Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

25 липня 2017 року справа № 927/587/17

За позовом: Сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна»,

вул. Калинівка, 1, корп. А, с. Скуносове, Сумська область, Путивльський район, 41541

До відповідача: Дочірнього підприємства «Коропський сирзавод» Товариства з обмеженою відповідальністю «Сил», вул. Дачна 25, смт. Короп, Коропський район, Чернігівська область, 16200

про стягнення 186782грн 87 коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №02-37 від 05.07.2017

Від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарським споживчим кооперативом «Ярославна» подано позов до Дочірнього підприємства «Коропський сирзавод» Товариства з обмеженою відповідальністю «Сил» про стягнення 115000,00 грн боргу за договором поставки №17/2 від 29.07.2015, інфляційних нарахувань у розмірі 17331,61 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3233,00 грн, пеню у розмірі 34065,20 грн.

Від позивача (за підписом голови ССК «Ярославна» ОСОБА_2) по пошті надійшла заява №02/39 від 11.07.2017 про уточнення (збільшення) позовних вимог, в якій посилаючись на те, що станом на дату складання позовної заяви відповідачем не погашено суму основного боргу, неналежно виконувались зобовязання щодо оплати за поставлений товар, заявляє про збільшення позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань, просить стягнути з відповідача борг в розмірі 115000,00 грн, інфляційні нарахування в розмірі 65796,32 грн, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5986,55 грн, а всього 186782,87 грн, та витрати по сплаті судового збору. До заяви №02/39 від 11.07.2017 позивачем подані докази направлення відповідачу копії вказаної заяви з додатками.

Представник позивача в судовому засіданні 17.07.2017 надав усні пояснення стосовно пені, заявленої позивачем до стягнення з відповідача у позовній заяві, та зазначив, що позивач відмовляється від позову в частині стягнення пені в сумі 34065,20 грн, у зв'язку зі спливом строку позовної давності стосовно її нарахування, тому вона і не була вказана в прохальній частині заяви №02/39 від 11.07.2017 про уточнення (збільшення) позовних вимог і позивачем визначена ціна позову без урахування вимог про стягнення з відповідача пені. Представник позивача повідомив, що відповідна заява про відмову від позову в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 34065,20 грн буде подана позивачем у наступному судовому засіданні.

Суд прийняв до уваги усні пояснення представника позивача стосовно відмови від позову в частині стягнення з відповідача пені та роз'яснив представнику позивача наслідки такої відмови.

Наслідки відмови від позову представнику позивача зрозумілі.

Представник відповідача (ОСОБА_3В.) у судовому засіданні 17.07.2017 заперечила проти поданої заяви позивача про уточнення (збільшення) позовних вимог, зокрема, не погодилась із сумами, заявленими позивачем до стягнення з відповідача. Представник відповідача також зазначила, що на адресу товариства не надходила позовна заява з додатками.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття судом рішення по справі збільшити, зменшити розмір позовних вимог, а подана позивачем заява №02/39 від 11.07.2017 року не суперечить діючому законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси, а тому ухвалою суду від 17.07.2017 суд прийняв заяву, відповідно до якої позивачем збільшено розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних на суму 2753,55грн та інфляційних нарахувань на суму 48464,71грн, визначено нову ціну позову у сумі 186782,87грн, а вимоги про стягнення пені у сумі 34065,20 грн до відповідача не заявляються.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.07.2017 надала заперечення на позов від 17.07.2017, в яких просить прийняти рішення про відмову у задоволенні позову, та зазначає, що згідно п.2.3 договору поставки №17/2 від 29.07.2015 року на кожну партію молока постачальник зобов'язаний надати покупцю наступні супровідні документи: товарно-транспортну накладну Ф1-ТН, спеціалізовану товарну накладну №1-ТН (МС), із заповненням в них усіх реквізитів щодо кількості та якості молока; видаткову накладну; податкову накладну; ветеринарне свідоцтво. Проте, підприємство ні товарно-транспортну накладну Ф1-ТН, ні спеціалізовану товарну накладну №1-ТН (МС), із заповненням в них усіх реквізитів щодо кількості та якості молока, ні видаткову накладну не отримало, що є фактом не поставки ССК «Ярославна» товару. Крім того, відповідач вважає, що одна податкова накладна не фіксує факт реальності операції та не може бути безспірним доказом факту поставки, оскільки можливі зловживання або помилки посадових осіб підприємства та маніпулювання з обсягом кредиту ПДВ, видаткові накладні позивачем не надсилалися та не підписувалися, та позивачем не надано доказів, які підтверджують факт перевезення товару. До того ж, підприємство не отримало від позивача ні претензії, ні вимоги по сплаті заборгованості.

У судовому засіданні 17.07.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача просив стягнути з відповідача борг в розмірі 115000,00 грн, інфляційні нарахування в розмірі 65796,32 грн, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5986,55 грн, а всього 186782,87 грн, та витрати по сплаті судового збору.

Представник відповідач (ОСОБА_3В.) просила відмовити у позові у повному обсязі з підстав наведених у заперечені на позов від 17.07.2017.

Відповідно до ухвали суду від 17.07.2017 розгляд справи було відкладено на 25.07.2017 о 11год.00хв. У судовому засіданні 25.07.2017, на підтвердження заявленої у попередньому судовому засіданні відмови від вимог про стягнення з відповідача пені, представником позивача подано клопотання №02/46 від 24.07.2017 за підписом голови ССК «Ярославна» ОСОБА_2, в якому позивач відмовляється від стягнення з ДП «Коропський сирзавод» ТОВ «СИЛ» пені у розмірі 34065,20 грн. Суд прийняв відмову позивача від позову в частині стягнення з відповідача пені у сумі 34065,20грн, оскільки подана заява не суперечить діючому законодавству, не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси та є відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України процесуальним правом позивача до винесення судом рішення у справі.

Оскільки судом прийнята часткова відмова позивача від позову, тому провадження у справі в частині стягнення з відповідача пені у сумі 34065,20грн підлягає припиненню відповідно до п.4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Представником позивача також подані пояснення №02/47 від 24.07.2017, в яких він зазначає, що факт поставки молочної продукції за спеціалізованими товарними накладними №432 від 30.07.2015 та №435 від 31.07.2015 підтверджується приймальною квитанцією на закупівлю молочної продукції від 05.08.2015 на загальну суму 97776,00 грн, факт поставки молочної продукції за спеціалізованими товарними накладними №438 від 01.08.2015, №441 від 02.08.2015 та №444 від 03.08.2015 підтверджується скріншотами електронного листа надісланого на адресу ССК «Ярославна». Крім того, в поданих поясненнях позивач зазначає, що у протоколі погодження ціни внаслідок технічної помилки ціну зазначено у рядку вищого ґатунку замість рядка першого ґатунку. Вартість молока 4200,00 грн за тонну підтверджується приймальною квитанцією від 05.08.2015. Доставка молочної продукції здійснювалась транспортом покупця.

До початку судового засідання 25.07.2017 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник відповідача не заперечував проти розгляду справи без участі представників відповідача.

Суд задовольнив подану заяву відповідача щодо розгляду справи без участі його представників, з огляду на те, що явка представників сторін у судове засідання не визнавалася обовязковою та участь представників у судовому засіданні є процесуальним правом сторони.

До початку судового засідання 25.07.2017 від відповідача надійшло письмове пояснення. В поданому письмовому поясненні відповідач проти позову заперечує, та не визнає збільшення позовних вимог, як і не визнає сам позов взагалі. В поданому поясненні відповідач не заперечує укладення договору поставки №17/2 від 29.07.2015, проте зазначає, що укладення самого договору не є фактом поставки товару, яка так і не відбулася. Відповідач повідомляє, що правильність оформлення спеціалізованої товарної накладної №1-ТН (МС) ССК «Ярославна» може тільки коментувати на основі побаченого в залі судового засідання, так як даних накладних у підприємства не має. Відповідач, посилаючись на приписи Інструкції про порядок заповнення, застосування спеціалізованої форми товарної накладної на перевезення молочної сировини, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики №176 від 01.07.2002, зазначає, що не вказано номер та серію накладної; частина 2 - відомості про вантаж вказані не коректно (нема перерахунку на базисну жирність), частина 3 - відомості про відповідальних осіб, реквізити та підписи осіб, які приймають участь у процесі перевезення молочної сировини не зазначена особа яка прийняла молочну сировину, права частина засвідчується печаткою молокоприймального пункту або підприємства, яким прийнята молочна сировина. З приводу осіб, прізвища яких перелічені у спеціалізованих товарних накладних, підприємство повідомляє, що накладні не отримував, немає причетності до їх оформлення, що на думку відповідача підтверджується Податковим розрахунком сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма 1ДФ), таблицею 6 Відомості про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам (липень, серпень), де зазначаються всі працівники підприємства, які працювали за трудовим договором та надавали послуги цивільно-правового характеру. Відповідач повністю заперечує вказані в Акті звірки дані, як і сам факт поставки товару. Щодо коштів перерахованих на рахунок ССК «Ярославна» відповідач повідомляє, що на підприємстві проводиться внутрішня перевірка щодо безпідставного перерахування коштів контрагенту.

У звязку із задоволенням клопотань сторін наданих у попередньому судовому засіданні та у звязку із задоволенням клопотання позивача поданого у даному судовому засіданні про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, засідання господарського суду по розгляду даної справи проведені без фіксації технічними засобами.

Розглянувши подані матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 29.07.2015 між сторонами було укладено договір поставки №17/2, відповідно до п.1.1 якого постачальник (позивач) зобовязується передати у власність покупця (відповідача) молоко коровяче незбиране ДСТУ 3662-97, а покупець зобовязується приймати й оплачувати молоко на умовах та в порядку визначеному цим договором.

В якості доказів виконання своїх договірних зобовязань по договору поставки №17/2 від 29.07.2015 позивач посилається на спеціалізовані товарні накладні: №432 від 30.07.2015, №435 від 31.07.2015, №438 від 01.08.2015, №441 від 02.08.2015, №444 від 03.08.2015, та прибуткові накладні №917 від 02.08.2015 на суму 46345,58 грн, №919 від 03.08.2015 на суму 52002,61 грн. Позивач стверджує, що поставив відповідачу молока на загальну суму 242007,21грн.

Позивач у позовній заяві вказує на те, що відповідач частково розрахувався за поставлену молочну продукцію і це підтверджується платіжними дорученнями: №764 від 14.08.2015 на суму 20000,00 грн, №784 від 18.08.2015 на суму 22007,21 грн, №1113 від 28.10.2015 на суму 15000,00 грн, №1149 від 05.11.2015 на суму 10000,00 грн, №1286 від 01.12.2015 на суму 5000,00 грн, №1301 від 04.12.2015 на суму 10000,00 грн, №1383 від 18.12.2015 на суму 15000,00 грн, №117 від 03.02.2016 на суму 10000,00 грн, №454 від 06.04.2016 на суму 20000,00 грн, з призначенням платежу «за молоко від господарств згідно договору №17/2 від 29.07.2015», а всього перераховано 127007,21 грн.

Позивач визначає, що станом на дату звернення з позовом заборгованість відповідача згідно договору поставки №17/2 від 29.07.2015, відповідно до наведених вище спеціалізованих товарних накладних становить 115000,00 грн.

Відповідач заперечує проти позову та зазначає, що не має перед позивачем боргу, оскільки поставка за договором так і не відбулась.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, яка кореспондується з ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовують сторони, 29.07.2015 між позивачем Сільськогосподарським споживчим кооперативом «Ярославна» (постачальник) та відповідачем ОСОБА_4 підприємством «Коропський сирзавод» Товариства з обмеженою відповідальністю «Сил» (покупець) було укладено договір поставки №17/2, відповідно до п.1.1 якого постачальник (позивач) зобовязується передати у власність покупця (відповідача) молоко коровяче незбиране ДСТУ 3662-97, а покупець зобовязується приймати й оплачувати молоко на умовах та в порядку визначеному цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору №17/2 кількість молока зазначається у Спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини за Формою-1 ТН (МС) затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України №176 від 01.07.2002, ціна у протоколах погодження цін (додаток №1), які після погодження (в порядку передбаченому цим договором), належного оформлення та підписання сторонами, є невідємною частиною даного договору.

За умовами п. 2.2 договору право власності на молоко переходить до покупця з моменту його приймання і визначається датою підписання представником покупця товарної накладної.

Згідно з п. 2.3 договору на кожну партію молока постачальник зобовязаний надати покупцю наступні супровідні документи: товарно-транспортну накладну Ф1-ТН, спеціалізовану товарну накладну формою №1-ТН (МС), із заповненням в них усіх реквізитів щодо кількості та якості молока; видаткову накладну; податкову накладну.

Відповідно до п. 5.4 договору покупець здійснює оплату за молоко у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника з моменту надання постачальником рахунку-фактури.

Пунктом 10.01 сторони погодили, що даний договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2015.

Як вбачається з протоколу погодження ціни від 29.07.2015, підписаного представниками та скрапленого відтисками печаток обох сторін, вільна ціна на молоко незбиране при базовій нормі жиру 3,4% за тону з ПДВ вищого ґатунку 4200,00 грн за тону.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням того, що обовязок доказування та подання доказів відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують вимоги та заперечення, то у даному випадку позивач повинен довести наявність тих обставин, на підставі яких він має право стягувати борг по договору поставки №17/2 від 29.07.2015.

У відповідності до пункту 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Стаття 9 вищенаведеного Закону твердить про те, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок заповнення, застосування спеціалізованої форми товарної накладної на перевезення молочної продукції, затвердженої наказом Мінагрополітики України №176 від 01.07.2002 та зареєстрованої в Мінюсті України 02.09.2002 за №722/7010 (надалі Інструкція), в редакції яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, товарна накладна за формою №1-ТН (МС) (далі накладна) це єдиний первинний документ, який є підставою для списання молочної сировини господарством або молокоприймальним пунктом, що здійснили відпуск цієї сировини, а також оприходування її молокоприймальним пунктом або молоко-переробним підприємством-одержувачем, для оперативного та бухгалтерського обліку товарно-матеріальних цінностей у межах України. Указана накладна оформлюється на кожну відвантажену партію сировини і для кожного вантажоодержувача окремо.

У пункті 1.4 Інструкції встановлено, що документальне забезпечення записів в накладній проводиться відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» (зареєстровано в Мінюсті України 05.06.1995 за №168/704).

Згідно з пунктом 2.5 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (далі Положення), повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Спеціалізована товарна накладна на перевезення молочної сировини складається з чотирьох частин і оформлюється на кожну партію вантажу. Порядок заповнення спеціалізованої товарної накладної наведений у 2 розділі Інструкції.

Дослідивши подані позивачем спеціалізовані товарні накладні, копії яких додані позивачем до матеріалів справи: №432 від 30.07.2015, №435 від 31.07.2015, №438 від 01.08.2015, №441 від 02.08.2015, №444 від 03.08.2015, оригінали яких оглянуто судом у судовому засіданні 17.07.2017, суд встановив, що вказані накладні не містять відомостей щодо прийняття відповідачем молочної сировини, її показники, не вказано посада, прізвище, імя, по батькові та підпис відповідальних осіб вантажоодержувача (відповідача), довіреність вантажоодержувача, який отримав молочну сировину, відсутні відбитки печатки відповідача, якою завірялись дані про отримання сировини. Окрім того, в спеціалізованій товарній накладній №432 від 30.07.2015 в графі Замовник (платник) та в графі вантажоодержувач вказано філія «РМК» ПП «Рось», кульковою ручкою здійснено напис «Коропський завод», який сторонами не погоджений. В матеріалах справи відсутні докази домовленості сторін щодо відвантаження молока на адресу «РМК» ПП «Рось».

З огляду на вище наведене суд доходить висновку, що спеціалізовані товарні накладні: №432 від 30.07.2015, №435 від 31.07.2015, №438 від 01.08.2015, №441 від 02.08.2015, №444 від 03.08.2015 не підтверджують передачу позивачем та отримання відповідачем молока на суму 242007,21грн. і в цій частині заперечення відповідача приймаються судом до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4. Положення ( в редакції чинній в період виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, первинні документи на паперових носіях інформації для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати обовязкові реквізити посад, прізвище і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції.

Не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази надані позивачем до позовної заяви прибуткові накладні №917 від 02.08.2015 на суму 46345,58 грн, №919 від 03.08.2015 на суму 52002,61 грн та роздруковані позивачем прибуткові накладні №917 від 02.08.2015 на суму 46345,58 грн, №919 від 03.08.2015 на суму 52002,61 грн та №912 від 01.08.2015 на суму 45883,02 скріншоти електронного листа надісланого на адресу позивача, як стверджує позивач з електронної адреси , оскільки наведені документи не містять жодного підпису уповноважених осіб щодо відпуску молока та відповідно його одержання відповідачем, а також не є первинними документами у розумінні приписів Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Як свідчать матеріали справи, сторони визнають укладення між сторонами договору поставки №17/2 від 29.07.2015, про існування інших господарських взаємовідносин між сторонами матеріали справи не містять відповідних доказів.

Подана позивачем до матеріалів справи копія приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини (за формою затвердженою наказом Мінагрополітики України від 01.07.2002 №176) від 05.08.2015 складена відповідачем за період з 01.07.2015 по 31.07.2015 на суму 97776,00грн, оригінал якої оглянуто судом у судовому засіданні 25.07.2017, де приймальником значиться ДП «Коропський сир завод» ТОВ«СиЛ» (30894726), продавець СК «Ярославна» (309334805), в графі керівник та головний бухгалтер підписи скріплені печаткою відповідача, приймається судом як доказ отримання відповідачем від позивача згідно з договором поставки №17/2 від 29.07.2015 молочної сировини першого ґатунку у кількості 23280кг (в перерахунку на молоко базисної жирності) по ціні 4,20грн (середня закупівельна ціна з урахуванням надбавок та знижок за 1 кг) на загальну суму 97776,00грн.

відсутністю заборгованості.

Доводи позивача з приводу того, що виписані ним податкові накладні №35/2 від 31.07.2015 на суму 97776,00грн, №3/2 від 03.08.2015 на суму 144231,20грн та зареєстровані в електронному порядку в Державній податковій службі України є підтвердженням отримання відповідачем молока по договору поставки №17/2 від 29.07.2015, суд вважає безпідставними, оскільки подання позивачем, відповідачем податкової звітності та сплата відповідних податків і зборів є їх обов'язком як платників податку перед державою, що не може вважатися вчиненням ними відповідних дій з виконання своїх господарських зобов'язань, зокрема, отримання відповідачем товару, визнання відповідачем боргу. Окрім того, податкові накладні не є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт отримання відповідачем молока, а є лише звітним податковим документом згідно податкового законодавства, що подавався до податкової служби.

В силу положень чинного законодавства безпосередньо первинні документи є підставою для формування фінансової та податкової звітності підприємства, а не навпаки. За відсутності первинних документів, як підстави для формування податкової звітності та відображення у ній вчинених господарських операцій, дані декларацій, поданих до податкового органу, не можуть бути доказом відвантаження/отримання товару. Більш того, наявність податкової звітності не виключає можливості її уточнення (корегування) в майбутніх податкових періодах у разі самостійного виявлення платником податків помилок в поданих деклараціях

Інших належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт поставки позивачем молока відповідачу, та його відповідне отримання відповідачем згідно з договором поставки №17/2 від 29.07.2015, позивачем на вимогу суду, до матеріалів справи не надано.

Матеріалами справи та позивачем підтверджується перерахування відповідачем на рахунок позивача коштів на загальну суму 127007,21грн згідно платіжних доручень: №764 від 14.08.2015 на суму 20000,00 грн, №784 від 18.08.2015 на суму 22007,21 грн, №1113 від 28.10.2015 на суму 15000,00 грн, №1149 від 05.11.2015 на суму 10000,00 грн, №1286 від 01.12.2015 на суму 5000,00 грн, №1301 від 04.12.2015 на суму 10000,00 грн, №1383 від 18.12.2015 на суму 15000,00 грн, №117 від 03.02.2016 на суму 10000,00 грн, №454 від 06.04.2016 на суму 20000,00 грн, з призначенням платежу «за молоко від господарств згідно договору №17/2 від 29.07.2015».

Відповідно до п.5.4 договору покупець здійснює оплату за молоко у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника з моменту надання постачальником рахунку-фактури на протязі тижня (кожної пятниці).

Як свідчать матеріали справи, позивачем не подано доказів надання (вручення, направлення) відповідачу рахунків-фактур на виконання п.5.4 договору, зокрема, і рахунку-фактури на оплату молока на суму 97776,00грн.

Направлена позивачем відповідачу претензія за №183 від 04.04.2016 про сплату заборгованості в розмірі 135000,00грн за договором поставки №17/2 від 29.07.2015 отримана відповідачем 12.04.2016, про що свідчить поштове повідомлення №249, та залишене відповідачем без відповіді та задоволення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що факт поставки молока відповідачу на умовах договору поставки №17/2 від 29.07.2015 на суму 144231,21 грн (242007,21грн - 97776,00грн), із заявлених 242007,21 грн, позивачем не доведений належними та допустимими доказами, а доведена поставка відповідачу, та відповідне отримання відповідачем молока на суму 97776,00 грн і здійснена відповідачем на користь позивача оплата на суму 127007,21 грн. Таким чином, відповідачем проведена оплата молока на суму 97776,00 грн, отриманого по приймальній квитанції на закупівлю молочної сировини від 05.08.2015 складеної відповідачем за період з 01.07.2015 по 31.07.2015.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №17/2 від 29.07.2015 у сумі 115000,00грн є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування в розмірі 65796,32 грн за період з 07.08.2015 по 17.05.2017, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5986,55 грн за період з 07.08.2015 по 17.05.2017.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведено виконання зобовязань по поставці відповідачу молока на суму 242007,21 грн та відповідно не доведена і прострочка виконання відповідачем зобовязання по оплаті молока на суму 242007,21 грн з 07.08.2015, а нарахування 3% річних та інфляційних втрат проведені позивачем на суми заборгованості відповідача, які не підтверджені матеріалами справи, отримане молоко у сумі 97776,00 грн (приймальна квитанція на закупівлю молочної сировини від 05.08.2015), як свідчать матеріали справи відповідачем оплачено до предявлення позивачем рахунку-фактри та вимоги щодо його оплати, суд доходить висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача 65796,32 грн за період з 07.08.2015 по 17.05.2017, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 5986,55 грн за період з 07.08.2015 по 17.05.2017.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, в звязку з чим не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позивач відмовився від стягнення пені, а в решті позову суд відмовив повністю судові витрати відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.173, 193, 265 Господарського кодексу України, ст. 525, 526, 625, 627, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст. 22, 33, 34, 49, 77, п.4 ст.80, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Прийняти відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у сумі 34065грн 20коп.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача пені у сумі 34065грн20коп.

3. Відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 115000грн 00коп. боргу, 65796грн 32коп. інфляційних нарахувань, 5986грн 55коп. 3% річних.

Повне рішення складено 31.07.2017 року.

Суддя Н.Ю.Книш