконання рішення Господарського суду Запорізької області, 02.03.2016 було видано накази № 908/5303/15.

09.12.2016 відповідач звернувся до господарського суду з скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.01.2017 (суддя -Кричмаржевський В.А.) залишено без задоволення скаргу відповідача від 09.12.2016 на дії державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Єременко К.В.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 (головуючий - Склярук О.І., судді - Дучал Н.М., Малашкевич С.А.) ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.01.2017 скасовано.

Скаргу Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" на дії державного виконавця та постанову про накладення штрафу від 30.05.2016 при здійсненні примусового виконання рішення за ВП №50601028 задоволено.

Визнано незаконними дії державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції Єременко К.В. з винесення постанови про накладення штрафу ВП № 50601028 від 30.05.2016.

Визнано недійсною постанову ВП №50601028 про накладення штрафу від 30.05.2016 на боржника у розмірі 680,00 грн.

Стягнуто з Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на користь Запорізького державного підприємства "радіоприлад" 1 600 грн судового збору.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишивши в силі ухвалу місцевого господарського суду.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а постанову - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 01.12.2015, яким позов ТОВ "Улісс - Тур" до ЗДП "Радіоприлад" про витребування відповідного майна із чужого незаконного володіння у справі № 908/5303/15 задоволено, видано відповідні накази № 908/5303/15 від 02.03.2016.

25.03.2016 державним виконавцем Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження № 50601028 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 908/5303/15 від 02.03.2016.

Відповідно до п. п. 2, 3 постанови ВП № 50601028 боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 31.03.2016. У разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягнення з боржника виконавчого збору і витрат пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Копія вказаної постанови була надіслана боржнику із супровідним листом № 9257 від 28.03.2016 та отримана останнім 04.04.2016, що підтверджується відбитком штемпеля боржника на вказаному супровідному листі.

За інформацією про виконавче провадження № 50601028 державним виконавцем 23.05.2016 прийнято рішення про відкладення виконавчих дій до 02.06.2016.

30.05.2016 державним виконавцем винесено постанову ВП № 50601028 про накладення штрафу на боржника у розмірі 680,00 грн.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду та задовольняючи скаргу відповідача, апеляційний господарський суд виходив з того, що, оскільки, державному виконавцю та представникам позивача постійно надавався доступ боржником до спірного майна, що підтверджується відповідними актами державного виконавця, а позивач зобов'язаний був самостійно здійснювати демонтаж належного йому майна, однак цього не здійснив, то державний виконавець дійшов помилкового висновку щодо неналежного виконання боржником наказу Господарського суду Запорізької області від 02.03.2016 у справі № 908/5303/15 та в порушення вимог ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про накладення штрафу на боржника від 30.05.2016

Також суд апеляційної інстанції вказав на те, що 30.05.2016 відбулися виконавчі дії з виконання наказу № 908/5303/15, проведення яких було відкладено до 02.06.2016, що також суперечить вимогам чинного законодавства.

Проте, погодитись з таким висновком апеляційного суду неможливо, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 129Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Згідно з ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судових рішень - це заключна стадія господарського процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

У рішенні ЄСПЛ у справі Глоба проти України суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення виконавчих дій) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Європейський суд дійшов висновку, що невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі Силенок і Техносервіс-плюс проти України).

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.12.2015 витребувано у ЗДП "Радіоприлад" на користь ТОВ "Улісс-Тур" відповідне майно шляхом забезпечення ТОВ "Улісс-Тур" доступу для демонтажу та вивезення вказаного майна, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 3.

Із хронології та послідовності дій відповідача можна з'ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна, а також визначити що, встановлюючи у певний спосіб безперешкодний (вільний) режим доступу до майна, відповідач не обмежує в цьому по суті особу, яка входить туди для забезпечення виконання рішення суд.

Оскільки боржник не вчиняв належних дій для своєчасного і належного виконання рішення, зокрема, не забезпечив безперешкодний доступ до майна саме для його демонтажу та вивезення (що є тривалим процесом) а не лише для огляду, чим порушив вимоги чинного законодавства, а також право позивача на розумний строк розгляду справи (що включає час виконання судового рішення), то місцевий суд прийшов до правильного висновку, що державний виконавець на підставі вимог Закону України "Про виконавче провадження" правомірно прийняв постанову ВП № 50601028 про накладення штрафу на боржника у розмірі 680,00 грн.

Щодо посилань апеляційного суду на те, що дії боржника з виконання цього наказу полягають у наданні представникам позивача (стягувача) доступу до вказаного майна, а в свою чергу, позивач зобов'язаний самостійно здійснювати демонтаж належного йому майна чого останнім не було здійснено, то вони є безпідставними, адже належне виконання наказу суду щодо надання боржником доступу, причому безперешкодного, для демонтажу та вивезення вказаного майна та сама дія з демонтажу майна є взаємопов'язаними і є єдиною триваючою дією, тому відповідач зобов'язаний був не лише забезпечити доступ, а й забезпечити можливість демонтажу такого майна, проте таких дій відповідачем належним чином не було вчинено.

Крім того, слід зазначити, що чинне законодавство не наділяє боржника правом встановлювати власні вимоги щодо виконання рішення суду іншими особами і в залежності від задоволення цих вимог вирішувати питання щодо допуску чи недопуску певних осіб для виконання рішення суду, що в цьому випадку робив боржник.

Разом з тим, посилання на те, що відповідач не міг належним чином виконати вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду, оскільки в порушення вимог ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" отримав постанову про відкриття виконавчого провадження лише 04.04.2016, то вони є безпідставними, адже, як правильно було встановлено місцевим судом, постанова державного виконавця про накладення штрафу була винесена не одразу після закінчення строку, встановленого у постанові про відкриття виконавчого провадження, а 30.05.2016, тобто боржник мав достатньо часу для виконання вказаного рішення суду.

Щодо висновків апеляційного суду про те, що державним виконавцем було здійснено порушення вимог чинного законодавства, адже винесено оскаржувану постанову в період зупинення виконавчого провадження, то слід зазначити, що згідно з інформацією про виконавче провадження від 06.12.2016 державним виконавцем 23.05.2016 відкладено здійснення виконавчих дій до 02.06.2016, проте, відкладення виконавчих дій не є зупиненням виконавчого провадження, а тому дії державного виконавця щодо винесення такої постанови є правомірними.

Таким чином, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні скарги відповідача зроблений відповідно до вимог норм матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

За цих обставин, постанова Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 підлягає скасуванню, а ухвала Господарського суду Запорізької області від 27.01.2017 залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з ЗДП "Радіоприлад" на користь ТОВ "Улісс - Тур" необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 1 600,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Улісс - Тур" задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09 березня 2017 року у справі за № 908/5303/15 скасувати, залишивши в силі ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27 січня 2017 року.

Стягнути з Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, просп. Леніна (Соборний), буд. 3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Улісс - Тур" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 17, ) 1 600,00 грн відшкодування судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати наказ.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя В. Карабань
Суддя І. Кондратова