РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/7280/17 20.07.17 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Родоніт Стоун"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет"

про стягнення 1 306 970,26 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Якушев С.І. за довіреністю № 1 від 31.05.2017 р.;

від відповідача: Перетятько В.Є. за довіреністю №б/н від 01.06.2017 р.;

від ТОВ "ПЦ "Система": Дядюра Н.О. за довіреністю № 07/2 від 18.07.2017 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Родоніт Стоун" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" про стягнення 1 306 970,26 грн., з яких 598 820,22 грн. заборгованості, 61 424,20 грн. 3 % річних та 598 820,22 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 10.05.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.06.2017 р.

09.06.2017 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

13.06.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло повідомлення про відсутність аналогічного спору, клопотання про витребування та заперечення.

13.06.2017 р. судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Зеленіної Н.І. у відрядженні.

Ухвалою суду від 19.06.2017 р. розгляд справи призначено на 26.06.2017 р.

26.06.2017 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи.

26.06.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 26.06.2017 представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

26.06.2017 р. у судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання від 09.06.2017 р. про витребування доказів та клопотання від 14.06.2017 р. про залучення третьої особи.

Ухвалою суду від 26.06.2017 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 20.07.2017 р.

19.07.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення, клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про застосування строку позовної давності.

20.07.2017 р. через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЦ «Система» надійшло клопотання залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

20.07.2017 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 20.07.2017 р. представник позивача підтримав подане 26.06.2017 р. клопотання про залучення до участі у справі ТОВ "Стор Фуд Дистриб'юшн" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЦ «Система» підтримав власне клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представник позивача підтримав зазначене клопотання.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що у клопотаннях позивача про залучення до участі у справі ТОВ "Стор Фуд Дистриб'юшн" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, а також клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЦ "Система", не наведено жодних доказів на підтвердження можливості впливу рішення суду у даній справі на права та обов'язки вказаних осіб, а спір у справі виник з договірних відносин між позивачем і відповідачем.

Суд також звертає увагу позивача на те, що залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, відповідно до Господарського процесуального кодексу України, відбувається лише у випадку можливості впливу рішення суду на права чи обов'язки таких осіб, а не для отримання від третіх осіб будь-яких доказів чи пояснень.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволені клопотання позивача від 26.06.2017 р. про залучення до участі у справі ТОВ "Стор Фуд Дистриб'юшн" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; та у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЦ "Система" від 20.07.2017 р. про залучення до участі у справі у якості третьої особи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 20.07.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Як зазначає позивач, у 2013 році між Товариством з обмеженою відповідальністю "Родоніт Стоун" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" (відповідач) укладено Договір поставки № на загальну суму 176 835,39 грн. та Договір поставки № на загальну суму 386 478,03 грн., що разом складає 563 313,42 грн.

Позивач стверджує, що відповідно до вказаних Договорів поставки він поставив товар відповідачу на загальну суму 563 313,42 грн.

На підтвердження факту поставки товару та наявності заборгованості відповідача, позивачем надано копії ухвали господарського суду Черкаської області від 10.01.2017 р. у справі №925/292/15 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 р. у справі №925/292/15.

Так, із вказаних судових рішень вбачається, що 03.11.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Родоніт Стоун", як первісним кредитором, Товариством з обмеженою відповідальністю "Стор Фуд Дистриб'юшн", як новим кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет", як боржником, укладено договір відступлення права вимоги № 1, за умовами якого ТОВ "Родоніт Стоун" відступив ТОВ "Стор Фуд Дистриб'юшн" право вимоги до ТОВ "Фудмаркет" за договорами поставки від Договорами поставки № та № від 22.07.2013 р.

Зазначеним договором відступлення права вимоги передбачено, що до нового кредитора переходять права вимоги до ТОВ "Фудмаркет" за Договорами поставки № та № від 22.07.2013 р. на загальну суму 563 313,42 грн.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10.01.2017 р. у справі №925/292/15 визнано недійсним Договір відступлення права вимоги № 1 від 03.11.2014 р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 р. у справі №925/292/15 ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.01.2017 р. в частині визнання недійсним Договору відступлення права вимоги № 1 від 03.11.2014 р. залишено в силі.

Таким чином, позивач зазначає, що зобов'язання відповідача зі сплати заборгованості за Договорами поставки № та № від 22.07.2013 р. на загальну суму 563 313,42 грн. залишаються невиконаними, у зв'язку з чим позивач просить стягнути зазначену суму в судовому порядку.

Крім того, позивач стверджує, що він поставив відповідачу товар на загальну суму 35 506,80 грн. за прибутковими накладними:

- № від 22.11.2013 р. на суму 2 327,04 грн.

- № від 22.11.2013 р. на суму4 092,48 грн.

- № від 22.11.2013 р. на суму 2 393,28 грн.

- № від 22.11.2013 р. на суму 13 314,96 грн.

- № від 22.11.2013 р. на суму 10 530,72 грн.

- № від 22.11.2013 р. на суму 2 848,32 грн.

Як на доказ підтвердження факту поставки товару за вказаними прибутковими накладними позивач посилається на наявність реєстру прибуткових накладних.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що у нього відсутні будь-які відомості щодо заборгованості перед позивачем, а також первинних документів, що підтверджують факт поставки товару.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Проте, суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу (видаткові накладні, оформлені належним чином, податкові накладні тощо), на підтвердження того, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар за Договорами поставки № та № від 22.07.2013 р. на загальну суму 563 313,42 грн., та за прибутковими накладними № від 22.11.2013 р. на суму 2 327,04 грн., № від 22.11.2013 р. на суму4 092,48 грн., № від 22.11.2013 р. на суму 2 393,28 грн., № від 22.11.2013 р. на суму 13 314,96 грн., № від 22.11.2013 р. на суму 10 530,72 грн., № від 22.11.2013 р. на суму 2 848,32 грн.

Таким чином, доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості являються непідтвердженими і необґрунтованими.

Позивач зазначає, що сума заборгованості відповідача за Договорами поставки № та № від 22.07.2013 р. на загальну суму 563 313,42 грн. підтверджується зазначенням такої суми у Договорі відступлення права вимоги № 1 від 03.11.2014 р., який визнано судом недійсним.

Проте, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 1. ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відтак, зазначення у недійсному Договорі відступлення права вимоги № 1 від 03.11.2014 р. суми заборгованості відповідача не може вважатись доказом реальної наявності такої заборгованості.

Посилання позивача на ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.01.2017 р. у справі №925/292/15 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 р. у справі №925/292/15, як на доказ наявності боргу відповідача, судом відхиляються з огляду на наступне.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу встановлено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

При цьому, з ухвали господарського суду Черкаської області від 10.01.2017 р. у справі №925/292/15 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 р. у справі №925/292/15 вбачається, що при розгляді цієї справи не досліджувалось і не встановлювалось питання наявності заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар.

Більш того, вказаними судовими актами встановлено, що позивач - ТОВ "Родоніт Стоун", не передавав ТОВ "Стор Фуд Дистриб'юшн" первинні документи, що підтверджують право вимоги до ТОВ "Фудмаркет" за договорами поставки від Договорами поставки № та № від 22.07.2013 р.

Таким чином, вимоги і доводи позивача про наявність заборгованості відповідача у загальному розмірі 598 820,22 грн., являються непідтвердженими і необґрунтованими, у зв'язку з чим заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. У зв'язку з відсутністю підстав для стягнення заборгованості, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення з відповідача 61 424,20 грн. 3 % річних та 598 820,22 грн. інфляційних втрат.

У матеріалах справи також міститься клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Проте, суд погоджується з доводами позивача про те, що строки позовної давності останнім не пропущено, оскільки такий строк починає перебіг від дня, коли позивач дізнався про наявність порушеного права, а саме, з дати винесення ухвали господарського суду Черкаської області від 10.01.2017 р. у справі №925/292/15.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими та непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Родоніт Стоун" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" про стягнення 1 306 970,26 грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 28.07.2017 р.

Суддя Н.І. Зеленіна