ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 липня 2017 рокуСправа № 921/314/17-г/17
РІШЕННЯ

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: компанії Анімаккорд ЛТД, м.Нікосія, Республіка Кіпр

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Овочторг», м. Тернопіль

про стягнення 64 000,00 грн компенсації

за участю представників від:

позивача: Григоренко О.А., довіреність №1274 від 02.04.17;

Балінський С.В., довіреність №1274 від 02.04.17

відповідача: Печений О.П., довіреність б/н від 12.06.17.

Представники сторін в судовому засіданні ознайомлені з процесуальними правами та обов'язками, передбаченими статтями 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Документообіг господарського суду" та спеціалізованої програми фіксування відеоконференцій "TrueConf"

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер LH3112UJ10233043D3.

Для робочого оригіналу фіксування відеоконференції надано диск DVD-R, серійний номер LH3115UI11125478D8.

Позивач - Анімаккорд ЛТД, резидент Республіки Кіпр, м.Нікосія, через свого представника Сушка В.С., м. Київ, котрий діє на підставі довіреності №162072/16 від 25.06.2016р. звернувся 12.05.2017 (згідно відтиску календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті) до господарського суду Тернопільської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ОВОЧТОРГ», м. Тернопіль, про стягнення компенсації в сумі 64 000,00 грн за порушення виключних авторських прав позивача, що виразились у розповсюдженні контрафактної продукції з використанням персонажів «Маша» та «Ведмідь» із мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь».

Ухвалою суду від 19.05.2017 порушено провадження у справі; судове засідання по розгляду справи призначено на 30.05.2017, з подальшим відкладенням судового засідання, в порядку ст. 77 ГПК України, на 11:00 год. 11.07.2017, зважаючи на неявку представників сторін в судове засідання. Також, в порядку ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні 11.07.2017 оголошувалася перерва до 10-30 год. 17.07.2017 для надання можливості представникам сторін подати матеріали, необхідні для вирішення спору.

Поряд з цим, 15 червня 2017 року судом прийнято в порядку ст.741 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, доручивши проведення Київському апеляційному господарському суду, зважаючи на заявлене позивачем клопотання.

Представники позивача в судовому засіданні 11.07.2017 та 17.07.2017 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові, з урахуванням наданих додаткових письмових пояснень вих. №13-07/17-17 від 13.07.2017 (вх. №13998 від 13.07.2017).

Представник відповідача згідно поданого відзиву на позов №137 від 10.07.2017 (вх. №13717 від 10.07.2017) позовні вимоги заперечив, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, посилаючись, зокрема, на те, що Товариство не здійснює господарської діяльності в магазині № 2 по вул. Миру,4 в місті Тернополі, а є лише власником даного нежитлового приміщення. Просить врахувати, що дане приміщення передано в орендне користування трьом підприємцям, на підтвердження чого до відзиву долучено копії договорів оренди та акти приймання-передачі майна з доказами внесення орендарями орендної плати за договорами; стверджує, що Відповідач не здійснював продажу контрафактної продукції, оскільки долучений до позову позивачем «нефіскальний чек» не є розрахунковим документом у розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», адже не містить відповідних реквізитів, в тому числі найменування господарської одиниці (ТОВ «Овочторг»), інформації про продавця, індивідуального податкового номеру. Особа ОСОБА_6, що вказана в чеку, не є працівником Товариства. Наведене виключає задоволення вимоги про стягнення компенсації за порушення авторських прав, що виразились у публічному показі та продажі товарів - яйця прозорого з іграшкою всередині та яйця-сюрприз «Маша-Медвідь» із зображенням персонажів «Маша» та «Медвідь» з АВТ мультсеріалу «Маша и Медведь».

Розглянувши матеріали справи та дослідивши додатково представлені докази, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення та заперечення представників сторін, господарський суд встановив таке:

10 грудня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Маша і Ведмідь", як Правовласником, та Анімаккорд Лтд, як Набувачем, укладено договір №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" та "Машині казки") (далі - договір), відповідно до якого Правовласник у порядку, передбаченому цим договором, передав та відчужив Набувачу виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори (всі Серії), а Набувач зобов'язався сплатити Правовласнику в обумовлені договором та додатками до договору терміни винагороду в якості відшкодування за відчуження виключного права (п.п.1.1, 2.1 договору).

При цьому, п.1 розділу А договору аудіовізуальні твори - це кольорові анімаційні серіали Маша і Ведмідь та Машині казки російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами, елементи та об'єкти, що охороняються та є складовою частиною серій, в тому числі, графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у Додатках до цього договору.

Згідно із п.1.4 Договору виключне право на Аудіовізуальні твори передається та відчужується Правовласником Набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та у будь-якій формі згідно умов цього Договору.

Виключне право на аудіовізуальні твори переходить від Правовласника до Набувача з дати підписання Акта передачі прав (п.1.5 договору).

Згідно п.1.7.1 договору до Набувача переходять права Правовласника, який є ліцензіаром по всіх діючих ліцензійних договорах (зазначених у відповідному додатку до договору - додаток №2 до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори Правовласник передає Набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів "Маша і Ведмідь" та "Машині казки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

Водночас, пунктом 4.2 договору встановлено, що разом з підписанням Актів приймання прав представнику Набувача передається один екземпляр кожної з серій аудіовізуального твору у вигляді файлу на матеріальному носії (CD/DVD), усі робочі та вихідні матеріали, Керівництво по стилю та малюнки персонажів передаються на жорсткому диску та/або паперових носіях, а також усі перераховані матеріали надаються Набувачеві у вигляді електронних файлів через ФТП сервер. Факт отримання вказаних матеріалів та виключного права на аудіовізуальні твори Набувачем підтверджується Актом прийому-передачі або Актом приймання прав, відповідно.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації строку дії виключного права за застосованим правом (п.7.1). Факт передачі прав підтверджується відповідним актом №1 від 01.01.2015 до договору про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (серіал Маша і Ведмідь та Машині казки) № ММ 2 від 10.12.2014.

Додатком №1 до договору №ММ-2 від 10.12.2014 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів «Маша і Ведмідь» та «Машині казки» та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Також, між ТОВ «Маша і Ведмідь» та Компанією «Анімаккорд Лтд» укладено додатки №№2, 3 та додаткову угоду №1 від 30.04.2015 р. до договору, що невід'ємною частиною договору від 10.12.2014 року.

Факт передачі прав підтверджується підписаними між ТОВ «Маша і Ведмідь» та Компанією «Анімаккорд Лтд» Актами передачі прав №1 від 01.01.2015, №2 від 05.10.2013, №3 від 30.04.2014, №4 від 01.07.2015, відповідно до яких правовласник передав набувачу виключне право в повному обсязі на серії аудіовізуального твору «Маша і Ведмідь» з 14 по 26, з 30 по 47, 50 та 51, а також на серії: 1. «Перша зустріч»; 2. «Один, два, три! Ялинка гори!»; 3. «До весни не будити!»; 4. «Ловись рибко!»; 5. «Весна прийшла!»; 6. «Сліди небачених тварин!»; 7. «З вовками жити…»; 8. «Подзвони мені, подзвони!»; 9. «День варення»; 10. «Свято на льоду»; 11. «Перший раз у перший клас»; 12. «Кордон на замку»; 13. «Хто не заховався, я не винен».

Персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) «Маша і Ведмідь» та «Машині казки», зокрема, «Маша» і «Ведмідь» є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватись самостійно, а тому розглядаються як твори.

Як зазначає позивач, 18.02.2017 у належному товариству з обмеженою відповідальністю «Овочторг» магазині «Продукти», що знаходиться по вул. Миру, 4 в місті Тернополі, проводився публічний показ та продаж (реалізація, розповсюдження) контрафактної продукції, а саме: прозорого яйця із іграшкою всередині «Маша и Медведь» (яйце прозоре в/а) (код 8 79) та яйця сюрприз «Маша-Медвідь» (шоколадне яйце «Маша и Медведь») (код 8 28) з малюнками, на яких графічно зображено без дозволу компанії Анімаккорд ЛТД персонаж «Маша» та персонаж «Медведь» з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів «Маша і Ведмідь».

Факт розповсюдження відповідачем даної продукції позивач підтверджує нефіскальним чеком від 18.02.2017 .

Як вбачається з долученого до справи DVD-R диску представником позивача було здійснено відеофіксацію факту продажу даної контрафактної продукції у магазині «Продукти» по вул. Миру,4 в м. Тернополі.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем незаконно здійснюється розповсюдження творів із зображенням персонажів «Маша» та «Ведмідь» тобто без відповідного дозволу компанії Анімаккорд ЛТД на їх використання, яка є власником виключних прав на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали «Маша і Ведмідь» та «Машині казки») який, в силу ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права», охороняється як твір.

Факти публічної пропозиції та розповсюдження (реалізація, продаж) Відповідачем контрафактних примірників Творів (продукції) є фактами публічного показу та піратства і як висновок - порушенням прав Позивача відповідно до ст. 50 п.п. «а», «б» ч. 1 «Про авторське право і суміжні права». Вважає, що саме неправомірними діями Відповідача, котрі виразились у показі та розповсюдженні контрафактної продукції, були порушені виключні майнові права, які належать Позивачу.

Розмір компенсації, який підлягає стягненню, позивачем визначено в сумі 64 000 грн, що становить дві мінімальних заробітних плати з огляду на порушення ТОВ «Овочторг» прав позивача на два об'єкти авторського права (за використання персонажу «Маша» та персонажу «Медведь» по 10 мінімальних заробітних плат, визначених станом на дату звернення до суду з позовом).

Надіслана на адресу відповідача претензія від 22.02.2017 з вимогою припинити здійснення розповсюдження об'єктів аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь», залишена відповідачем без відповіді, що не заперечується представником відповідача.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Предметом спору у даній справі є стягнення компенсації у зв'язку з порушенням авторського права на використання персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша і Медведь» внаслідок розповсюдження (реалізації) контрафактної продукції без дозволу суб'єкта такого права.

Авторські права захищаються законодавством України та міжнародним законодавством, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року, (Україна приєдналася 23.12.1993 року відповідно до постанови Верховної Ради України № 3794-XII від 23.12.1993) кожна Договірна Держава зобов'язується вжити всіх заходів, необхідних для забезпечення достатньої і ефективної охорони прав авторів і всіх інших власників авторських прав на літературні, наукові і художні твори, зокрема, твори живопису, графіки.

Випущені у світ твори громадян будь-якої Договірної Держави, рівно як і твори, вперше випущені у світ на території такої Держави, користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку така Держава надає творам своїх громадян, які вперше випущені у світ на її власній території. Не випущені у світ твори громадян кожної Договірної Держави користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку ця Держава надає творам своїх громадян, що не випущені в світ (ст.2 Всесвітньої конвенції).

Під «випуском у світ» у розумінні цієї Конвенції слід розуміти відтворення в якій-небудь матеріальній формі і надання невизначеному колу осіб примірників твору для читання або ознайомлення шляхом здорового сприйняття (ст.6 Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року).

У відповідності до ст.1 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів 1886, до якої Україна приєдналася Законом України «Про приєднання України до Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів» (Паризького акта від 24 липня 1971 року, зміненого 2 жовтня 1979 року), країни, до яких застосовується ця Конвенція, утворюють Союз для охорони прав авторів на їх літературні і художні твори.

Згідно п.1 ст.2 Бернської конвенції, термін «Літературні і художні твори» охоплює всі твори в галузі літератури, науки і мистецтва, яким би способом і в якій би формі вони не були виражені, як-то: книги, брошури та інші письмові твори, лекції, звертання, проповіді та інші подібного роду твори; драматичні і музично-драматичні твори: хореографічні твори і пантоміми, музичні твори з текстом або без тексту; кінематографічні твори, до яких прирівнюються твори, виражені способом, аналогічним кінематографії; малюнки тощо. Твори, зазначені у цій статті користуються охороною у всіх країнах Союзу, ця охорона здійснюється на користь автора і його правонаступників (п.6 ст.2 Бернської конвенції).

У відповідності до статті 5 вказаної Конвенції щодо творів, з яких авторам надається охорона на підставі цієї Конвенції, автори користуються в країнах Союзу, крім країни походження твору, правами, які надаються нині або будуть надані в подальшому відповідними законами цих країн своїм громадянам, а також правами, особливо наданими цією Конвенцією.

Об'єктом правової охорони Бернська конвенція проголошує будь-які твори літератури, науки і мистецтва незалежно від форми і способу їх вираження. Перелік творів, що мають охоронятися національним законодавством і яким надається охорона даною Конвенцією, невичерпний. Це можуть бути твори будь-якого наукового чи художнього рівня, жанру, призначення тощо.

Користування цими правами і здійснення їх, не пов'язані з виконанням будь-яких формальностей; таке користування і здійснення не залежать від існування охорони в країні походження твору.

Цивільним законодавством України передбачено, зокрема, що майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом (ст.440 ЦК України).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково.

Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно п.29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач, зокрема, повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Судом встановлено, що:

- майнові авторські права на зображення персонажів «Маша», «Медвідь» мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдведь» компанія «Анімаккорд ЛТД» набула на підставі договору №ММ-2 від 10.12.2014 про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали «Маша і Мєдведь» та «Машині казки»), укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» та компанією «Анімаккорд ЛТД»;

- додатком №1 до Договору №ММ-2 від 10.12.2014 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів «Маша і Мєдведь» та «Машині казки» та права, які підлягають відчуженню згідно договору;

- 01.01.2015 сторони договору склали та підписали Акт передачі прав №1, відповідно до якого правовласник згідно даного акту та на дату підписання цього акту, передав набувачу виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори (серії з 14 по 26, з 30 по 47 аудіовізуального твору «Маша і Мєдведь», серії з 1 по 26 аудіовізуального твору «Машині казки»), а набувач прийняв це виключне право у повному обсязі.

Наведені обставини не заперечуються відповідачем у справі та додатково встановлені судами при вирішенні спорів, зокрема у справі №916/4424/14, де встановлено наявність у ТОВ Маша і Мєдвєдь виключного права інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір (серіал «Маша и Медведь»), що підтверджується авторським договором замовлення №ОК 2/2008 від 01.04.2008 з додатками, укладеним ТОВ Студія «Анімаккорд» (Замовник) та третьою особою (Автор виконувач), згідно із яким останній зобов'язався створити і передати Замовнику сценарій 8 серій дитячого серіалу «Маша и Медведь»; у справі №916/806/16 від 26.07.2016 року, у справі №911/5015/15 від 09.08.2016 року.

За змістом ст.ст.421, 433, 435 ЦК України, ст.ст.7, 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» об'єктом авторського права, що охороняється, є результат творчої праці.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими. Згідно із ст. 8 Закону, об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори. За змістом ст.9 Закону частина твору, яка може використовуватись самостійно, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Таким чином, суд позиціонує доведеним той факт, що позивач набув виключні майнові авторські права на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Маша і Медведь» та на його складові частини, в тому числі і на персонаж «Маша», «Ведмідь», а отже і наявність права захисту своїх прав, зокрема шляхом звернення до суду, адже відповідні права, в силу ст.9 Закону України «Про авторське право і суміжні права», охороняються як твір.

Контрафактна продукція - продукція або примірник, які випускаються, відтворюються, публікуються, розповсюджуються, реалізуються, тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності (Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Національного стандарту №4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності" (Національний стандарт № 4, пункт 3) від 3 жовтня 2007 року № 1185 місто Київ).

Піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - це опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів.

Як стверджує позивач і такі доводи підтримано його повноважними представниками в судових засіданнях та вбачається з наявних документів, 18.02.2017 в магазині «Продукти», що знаходиться в м. Тернополі по вул. Миру, 4, проводився публічний показ та продаж Товарів із зображенням персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдведь».

Представником компанії «Анімаккорд ЛТД» здійснено відеофіксацію факту придбання ним у магазині «Продукти» контрафактного товару, а саме: яйця прозорого в/а, вартістю 23,75 грн за 1 шт. та яйця сюрприз «Маша-Медвідь», вартістю 10 грн за 1 шт. Також, як вбачається із відеозапису, після придбання товару ним зафіксовано куток споживача, на якому містилася інформація про юридичну особу - ТОВ «Овочторг».

В підтвердження здійснення відповідачем реалізації вказаних товарів позивачем, поряд із диском, що містить відеозапис, надано «нефіскальний чек» від 18.02.2017 на суму 33,75 грн, виданий оператором ОСОБА_7

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На переконання суду зазначений документ не може свідчити про факт продажу товару, зазначеного у чеку саме Відповідачем у справі, відтак, свідчити про вчинення саме товариством з обмеженою відповідальністю «Овочторг» дій, які порушують особисті немайнові права Позивача щодо розповсюдження вказаної у чеку контрафактної продукції, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно з п. 15 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця.

Наявний в матеріалах справи «нефіскальний чек» від 18.02.2017 не відповідає вимогам Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, котрий зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350 .

Так, у Розділі ІІ «Фіскальний касовий чек на товари (послуги)» цього Положення містяться вимоги до змісту розрахункових документів, які передбачають обов'язкові реквізити розрахункових документів за встановленою формою № ФКЧ-1: найменування господарської одиниці; адресу господарської одиниці; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери «ПН»; для СГ, що не є платниками ПДВ, - податковий номер або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), перед яким друкуються великі літери «ІД» (ідентифікаційні дані); якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру, - кількість, вартість придбаного товару (отриманої послуги); вартість одиниці виміру товару (послуги); назва товару (послуги); літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (послуги) (для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ); позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо) та суму коштів за цією формою оплати; загальну вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово «СУМА» або «УСЬОГО»; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - окремим рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкуються великі літери «ПДВ»; для СГ роздрібної торгівлі, що здійснюють реалізацію підакцизних товарів та зареєстровані платниками акцизного податку (СГ, що зареєстровані платниками іншого податку, крім ПДВ), - окремим рядком розмір ставки такого податку, загальну суму такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкується назва такого податку. У реквізиті «Акцизний податок» його назва наводиться згідно з Кодексом. За потреби дозволяється використовувати скорочення; порядковий номер касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції; фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ФН»; напис «ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК» та найменування або логотип виробника.

Пунктом 3 Положення передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов'язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Втім, долучений до позову позивачем чек від 18.02.2017 не містить всіх передбачених Положенням обов'язкових реквізитів. У ньому відсутнє найменування господарської одиниці, якою видано товарний чек, тобто не вказано суб'єкта господарювання, індивідуальний податковий номер платника ПДВ (податковий номер або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), відсутнє найменування або логотип виробника, відсутній напис «ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК».

Крім цього, суд звертає увагу, що чинним законодавством України не передбачено такого виду розрахункового документу як «нефіскальний чек».

Як вбачається з довідки вих. №136 від 07.07.2017, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Овочторг», особа ОСОБА_7, котра зазначена в нефіскальному чеку від 18.02.2017, ніколи не перебувала у трудових відносинах з відповідачем у справі, тобто з моменту реєстрації юридичної особи і по даний час.

Таким чином, наданий позивачем «нефіскальний чек» на підтвердження факту продажу саме Відповідачем контрафактної продукції, не береться судом до уваги в якості належного та допустимого доказу, оскільки не підтверджує виконання розрахункових операцій саме товариством з обмеженою відповідальністю «Овочторг» та не дає суду можливості ідентифікувати господарську одиницю, якою він виданий.

Водночас, як вбачається з долученого до справи відповідачем реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 20.08.2004, ТОВ «Овочторг» на праві приватної власності належить приміщення, загальною площею 282,2 кв.м., яке знаходиться по вул. Миру, 4 в м. Тернополі, про що внесено запис в Реєстрову книгу за № 1747.

У відзиві на позов відповідач та його представник у судових засіданнях зазначав, що товариство з обмеженою відповідальністю «Овочторг» не здійснює жодної підприємницької та будь-якої іншої діяльності за адресою: м. Тернопіль, вул. Миру,4, оскільки дане нежитлове приміщення було розподілено між трьома суб'єктами підприємницької діяльності та передано в орендне користування згідно Договорів оренди №2 частини нежитлового приміщення від 03.01.2017, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Овочторг» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, Договору оренди №3 частини нежитлового приміщення від 03.01.2017, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Овочторг» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9, Договорів оренди №5 частини нежитлового приміщення від 01.11.2016, № 1 від 01.01.2015, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю «Овочторг» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10

З долучених до договорів оренди Актів приймання-передачі частини приміщень, котрі є додатками до договору, підтверджується факт передачі вказаного в Актах нерухомого майна із зазначенням його площі, номеру приміщення в оренду.

За умовами договорів оренди (п.1.3) об'єкт оренди передається для використання з метою здійснення Орендарями підприємницької діяльності, що включає торгівельну діяльність. Згідно п. 2.4.5 договору Об'єкт оренди може бути переданий в суборенду без згоди Орендодавця.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12.08.2014, 31.10.2014 орендарі - СПД ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 зареєстровані в Реєстрі як суб'єкти підприємницької діяльності за видами економічної діяльності КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (основний); 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Також платіжними дорученнями № 48 від 29.06.2017 на суму 3468 грн., № 25 від 29.06.2017 на суму 2000 грн., № 7 від 12.01.20016 на суму 3300 грн., № 15 від 08.02.2016 га суму 3300 грн., № 22 від 10.03.2016 на суму 3300 грн., № 29 від 04.04.2016 на суму 3300 грн., № 36 від 11.05.2016 на суму 3300 грн., №43 від 06.06.2016 на суму 3300 грн., №58 від 05.08.2016 на суму 3300 грн., № 65 від 09.09.2016 на суму 3300 грн. та Реєстрами виданих та отриманих податкових накладних за січень-вересень 2016 року (9 шт.) підтверджується факт внесення орендарями ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сум орендних платежів на банківський рахунок Товариства «Овочторг» на виконання укладених договорів оренди та відображення зазначених сум відповідачем у справі в податковій звітності. Тому, твердження позивача щодо не надання доказів виконання зазначених договорів оренди частин приміщення зазначеними особами-підприємцями не заслуговують на увагу та спростовуються наявними у справі документами.

Сторонами не подано, а судом не здобуто доказів того, що зазначені договори є припиненими чи визнані недійсними в судовому порядку, а відтак, суд вважає, що між сторонами даних правочинів існують договірні правовідносини, і наведене дає право зазначеним третім особам самостійно здійснювати свою підприємницьку діяльність за адресою: м.Тернопіль, вул.Миру, 4.

Разом з тим, твердження відповідача про те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Овочторг» не здійснює жодної підприємницької та будь-якої іншої діяльності за адресою: м. Тернопіль, вул. Миру,4, суд оцінює критично, оскільки як вбачається з долучених позивачем згідно супровідного листа № 13-07/17 від 13.07.2017 витягів з Реєстру виданих, призупинених та анульованих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами станом на 01.05.2017 та станом на 19.06.2017, не засвідченої належними чином копії фіскального чеку від 13.07.2017 № 6115, відповідачем у справі впродовж 2016-2017 р.р. отримано Ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями по місцю здійснення торгівлі: АДРЕСА_1 та фактично проводиться реалізація алкогольних напоїв.

Втім, зазначені обставини підтверджують факт продажу ТОВ «Овочторг» виключно алкогольних напоїв 13.07.2017 у магазині за адресою: АДРЕСА_1, а не контрафактної продукції.

Куток споживача теж не може розцінюватися судом як доказ в розумінні ст. 32 ГПК України, відпуску (продажу) відповідачем даної продукції із зображенням персонажів «Маша» та «Медведь» та свідчити про порушення авторських прав позивача Товариством «Овочторг».

За приписами ч. 1 статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням

передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судом.

Виходячи з наведених норм закону, підставою захисту прав Позивача в судовому порядку мають бути доведеними протиправність дій саме Відповідача, котрі виразилися у публічному показі ним та продажі (реалізації) контрафактних товарів: яйця прозорого в/а та яйця-сюрприз «Маша-Медвідь». Однак, суду як зазначалося вище, розрахункового документу надано не було чи будь-якого іншого документу, на підтвердження здійснення реалізації даних Товарів товариством з обмеженою відповідальністю «Овочторг».

Окрім того, на переконання суду, доказами порушення відповідачем авторського права позивача шляхом реалізації контрафактної продукції, яка не відноситься до алкогольних напоїв, не можуть бути наявність у товариства з обмеженою відповідальністю «Овочторг» ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та фактичне здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у магазині «Продукти» за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст.431 ЦК України).

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

За приписами ч.1 ст.52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Зі змісту ч.2 вищезазначеної статті вбачається, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу, крім того, при визначенні компенсації слід враховувати обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Матеріалами справи не підтверджуються доводи позивача щодо здійснення саме відповідачем розповсюдження двох видів контрафактної продукції, тобто вчинення дій, що визнаються порушенням авторського права, тому позовна вимога про стягнення з відповідача 64000грн. компенсації до задоволення не підлягає.

Судові витрати, в силу ст.49 ГПК України, покладаються судом на позивача у справі.

В судовому засіданні 17.07.2017 оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду відповідно до ст. 85 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись 42-47, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 741,811, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 21.07.2017.

Суддя Н.О. Андрусик