ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.07.2017 Справа № 904/6057/17

За позовом Державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія", м. Миколаїв

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 415 845 грн. 77 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 01-9/27-15 від 06.06.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №14-402юр. від 12.10.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Стивідорна компанія "Ольвія" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" заборгованість в розмірі 415 845 грн. 77 коп., з яких: 270 743 грн. 04 коп. пеня, 29 008 грн. 20 коп. - 3% річних, 116 094 грн. 53 коп. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг на підставі листа № 01-2/2660 від 02.11.2016р.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позовну заяву від 07.06.2017р. № 160/06 зазначив, що виходячи зі змісту листа № 01-2/2660 від 02.11.2016р., який позивач вважає офертою, вбачається, що в ньому відсутні обовязкові ознаки (елементи) оферти укласти господарський договір, які передбачені ч. 1 ст. 641 ЦК України, ч. 2, 3, 4, 5, 7 ст. 180, ч. 2, 3 ст. 181 ГК України, зокрема, не визначені істотні умови - предмет та строк. Крім того, до даного листа не додано проект господарського договору. У звязку із чим, відповідач вважає твердження позивача про те, що лист № 01-2/2660 від 02.11.2016р. був офертою (пропозицією) укласти відповідний господарський договір безпідставним. Водночас, відповідач стверджує, що взагалі не надавав відповідь на вказаний лист позивача, а лист ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" від 25.11.2016р. № 46-1419, на який посилається позивач, був відповіддю на лист останнього від 24.11.2016р. № 07/2995. В даному листі відповідач жодним чином не погоджував та не приймав будь-які умови щодо предмету та строку господарського договору, умов щодо порядку та строків складання актів виконаних робіт, термінів сплати, відповідальності за порушення зобовязань, а виключно гарантував позивачу оплату робіт та послуг позивача за ставками, що діють на підприємстві, та які було відображено у листі позивача № 01-2/2660 від 02.11.2016р. Жодних інших гарантій відповідач не надавав (зокрема, в частині виконання умов надання послуг, як про це зазначає позивач). З урахуванням вказаної правової позиції відповідача, останній стверджує, що ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" не отримував від позивача листи з вимогами сплатити заборгованість за надані спірні послуги, оскільки на адресу відповідача надійшов лише лист позивача від 22.02.2017р. № 07/446 про сплату заборгованості. При цьому, з урахуванням норм ч. 2 ст. 530 ЦК України, строк виконання зобовязання відповідачем мав сплинути лише 29.02.2017р., а тому ним своєчасно оплачена вартість наданих позивачем послуг, що підтверджується платіжним дорученням від 24.02.2017р. № НОМЕР_1. За вказаних обставин, враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору, відповідач вважає позовні вимоги недоведеними та безпідставними, у звязку із чим просив суд відмовити в їх задоволенні.

19.06.2017р. позивач надав до суду додаткові письмові пояснення від 16.06.2017р. № 01-2/1464, в яких зазначив, що чинне законодавство передбачає можливість укладання договорів у спрощений спосіб шляхом фіксації змісту умов господарського договору у формі єдиного документу та набуття у звязку із цим зобовязальних правовідносин між сторонами такого договору. Спростовуючи заперечення відповідача, позивач зазначає, що у листі № 01-2/2660 від 02.11.2016р. належним чином визначений предмет договору, як послуга з вантажних операцій, а строк прав та обовязків сторін у вказаному листі був визначений посиланням на події, які мають настати та нерозривно повязані з предметом листа, що цілком відповідає нормам чинного законодавства. Крім того, фактично вчинені дії сторін, а саме: видача відповідачем доручень на відвантаження, підписання актів наданих послуг за виставленими позивачем рахунками, свідчать про те, що сторони вчинили дії на виконання умов саме листа № 01-2/2660 від 02.11.2016р., а отже прийняли і визнали його умови.

20.06.2017р. відповідач надав до суду додаткові пояснення від 19.06.2017р. № 197/06, в яких зазначив, що особа, яка підписала лист від 25.11.2016р. № 46-1419 від імені ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (начальник відділу зовнішньої логістики ОСОБА_3М.) у період з 01.11.2016р. по 30.11.2016р. не була уповноважена на підписання, укладання від імені підприємства господарських договорів (як у формі єдиного документу, так і у спрощений спосіб шляхом направлення листа-акцепту) та відповідна довіреність на такі дії відповідачем вказаній особі не оформлювалася.

У письмових поясненнях від 21.06.2017р. № 210/06, наданих відповідачем до суду 22.06.2017р., останній звертає увагу суду, що у листі від 25.11.2016р. № 46-1419 ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" висловив незгоду із запропонованими позивачем тарифами, що в розумінні норм ч. 1 ст. 646 ЦК України є відмовою від одержання пропозиції. Крім того, посилання у спірних актах надання послуг, підписаних відповідачем, на лист позивача № 01-2/2660 від 02.11.2016р. неможна вважати акцептом, оскільки законодавством чітко визначений правова форма укладання договору у спрощений спосіб, а саме: шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалися перерви з 08.06.2017р. по 22.06.2017р., з 22.06.2017р. по 18.07.2017р.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2015р. між Державним підприємством «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» (портовий оператор) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (вантажовласник) укладено договір № 183П-2015/3124 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого визначено, що цей договір визначає порядок і умови надання послуг з виконання вантажних операцій портовим оператором з вантажами, що належать власнику вантажу, які надходять в порт для відправки на експорт / імпорт, транзит.

За умовами п. 1.2. договору вантажовласник здійснює організацію транспортування власних вантажів, і в стосунках з портовим оператором діє від свого імені і за свій рахунок або делегує повноваження довіреній особі (компанії), яке виступає від імені вантажовласника.

Варіанти вантажних операцій, супутні послуги, їх вартість, обсяг робіт та інше, щодо вантажів окремої номенклатури, визначатися в доповненнях до цього договору, які є його невід'ємною частиною (п. 1.3. договору).

Згідно п. 9.1. договору цей договір, підписаний уповноваженими особами і скріплений печатками сторін, вступає в силу з 01.08.2015р. і діє по 01.08.2016 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами фінансових зобов'язань, що виникли в межах терміну його дії. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.

В подальшому між сторонами укладено доповнення № 1 до договору (а.с. 20) та додаткову угоду № 1 до договору (а.с. 21).

28.07.2016р. сторонами підписано додаткову угоду № 2 до договору (а.с. 22), в якій вони дійшли згоди викласти в новій редакції пункт 9.1 договору, а саме: « 9.1. Цей договір, підписаний уповноваженими особами і скріплений печатками сторін, вступає в силу з 01.08.2015 р і діє по 01.11.2016 р, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами фінансових зобов'язань, що виникли в межах терміну його дії. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.».

Відповідно до розділу «Загальні положення» статуту Державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" (а.с. 52), Державне підприємство "Стивідорна компанія "Ольвія" (далі - підприємство) є державним підприємством і діє як комерційне унітарне підприємство, що засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Підприємство є правонаступником реорганізованого державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» у частині майна, прав та обовязків відповідно до розподільчого балансу. Підприємство змінило найменування з: Державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрськ» на Державне підприємство "Стивідорна компанія "Ольвія".

Позивач стверджує, що направив відповідачу лист № 07/2432 від 17.10.2016р. (а.с. 23), в якому зазначив що строк дії договору № 183П-2015 від 24.07.2015р. закінчився, у звязку із чим для забезпечення безперебійної роботи з перевалки вантажів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» направив на розгляд та підписання проект договору перевалки на наступний рік разом із діючими на підприємстві ставками на роботи і послуги при перевалці чорних металів. Один підписаний примірник договору, просив повернути на його адресу.

Однак, як вказує позивач, станом на 02.11.2016р. підписаного проекту договору на його адресу не надходило.

Позивач зазначає, що у звязку із тим, що на території позивача продовжували зберігатись вантажі відповідача, а зберігання вантажів є платною послугою, та у звязку із тим, що відповідачем було заявлено до завезення 50 тис. тон вантажу на експорт, ДП "СК "Ольвія" направило відповідачу лист № 01-2/2660 від 02.11.2016р., в якому повідомило про готовність до виконання вантажних операцій. Крім того, у вказаному листі позивач: визначив вартість послуг підприємства, зазначивши ставки оплати за роботи та послуги ДП «СК «Ольвія» для експортної металопродукції; визначив порядок розрахунків: оплата послуг, у т.ч. додаткових, здійснюється за кожну суднову партію протягом 10 робочих днів з дати направлення рахунку та акту наданих послуг на електрону адресу Gennady.Muntyan@arсelormittal.com. Якщо планується відвантаження останньої партії вантажу, або вивезення з території ДП «СК «Ольвія» всього наявного вантажу, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» здійснює оплату всіх раніше виставлених рахунків та здійснює 100% передоплату за відвантаження останньої партії вантажу, або вивезення всього наявного вантажу з території ДП «СК «Ольвія». Оплата здійснюється протягом 5 робочих днів з дати направлення рахунку на електрону адресу . При несвоєчасній оплаті, застосовується нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та застосовуються положення ст. 625 Цивільного кодексу України. Вартість послуг нараховується у доларах США з перерахуванням у національну валюту по курсу НБУ на дату виставлення рахунка. ПДВ нараховується згідно чинного законодавства. Порядок виконання вантажних операцій: ПАТ «ОСОБА_4 Kривий Ріг» виконує всі митні та інші формальності, виступає від свого імені перед залізничними станціями стосовно відправлення/прибуття та отримання вантажу у порт/з порту, оформлює доручення на відвантаження, коносаменти, маніфести, штурманські розписки, повинно мати проект оцінки впливу на навколишнє середовище та всі інші необхідні документи у т.ч. дозвільні для експорту/імпорту вантажів. ДП «СК «Ольвія» виконує вантажні oпepaції на підставі доручень на відвантаження та заявок від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Строк: умови, що зазначені у цьому листі, розповсюджуються на кожну суднову партію вантажу, або до моменту повного вивезення вантажу з території ДП «СК «Ольвія» з повною оплатою послуг підприємства.

Листом № 07/2995 від 24.11.2016р. (а.с. 34) позивач повідомив відповідача, що станом на 24.11.2016р. ДП «СК «Ольвія» не має фактично підписаного договору на перевалку металопродукції, отже враховуючи факт номінації на 25.11.2016р. т/х «Golden Sea» під завантаження металопродукцією, вказане судно буде прийняте до обробки лише після гарантійного листа про оплату робіт та послуг портового оператора за ставками, що діють на підприємстві, про які відповідача було повідомлено листом № 01-2/2660 від 02.11.2016р.

Відповідач надіслав позивачу лист № 46-1419 від 25.11.2016р. (а.с. 35), в якому, стосовно листа від 24.11.2016 р. за №07/2995 повідомив, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» гарантує оплату робіт та послуг Портового оператора за ставками, що діють на підприємстві, та які були відображені у листі № 01-2/2660 від 02.11.2016 p., виключно для навантаження п/п «GOLDEN SEA» та «RITAJ-A» (або їх субститутів).

Листом № 46-1696 від 23.01.2017р. (а.с. 36) відповідач повідомив позивача, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» гарантує оплату робіт та послуг Портового оператора за ставками, що діють на підприємстві, та які були відображені у листі №01-2/2660 від 02.11.2016 p., виключно для відвантаження арматури не мірної довжини з порту до споживачів України. Просив організувати безперешкодне відвантаження продукції з порту.

Позивач стверджує, що виконував зобов'язання обумовлені листом № 01-2/2660 від 02.11.2016р. належним чином, своєчасно та у повному обсязі, а саме надав відповідачу послуги на загальну суму 5 499 503 грн. 26 коп., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами надання послуг:

- № 1070 від 30.11.2016р. про надання послуг на суму 4 049 875 грн. 66 коп. з ПДВ (а.с. 38);

- № 1099 від 30.11.2016р. про надання послуг на суму 1 443 130 грн. 08 коп. з ПДВ (а.с. 40);

- № 1139 від 30.11.2016р. про надання послуг на суму 6 453 грн. 12 коп. з ПДВ (а.с. 42);

- № 1138 від 30.11.2016р. про надання послуг на суму 44 грн. 40 коп. з ПДВ (а.с. 43).

Господарський суд зазначає, що вищевказані акти складені на виконання листа № 01-2/2660 від 02.11.2016р., про що у актах зроблено відповідний запис. Також вказані акти підписані сторонами та скріплені їх печатками без жодних зауважень чи заперечень.

За виконані роботи та надані позивачем послуги, останній виставив відповідачу рахунки на оплату:

- № 1060 від 30.11.2016р. на оплату послуг вартістю 4 049 875 грн. 66 коп. з ПДВ (а.с. 38);

- № 1088 від 30.11.2016р. на оплату послуг вартістю 1 443 130 грн. 08 коп. з ПДВ (а.с. 40); від

- № 1125 від 30.11.2016р. на оплату послуг вартістю 6 453 грн. 12 коп. з ПДВ (а.с. 42);

- № 1124 від 30.11.2016р. на оплату послуг вартістю 44 грн. 40 коп. з ПДВ (а.с. 43).

Господарський суд зазначає, що вищевказані рахунки виставлені на оплату послуг. Наданих позивачем на виконання листа № 01-2/2660 від 02.11.2016р., про що у рахунках міститься відповідний запис.

Супровідним листом вих. № 01-7/3081 від 01.12.2016 р. (а.с. 37) позивачем надіслано на адресу відповідача рахунок № 1060 від 30.11.2016р. на загальну суму 4 049 875,66 грн. за вантажно-розвантажувальні роботи, подачу-прибирання вагонів та зберігання вантажу, а також відповідний, що підтверджує надані послуги, акт надання послуг № 1070 від 30.11.2016р. Рахунок отриманий відповідачем 06.12.2016р., про що свідчить відповідний запис в нижній частині супровідного листа. Враховуючи викладене, рахунок № 1060 від 30.11.2016р. на загальну суму 4 049 875,66 грн. мав бути оплачений відповідачем в строк до 20.12.2016 p. включно.

Супровідним листом вих. № 01-7/3121 від 05.12.2016р. (а.с. 39) позивачем надіслано на адресу відповідача рахунок № 1088 від 30.11.2016р. на загальну суму 1 443 130,08 грн. за вантажно-розвантажувальні роботи, подачу-прибирання вагонів та зберігання вантажу, а також відповідний, що підтверджує надані послуги, акт надання послуг № 1099 від 30.11.2016р. Рахунок отриманий відповідачем 09.12.2016р., про що свідчить відповідний запис в нижній частині супровідного листа. Враховуючи викладене, рахунок № 1088 від 30.11.2016р. на загальну суму 1 443 130,08 грн. мав бути оплачений відповідачем в строк до 23.12.2016 p. включно.

Супровідним листом вих. № 01-7/3218 від 13.12.2016р. позивачем надіслано на адресу відповідача рахунки № 1125 від 30.11.2016 р. на загальну суму 6 453,12 грн. та № 1124 від 30.11.2016р. на загальну суму 44,40 грн., а також відповідні акти надання послуг № 1139 від 30.11.2016р. та № 1138 від 30.11.2016р. Вказані рахунки отримані відповідачем 14.12.2016р., про що свідчить відповідний запис в нижній частині супровідного листа. Враховуючи викладене, рахунки № 1125 від 30.11.2016 р. на загальну суму 6 453,12 грн. та № 1124 від 30.11.2016 р. на загальну суму 44,40 грн. мали бути оплачені відповідачем в строк до 28.12.2016 p. включно.

Однак, як стверджує позивач, відповідач в порушення погодженого у листі № 01-2/2660 від 02.11.2016р. порядку розрахунку за надані послуги у визначений строк не розрахувався, у звязку із чим позивач направляв відповідачу листи: № 07/3331 від 23.12.2016р. (а.с. 45), № 07/116 від 17.01.2017р. (а.с. 46), № 07/190 від 25.01.2017р. (а.с. 47), № 07/294 від 03.02.2017р. (а.с. 48), № 07/349 від 10.02.2017р. (а.с. 49), № 07/442 від 22.02.2017р. (а.с. 50), в яких просив сплатити заборгованість.

Крім того, позивач надіслав відповідачу лист № 07/446 від 22.02.2017р. (а.с. 51), в якому повідомив, що на сьогоднішній день між підприємствами укладено договір перевалки №36П-2017 від 06.02.2017р. У період закінчення терміну дії попереднього договору та до моменту укладання нового, послуги надавались відповідно до умов листа від 02.11.2016 р. №01-2/2660 та на підставі гарантійних листів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 25.11.2016р. №46-1419 та від 27.01.2017р. № 46-1709 щодо оплати за послуги ДП «СК «Ольвія». Позивачем неодноразово направлялись листи (№ 07/3331 від 23.12.2016р., № 07/1116 від 17.01.2017р., № 07/190 від 25.01.2017р., № 07/294 від 03.02.2017р., № 07/349 від 10.02.2017р.) щодо необхідності оплати виставлених рахунків за фактично надані ним послуги, відповідно до гарантійних листів. Проте, на сьогоднішній день не отримано жодної відповіді по вказаним листам та рахунки: № 1060 від 16.12.2016р., № 1088 від 19.12.2016р., № 1124 від 21.12.2016р., № 1125 від 21.12.2016р., № 71 від 17.02.2017р залишаються несплаченими. За умови відсутності оплати вказаних вище рахунків та постійно зростаючої заборгованості, позивач повідомив, що буде змушений застосувати оперативно-господарські санкції та зупинити надання послуг (в т.ч. відвантаження арматури на вантажний автотранспорт) до моменту отримання грошових коштів від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за раніше надані, але не осплачені роботи та послуги.

Відповідач листом № 46-1818 від 23.02.2017р. (а.с. 86), у відповідь на лист від 22.02.2017р. за №07/446 повідомив позивача, що ним вживаються всі можливі заходи для виконання оплат за рахунками № 1060, 1088, 1124 та 1125 від 30.11.2016р. Але, в зв'язку з тим, що послуги виконувались у період коли строк дії попереднього договору №183П-2015/3124 від 30.07.2015р. завершився, а строк дії нового договору №36П-2017/399 від 10.02.2017р. ще не розпочався, виникла деяка затримка з їх оплати. На цей час питання з оплати вищенаведених рахунків узгоджено з більшістю служб підприємства, причетних до їх перевірки й акцептації, та запевнив, що оплату за ними буде виконано до 02.03.2017р. Просив позивача не припиняти роботи з перевантаження вантажів виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в порту.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення погодженого у листі № 01-2/2660 від 02.11.2016р. порядку розрахунку за надані послуги розрахувався лише 25.02.2017р., на підтвердження чого надав платіжне доручення № НОМЕР_1 від 24.02.2017р. (а.с. 44), відповідно до якого відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 5 499 503 грн. 26 коп.

Як вказано вище, листом № 01-2/2660 від 02.11.2016р. встановлено, що при несвоєчасній оплаті, застосовується нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та застосовуються положення ст. 625 Цивільного кодексу України.

На підставі вказаних умов та у звязку із порушенням строків розрахунків за послуги за спірними актами, позивачем нарахована до сплати відповідачу пеня за загальний період з 21.12.2016р. по 23.02.2017р., розрахована за кожною накладною окремо, у загальному розмірі 270 743 грн. 04 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 29 008 грн. 20 коп. за період з 21.12.2016р. по 23.02.2017р. та інфляційні втрати у розмірі 116 094 грн. 53 коп. за період з 21.12.2016р. по 23.02.2017р.

На час розгляду справи доказів сплати відповідачем заборгованості перед позивачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За нормами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку (ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Згідно приписів ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 180 Господарського кодексу України унормовано, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства

За нормами ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 8 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив пропозицію укласти договір (оферту), шляхом направлення відповідачу листа № 01-2/2660 від 02.11.2016р., в якому позивач виразив намір укладення договору та зазначив істотні умови договору:

- предмет: ПАТ «ОСОБА_4 Kривий Ріг» виконує всі митні та інші формальності, виступає від свого імені перед залізничними станціями стосовно відправлення/прибуття та отримання вантажу у порт/з порту, оформлює доручення на відвантаження, коносаменти, маніфести, штурманські розписки, повинно мати проект оцінки впливу на навколишнє середовище та всі інші необхідні документи у т.ч. дозвільні для експорту/імпорту вантажів. ДП «СК «Ольвія» виконує вантажні oпepaції на підставі доручень на відвантаження та заявок від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

- ціна: в листі позивач вказав вартість послуг підприємства, зазначив ставки оплати за роботи та послуги ДП «СК «Ольвія» для експортної металопродукції;

- строк дії договору: умови, що зазначені у цьому листі, розповсюджуються на кожну суднову партію вантажу, або до моменту повного вивезення вантажу з території ДП «СК «Ольвія» з повною оплатою послуг підприємства.

Також у вказаному листі позивач визначив порядок розрахунків: оплата послуг, у т.ч. додаткових, здійснюється за кожну суднову партію протягом 10 робочих днів з дати направлення рахунку та акту наданих послуг на електрону адресу Gennady.Muntyan@arсelormittal.com. Якщо планується відвантаження останньої партії вантажу, або вивезення з території ДП «СК «Ольвія» всього наявного вантажу, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» здійснює оплату всіх раніше виставлених рахунків та здійснює 100% передоплату за відвантаження останньої партії вантажу, або вивезення всього наявного вантажу з території ДП «СК «Ольвія». Оплата здійснюється протягом 5 робочих днів з дати направлення рахунку на електрону адресу та передбачив, що при несвоєчасній оплаті, застосовується нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та застосовуються положення ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач, в свою чергу, листами № 46-1419 від 25.11.2016р. (а.с. 35) та № 46-1696 від 23.01.2017р. (а.с. 36) гарантував оплату робіт та послуг Портового оператора за ставками, що діють на підприємстві, та які були відображені у листі № 01-2/2660 від 02.11.2016p., виключно для навантаження п/п «GOLDEN SEA» та «RITAJ-A» (або їх субститутів) та для відвантаження арматури не мірної довжини з порту до споживачів України. Тобто, своєю поведінкою засвідчив свою волю до настання відповідних правових наслідків, таким чином прийнявши пропозицію (акцепт).

Господарський суд зазначає, що відповідач у вищевказаних листах не вказав жодних заперечень чи зауважень стосовно викладених у листі № 01-2/2660 від 02.11.2016р. умов, в тому числі стосовно порядку розрахунків чи сплати штрафних санкцій. Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що відповідач прийняв пропозицію позивача погодившись з усіма умовами викладеними у листі № 01-2/2660 від 02.11.2016р.

Також господарський суд зазначає, що підписані відповідачем та скріплені його печаткою акти надання послуг (№ 1070 від 30.11.2016р. про надання послуг на суму 4 049 875 грн. 66 коп. з ПДВ (а.с. 38); № 1099 від 30.11.2016р. про надання послуг на суму 1 443 130 грн. 08 коп. з ПДВ (а.с. 40); - № 1139 від 30.11.2016р. про надання послуг на суму 6 453 грн. 12 коп. з ПДВ (а.с. 42); № 1138 від 30.11.2016р. про надання послуг на суму 44 грн. 40 коп. з ПДВ (а.с. 43)) складені на виконання листа № 01-2/2660 від 02.11.2016р., про що у актах зроблено відповідний запис. Вказані акти підписані відповідачем без жодних зауважень чи заперечень, що також свідчить про прийняття пропозиції позивача та погодження з усіма умовами викладеними у листі № 01-2/2660 від 02.11.2016р.

Так, за приписами ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За нормами п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За нормами ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, виконаний позивачем, судом порушень чинного законодавства не встановлено.

Щодо нарахованого позивачем розміру інфляційних втрат в сумі 116 094 грн. 53 коп., господарський суд зазначає наступне.

Так, позивач нараховує інфляційні втрати за загальний період з 21.12.2016р. по 23.02.2017р.

Однак, при розрахунку ним не враховано приписи абз. 3 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р., відповідно до яких розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як вказано вище, відповідно до листа № 01-2/2660 від 02.11.2016р. оплата здійснюється протягом 5 робочих днів з дати направлення рахунку на електрону адресу . З матеріалів справи вбачається, що:

- рахунок № 1060 від 30.11.2016р. отримано відповідачем 06.12.2016р., отже він мав бути оплачений відповідачем в строк до 20.12.2016p. включно;

- рахунок № 1088 від 30.11.2016р. отримано відповідачем 09.12.2016р., отже він мав бути оплачений відповідачем в строк до 23.12.2016p. включно;

- рахунки № 1125 від 30.11.2016р. та № 1124 від 30.11.2016р. отримано відповідачем 14.12.2016р., отже вони мали бути оплачені відповідачем в строк до 28.12.2016p. включно.

Враховуючи вищевикладене, період нарахування інфляційних втрат за всіма спірними актами повинен починатися з наступного місяця, тобто з січня 2017 року.

Відповідно до здійсненого судом розрахунку інфляційні втрати за січень 2017 року дорівнюють 60 494 грн. 53 коп. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012р. "Про судове рішення рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам на підставі чинного законодавства і не зв'язаний позицією сторін.

Так, посилання відповідача на відсутність у начальника відділу зовнішньої логістики ОСОБА_3, який підписав лист від 25.11.2016р. № 46-1419 від імені ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", належним чином оформлених повноважень на укладання від імені підприємства господарських договорів (як у формі єдиного документу, так і у спрощений спосіб шляхом направлення листа-акцепту), відхиляється судом, оскільки факт схвалення правочину підтверджується діями відповідача щодо прийняття наданих позивачем послуг та їх подальшої оплати.

Пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 року передбачено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Отже, оскільки належними доказами не доведено, що надану позивачем оферту зі сторони відповідача акцептовано не уповноваженою особою, сторони вчинили дії, які свідчать про прийняття договору до виконання, - відсутні підстави вважати його таким, що не створює юридичних наслідків для сторін.

Решта заперечень відповідача спростовується матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобовязання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору про надання послуг та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 270 743 грн. 04 коп. пені, 29 008 грн. 20 коп. 3% річних та 60 494 грн. 53 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ідентифікаційний код 24432974) на користь Державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія" (54052, м. Миколаїв, Корабельний район, а/с 170, ідентифікаційний код 19290012) 270 743 грн. 04 коп. (двісті сімдесят тисяч сімсот сорок три грн.. 04 коп.) пені, 29 008 грн. 20 коп. (двадцять девять тисяч вісім грн.. 20 коп.) 3% річних, 60 494 грн. 53 коп. (шістдесят тисяч чотириста девяносто чотири грн.. 53 коп.) інфляційних втрат, 5 403 грн. 69 коп. (пять тисяч чотириста три грн.. 69 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 24.07.2017