ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів

"25" липня 2017 р.№ 916/1757/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представника заявника: ОСОБА_2 на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ITM GROUP AG (ІТМ ГРУП АГ) про вжиття запобіжних заходів відносно TANAIS SHIPPING (ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ.) шляхом накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2017р. ITM GROUP AG (ІТМ ГРУП АГ) (далі по тексту ІТМ ГРУП АГ) звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про вжиття запобіжних заходів відносно TANAIS SHIPPING (ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ.) (далі по тексту ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ.) шляхом накладення арешту на належне останньому на праві власності майно, а саме: судно „TANAIS DREAM (ІМО 9283899, прапор Беліз), власником якого є компанія ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ. (ОСОБА_3, 1-й та 2-й поверх Гріва ОСОБА_4 90, Лімасол, Кіпр, CY 31001; Belorient House, 1-Sr, 2-nd fioor Griva Avenue 90, Limassol, Cyprus, CY 3101, реєстраційний номер С42285), яке знаходиться в акваторії морського порту Чорноморськ, Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Україна, Одеська обл., м. Чорноморськ, пл. Праці, 6).

В обґрунтування поданої заяви ІТМ ГРУП АГ посилається на факт порушення ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ. власних зобовязань за договорами про управління екіпажем судна TANAIS FLYER, LISA, LUKA, LAVR, SORMOVSKIY-3006, які були укладені 01.07.2015р. між заявником та компанією ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ. (далі по тексту також Боржник). Зокрема, заявник наголошує на тому, що за Боржником рахується прострочена заборгованість з оплати послуг з управління екіпажами суден у загальному розмірі 81 500 доларів США.

Приймаючи до уваги, що станом на 25.07.2017р. належне Боржнику судно „TANAIS DREAM (ІМО 9283899, прапор Беліз) знаходяться в акваторії морського порту Чорноморськ, що підтверджується листом капітану порту від 25.07.2017р. а також враховуючи порядок та швидкість проведення оформлення виходу суден з морського порту, з урахуванням того, що судно відноситься до рухомого майна, ІТМ ГРУП АГ наголошувало, що невжиття запобіжних заходів відносно судна у порядку ст. 43-1 ГПК України шляхом накладення арешту утруднить та зробить взагалі неможливим судовий захист законних прав заявника.

Ухвалою від 25.07.2017р. вказана заява була призначена до розгляду в засіданні суду на 25.07.2017р. о 16:00 год., про час та місце проведення якого ІТМ ГРУП АГ був повідомлений у телефонному режимі. При цьому, ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ. не повідомлялось господарським судом про час та місце судового засідання із розгляду зави про вжиття запобіжних заходів, з огляду на заявлене клопотання ІТМ ГРУП АГ про розгляд заяви без повідомлення особи, відносно якої просять вжити запобіжні заходи.

В судовому засіданні, яке відбулось 25.07.2017р., представник заявника у повному обсязі підтримав вимоги заяви про вжиття запобіжних заходів.

Розглянувши заяву ІТМ ГРУП АГ про вжиття запобіжних заходів відносно ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ. шляхом накладення арешту на належне йому майно, заслухавши доводи та пояснення представника заявника, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.ст. 43-1, 43-2 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43-2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову. Запобіжні заходи включають зокрема накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.16 ГПК України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває судно, або порту реєстрації судна.

Положеннями п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна" №3702-VI від 07.09.2011р. встановлено, що „морська вимога" означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів, зокрема, із будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів.

Згідно зі ст.2 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. з урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "o", "p" або "q" пункту 1 статті 1.

В силу положень ч. 1-2 ст. 41 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України.

Положеннями ч. 1 ст. 42 Кодексу торговельного мореплавства України врегульовано, що судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов'язаних з рятуванням судна, зокрема, вимога у зв'язку з будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером (п. 19).

Оскільки заявник у поданій до господарського суду заяві про вжиття запобіжних заходів як на правову підставу арешту судна посилався на приписи п. 19 ч. 1 ст. 42 Кодексу торговельного мореплавства України та п.1 ч.1 ст.1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р., а також приймаючи до уваги пояснення представника ІТМ ГРУП АГ, яким було зазначено, що між заявником та ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ. було укладено договори, які за своєю правовою природою є агентськими договорами, господарський суд вважає за необхідне першочергово дослідити питання щодо можливості віднесення вимог ІТМ ГРУП АГ, які виникли в результаті порушення з боку ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ. грошових зобовязань за договорами про управління екіпажем суден від 01.07.2015р., до морських вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу торговельного мореплавства України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства.

Згідно з ч. 1 ст. 117 Кодексу торговельного мореплавства України морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

При цьому, з наданих господарському суду договорів про управління екіпажем суден від 01.07.2015р. вбачається, що Менеджери екіпажу (ІТМ ГРУП АГ) комплектують судно екіпажем відповідної класифікації за вимогою судновласників у тому числі здійснюють, зокрема, наступні функції: відбір та наймання команди судна, у тому числі складання платіжних відомостей, організація та управління пенсіями; забезпечення дотримання вимог законодавства держави прапора судна; забезпечення проходження членами екіпажу медичного огляду кваліфікованим лікарем; забезпечення страхування екіпажу судна та будь-яких повязаних осіб, які входять на море на борту судна тощо.

Викладене вище дозволяє господарському суду дійти висновку, що вимоги ІТМ ГРУП АГ до ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ., які виникли в результаті порушення з боку ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ. умов договорів про управління екіпажем суден від 01.07.2015р., у розумінні положень Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952р. та Кодексу торговельного мореплавства України не є морськими вимогами, що, в свою чергу, виключає можливість накладення господарським судом арешту на судно „TANAIS DREAM.

Окрім викладеного вище, господарський суд вважає за необхідне додатково зазначити, що в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 43-3 ГПК України заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до п. 4, 9 Інформаційного листа "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" від 20.04.2007 р. N 01-8/251 заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо). У вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК України; імовірності настання обставин, зазначених у ст. 43-1 ГПК України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Суд зауважує що, в даному випадку, заявник наголошував, що невжиття запобіжних заходів взагалі зробить неможливим судовий захист прав ІТМ ГРУП АГ, на підтвердження чого суду не було надано жодного належного доказу, у звязку з чим господарський суд доходить висновку про неспіврозмірність заходу до забезпечення позову розміру грошових вимог до ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ.

За таких обставин, судом під час розгляду даної заяви не встановлено обставин, з якими закон повязує можливість вжиття запобіжних заходів, що має наслідком відмову у задоволенні відповідної заяви компанії ITM GROUP AG (ІТМ ГРУП АГ).

Керуючись ст.ст. 43-1 43-4, 86 ГПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви (вх. №4-18/17 від 24.07.2017р.) ITM GROUP AG (ІТМ ГРУП АГ) про вжиття запобіжних заходів відносно TANAIS SHIPPING (ТАНАІС ШИПІНГ ЛДТ.) шляхом накладення арешту на майно, відмовити.

Відповідно до ст. 43-8 ГПК України на ухвалу про вжиття запобіжних заходів, ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів, а також на ухвалу про залишення без змін ухвали про вжиття запобіжних заходів або її зміну чи скасування може бути подано апеляційну скаргу.

Суддя С.П. Желєзна