ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2017 р. Справа № 23/11

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Лакіза В.В. , суддя Шевель О. В.;

при секретарі Марченко В.О.,

за участю представників:

ПАТ «Дельта банк» (апелянт) - Липатова О.В. (дов.№б/н від 08.06.2017),

Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області - Рубан І.В. (дов.№64 від 21.11.2016),

ліквідатор - не з'явився,

інші кредитори - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (вх.№2123П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 у справі №23/11

за заявою Приватного акціонерного товариства "Гадяцьке бурякогосподарство", с.Мартинівка,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородм'ясопром", м. Миргород,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 у справі №23/11 (суддя Ореховська О.О.) прийнято поточний звіт ліквідатора (вх.№7434 від 13.06.2017) до відома. Ліквідатору Чупруну Є.В. у строк до 14.08.2017 надати суду документально обґрунтований звіт про хід ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородм'ясопром". Засідання суду з приводу заслуховування чергового звіту ліквідатора призначено на 15.08.2017. Явку ліквідатора у судове засідання визнано обов'язковою. Заяву Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.03.2016 за №695/10/16-20-10-19 (вх.№3633 від 23.03.2016) про збільшення кредиторських вимог до боржника задоволено. Визнано кредиторські вимоги Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області у сумі 235802,17 грн, з яких: заявлені вимоги у сумі 233046,17 грн (основний борг) (підлягають включенню до першої черги); судовий збір у сумі 2756,00 грн (підлягають включенню до першої черги). Зобов'язано ліквідатора Чупруна Є.В. включити вимоги Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області у вищевказаному розмірі та черговості до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородм'ясопром".

ПАТ "Дельта Банк" з вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 у справі №23/11 у частині визнання вимог Мирогородської ОДПІ на загальну суму 235802,17 грн скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 18.03.2016 про збільшення кредиторської заборгованості на загальну суму 233046,17 грн відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що збільшена кредиторська заборгованість у розмірі 233046,17 грн є орендною платою за землю для юридичних осіб, яка виникла після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (05.07.2012) у період з 02.03.2013 по 30.01.2014, отже, на думку апелянта, не підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Миргородм`яспром».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, її розгляд призначено на 25.07.2017 о 10:30 год.

24.07.2017 електронною поштою до суду надійшов відзив (вх.№7672) на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 у справі №23/11 у частині визнання вимог Миргородської ОДПІ на загальну суму 235802,17 грн скасувати. Просить розглянути апеляційну скаргу без участі ліквідатора боржника Чупруна Є.В.

25.07.2017 від Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області до суду надійшов відзив (вх.№7776) на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 25.07.2017 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник кредитора - Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, просила суд залишити без змін ухвалу господарського суду Полтавської області, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2017, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться у матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення кредиторів, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.03.2010 у справі №23/11 порушено провадження у справі на підставі ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів з наслідками, передбаченими ст.12 Закону про банкрутство. Введено процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородм'ясопром". Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Матлаша Володимира Миколайовича.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.12.2011 визнано грошові вимоги, у тому числі і Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції у розмірі 26143,57 грн основного боргу, які включено до третьої черги, 10574,10 грн пені та штрафних санкцій, які включено до шостої черги.

Постановою господарського суду Полтавської області від 05.07.2012 ТОВ "Миргородм'ясопром" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором підприємства - банкрута призначено арбітражного керуючого Матлаша В.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.08.2015 призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргородм'ясопром" арбітражного керуючого Чупруна Євгена Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №424 від 06.03.2013 з наданням йому повноважень відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.02.2017 продовжено строк ліквідаційної процедури ТОВ "Миргородм'ясопром" і повноваження арбітражного керуючого Чупруна Є.В. у якості ліквідатора ТОВ "Миргородм'ясопром" до завершення ліквідаційної процедури та зобов'язано ліквідатора надати суду документально обґрунтований звіт про хід ліквідаційної процедури ТОВ "Миргородм'ясопром".

23.03.2016 Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - Миргородська ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області) звернулась до господарського суду Полтавської області з заявою (вх. №3633 від 23.03.2016 про збільшення кредиторських вимог до боржника на суму 233046,17 грн (а.с.119-133,том 40).

13.06.2017 господарським судом Полтавської області винесено оскаржувану ухвалу (а.с.171-176, том 45).

Згідно зі ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.11.2011 №4212-VІ, який набрав чинності 19.01.2013, внесено зміни до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 30.06.1999 №2343-XII (зі змінами і доповненнями) та викладено його у новій редакції.

Зважаючи на приписи пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.11.2011 № 4212-VІ при розгляді справи про банкрутство ТОВ «Миргородм`ясопром» застосовуються норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції Закону від 30.06.1999 №2343-XII (зі змінами і доповненнями).

Статтею 1 Закону про банкрутство (у редакції від 30.06.1999 №2343-XI) визначено поняття кредитора - це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Із дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури згідно з частиною 1 статті 23 Закону про банкрутство підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу. Строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав, не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

У межах повноважень, визначених частиною 1 статті 25 Закону, ліквідатор заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, є неоплаченими і заявлені кредитором у межах строку ліквідаційної процедури, передбаченого частиною 2 статті 22 Закону.

Отже, зазначеними нормами Закону законодавець чітко визначив, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.

Заява про визнання поточних вимог подається кредитором ліквідатору (не до суду) у ліквідаційній процедурі в межах строків, визначених частиною 2 статті 22 Закону.

Як зазначив кредитор, кредиторські вимоги Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області до боржника складають 233046,17 грн (основний борг), що становить заборгованість по орендній платі за землю для юридичних осіб. Зазначена заборгованість виникла на підставі самостійно визначеного платником податків (підприємством-банкрутом) податкового зобов'язання у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 15.02.2013 (а.с.123-125, том 40). Нарахування податкового зобов'язання здійснено за період 02.03.2013 по 30.01.2014 (а.с.122, том 40).

Господарський суд Полтавської області, керуючись статтями 2, 21, 22 Закону «Про оренду землі», статтями 2, 96 Земельного кодексу України, нормами Податкового кодексу України, дійшов висновку, що обмеження, передбачені ст.23 Закону про банкрутство не стосуються вимог Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, якою заявлено вимоги з орендної плати за землю державної і комунальної власності.

Проте з таким обґрунтуванням не можна погодитися, оскільки у справах про банкрутство застосовуються норми спеціального закону - Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», які є пріоритетними відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Крім того, постановою пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №15 роз'яснено, що провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України від 14 травня 1992 №2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону від 30 червня 1999 № 784-ХІV, далі - Закон), ГПК України, іншими законодавчими актами України. Закон містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Заявлені вимоги у розмірі 233046,17 грн є заборгованістю з оплати орендної плати за землю для юридичних осіб, що виникла у період з 02.03.2013 по 30.01.2014, після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора постановою господарського суду Полтавської області від 05.07.2012.

Отже, вимоги Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області не мають характеру поточних у розумінні статті 1 Закону про банкрутство, оскільки виникли після винесення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку частини першої статті 23 Закону.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2014 у справі №3-18гс14 та у постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 у справі № 3-5гс14.

Окрім того, посилання господарського суду на норми Податкового кодексу України є помилковим, оскільки частиною 1 пункту 1.3 статті 1 цього кодексу встановлено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З огляду на викладені обставини справи, норми чинного законодавства та правову позицію Верховного Суду України, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та дійшов необґрунтованого висновку щодо правомірності заявлених вимог Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області на суму 233046,17 грн, а тому колегія суддів вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню та включенню до реєстру вимог кредиторів, оскільки відповідно до статті 23 Закону про банкрутство після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури нових зобов'язань у банкрута не виникає.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ухвала господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 оскаржується в частині задоволення заяви Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.03.2016 за №695/10/16-20-10-19 (вх.№3633 від 23.03.2016) про збільшення кредиторських вимог до боржника та визнання кредиторських вимог Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області у сумі 235802,17 грн, з яких: заявлені вимоги у сумі 233046,17 грн (основний борг) (підлягають включенню до першої черги); судовий збір у сумі 2756,00 грн (підлягають включенню до першої черги).

Колегія суддів зазначає, що в іншій частині ухвала господарського суду Полтавської області оскарженню не підлягає у відповідності до положень ст.106 Господарського процесуального кодексу України, оскільки по своїй суті в цій частині ухвала спрямована на забезпечення судового процесу, а не встановлює права та обов'язки сторін.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що господарським судом при винесенні ухвали невірно застосовані норми матеріального права, не в повному обсязі з'ясовані обставини, що мають значення до справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 у справі №23/11 частковому скасуванню, з прийняттям у цій частині нового рішення.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2 ст. 103, пунктами 1), 4) ст.104, ст.105, ст.106 Господарського процесуального кодексу України, - колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити.

Пункти 5, 6, 7 ухвали господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 у справі №23/11 скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 18.03.2016 за №695/10/16-20-10-19 (вх.№3633 від 23.03.2016) про збільшення кредиторських вимог до боржника на суму 233046,17 грн.

Повний текст постанови складено 26.07.2017 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя В.В.Лакіза

Суддя О.В.Шевель