РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017Справа №910/8177/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні системи"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсар-Транс"

про стягнення 114 148,28 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

ввід позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості по договору про організацію міжнародних перевезень вантажів №05/10/2016 від 05.10.2016, а саме: 99 254, 76 грн. основного боргу, 1150,27 грн. -3% річних, 3007, 42 втрат від інфляції та 10 735, 83 грн. пені.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02090, м. Київ, вул. Володимира Сосюри, буд. 8.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Проте, за зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверт з вказаною ухвалою суду було повернуто назад до суду, із відповідною відміткою про це органу поштового зв'язку (за закінченням встановленого строку зберігання).

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Самсар - Транс» (експедитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи» (перевізником) був укладений договір про організацію міжнародних перевезень вантажів №05/10/2016 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору предметом договору є взаємовідносини сторін, що виникають при плануванні, організації і здійсненні перевезень автомобільним транспортом у міжнародному сполученні експортно - імпортних вантажів, що надаються безпосередньо замовниками експедитора, для перевезення транспортом перевізника.

Перевізник надає послуги з перевезення вантажу на підставі заявки, яка подається експедитором в письмовій формі до початку завантаження, і є невід'ємною частиною договору. Заявка вважається прийнятою до виконання, якщо вона підтверджена підписами уповноважених осіб та скріплена печатками сторін. Допускається обмін заявками по факсимільному зв'язку або електронною поштою (Е -mail) сторін, факс - копія заявки має юридичну силу оригіналу. (п.2.1 Договору).

У заявці вказується кількість і характеристика вантажу, спосіб навантаження, маршрути, вантажовідправники та вантажоодержувачі, адреси місць навантаження і розвантаження вантажу із зазначенням контактних осіб та їх телефонів, дати та час навантаження, розвантаження (терміни доставки) вантажу, адреси проведення митного оформлення під час навантаження і розвантаження вантажу, суми фрахту, умови оплати, валюта платежу. (п.2.2 Договору).

Ціни за даним договором встановлені у гривні. (п.4.1. Договору).

Ціни, відповідні конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень) узгоджуються додатково перед кожним перевезенням (групою перевезень) і визначаються в заявці на перевезення вантажу. (п.4.2. Договору).

Оплата за надані послуги згідно цього договору здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок перевізника протягом 30 (тридцяти днів згідно виставленому рахунку, тільки за умови надання експедитору СMR накладної з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу без претензій за кількістю і якістю. (п.5.1 Договору).

Відповідно до п.5.2 Договору протягом 10 днів після закінчення перевезення перевізник надає експедитору акт здачі - приймання виконаних послуг, податкову накладну, оригінали СMR та інших товарно - транспортних документів з відмітками вантажовідправника, вантажоодержувача про отримання вантажу без претензій за кількістю і якістю, перевізника, заявку з мокрою печаткою. В разі неправильного заповнення документів, які оформлюються за результатами перевезення, в т.ч., але не виключно, податкової накладної згідно вимог Податкового кодексу України. Експедитор має право відтермінувати строк оплати до отримання від перевізника виправлених документів.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання і до 31.12.2016, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань. Якщо жодна зі сторін не виявила бажання розірвати договір за 15 днів до закінчення терміну його дії, то він вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах (п. 10.6 Договору).

Заявкою на перевезення №05/10/16/2 від 05.10.2016, підписаною представниками обох сторін, сторонами було погоджено всі істотні умови перевезення, а саме: маршрут: Італія-Україна; автомобіль - РЕНО НОМЕР_3/НОМЕР_4; вартість послуги 1745 Євро; форма і термін оплати - кошти у розмірі 1745 Євро сплачуються у гривні за курсом НБУ, встановленим на дату завантаження через 15 банківських днів після отримання оригіналів документів; дата завантаження - 11.10.2016; митний перехід - Чоп, дата доставки -17-19.10.2016, розмитнення м. Харків.

Заявкою на перевезення №051016/2 від 05.10.2016 року, підписаною представниками обох сторін, сторонами було погоджено всі істотні умови перевезення, а саме: маршрут: Італія - Україна; автомобіль - РЕНО НОМЕР_1/НОМЕР_2; вартість послуги - 1745 Євро; форма і термін оплати - кошти у розмірі 1745 Євро сплачуються у гривні за курсом НБУ, встановленим на дату завантаження через 15 банківських днів після отримання оригіналів документів; дата завантаження -11.10.2016; митний перехід - Чоп, дата доставки - 17-19.10.2016р, розмитнення - м. Харків.

Як встановлено судом, позивачем повністю виконано свої зобов'язання згідно договору №05/10/2016 про організацію міжнародних перевезень вантажів від 05.10.2016 року, і заявок на перевезення №05/10162 від 05.10.2016 року та №051016/2 від 05.10.2016 року.

Факт виконання зобов'язань (надання послуг) підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними СMR A №0035716 від 13.10.2016 року та СMR A №0035761 від 13.10.2016 року.

Відповідно до Заявки на перевезення №05/10/16/2 від 05.10.2016 року, відповідачем не виконано своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати послуг з міжнародного перевезення вантажів у розмірі 1745 Євро, що за курсом НБУ, встановленим на дату завантаження (1,00 євро*28,439755 грн.) склало 49 627, 38 грн.

Відповідно до Заявки на перевезення № 051016/2 від 05.10.2016 року, відповідачем не виконано своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати послуг з міжнародного перевезення вантажів у розмірі 1745 Євро, що за курсом НБУ, встановленим на дату завантаження (1,00 євро*28,439755 грн.) склало 49 627, 38 грн.

26.10.2016 року позивачем на адресу відповідача згідно експрес - накладної «Нова пошта» № 2765 надіслано: рахунок - фактура № СФ-0001363 від 18 жовтня 2016 року на суму 49627, 38 грн.; оригінал міжнародної товарно -транспортної накладеної СMR A №00356716 від 13.10.2016, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) № OУ - 0001363 від 18.10.2016, рахунок - фактура №СФ-0001364 від 18.10.2016 на суму 49 627, 38 грн., оригінал міжнародної товарн - транспортної накладної СMR A №0035761 від 13.10.2016; акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) № ОУ - 0001364 від 18.10.2016р. - 2 шт.; оригінали вказаних документів отримані представником відповідача - 31.10.2016.

Проте, відповідачем пової оплати за здійснене перевезення не проведено. Заборгованість відповідачем перед позивачем складає 99 254, 76 грн.

Строк оплата за здійсненне перевезення є таким, що настав (22.11.2016).

За таких обставин позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним Кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з п. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Статтею 920 ЦК України визначено що, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Закон України «Про автомобільний транспорт» та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568 визначають товарно-транспорту накладну як обов'язковий документ, який має оформлюватись при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пунктів 1, 11.1 даних Правил товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів та єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 року (надалі - Конвенція) договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що "зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться."

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем в сумі 99 254,76 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований.

Строк оплати з умовами договору є таким, що настав.

За таких обставин, позов в частині стягнення основної суми боргу підлягає задоволенню у сумі 99 254,76 грн.

Позивачем, також заявлена вимога про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1150 27 грн. та інфляційні втрати в сумі 3007,42 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім процентів річних від простроченої суми та інфляційні трати, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1 150, 27 грн. та 3 007, 42 грн. інфляційних втрат.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 10 735, 83 грн. пені.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Виходячи з зазначених норм закону, згоди щодо застосування такого виду відповідальності, як штраф та/або пеня, сторони мають досягти у письмовому вигляді.

Як вбачається з Договору, умова про застосування до відповідача відповідальності у вигляді пені відсутня, а тому, вимога позивача стягнути з відповідача пеню в розмірі 10 735,83 грн. за порушення строків виконання зобов'язання визнається судом необґрунтованою.

А відтак суд відмовляє в цій частині позову.

Отже, за встановлених обставин справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсар - Транс» (02090, м. Київ, вул. Володимира Сосюри, буд 8, ідентифікаційний код 40691398) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи» (79058, м. Львів, вул. Липинського, буд. 6, кв. 24, ідентифікаційний код 32638759) 99 254 (дев'яносто дев'ять тисяч двісті п'ятдесят чотири) грн. 76 коп. основного боргу, 1 150 (одна тисяча сто п'ятдесят) грн. 27 коп. - 3% річних, 3007 (три тисячі сім) грн. 42 коп. втрат від інфляції, 1 551 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 18 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.07.2017

Суддя І.І. Борисенко