УХВАЛА

25.07.2017Справа № 910/15874/13

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС), м. Київ,

з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.06.2014

у справі № 910/15874/13

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до публічного акціонерного товариства «Київенерго», м. Київ,

про стягнення 492 850,47 грн.,

за участю представників:

скаржника - Конопліцького І.В. (довіреність від 14.04.2017 №14-75);

відповідача - Гуменюк Т.М. (довіреність від 28.09.2016 №91/2016/09/28-4);

ВДВС - не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - Товариство): 115 987,07 грн. втрат від інфляції; 314 052,83 грн. пені; 62 810,57 грн. 3% річних, а всього 492 850,47 грн., нарахованих відповідачу у зв'язку із простроченням сплати заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 31.07.2012 №1476-12-ПР.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2013 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2013 у справі №910/15874/13 скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо втрат від інфляції та пені; у вказаній частині прийнято нове рішення, яким стягнуто з Товариства на користь Компанії пеню у сумі 268 251,37 грн.; в частині стягнення втрат від інфляції відмовлено; стягнуто з Товариства на користь Компанії 6 620,95 грн. судового збору за подання позову; стягнуто з Компанії на користь Товариства 3 310,48 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

03.06.2014 на виконання вказаної постанови видано накази.

03.01.2017 від Компанії до суду надійшла скарга від 27.12.2016 №14/5-2307В на дії ВДВС з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.06.2014 зі справи №910/15874/13, у якій Компанія просить суд: визнати незаконними дії ВДВС щодо винесення постанови від 16.12.2016 ВП №44275170 про закінчення виконавчого провадження; визнати недійсним постанову в.о. начальника ВДВС Магди С.В. від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження №44275170.

Розпорядженням від 03.01.2017 №05-23/28 В.о. Керівника апарату Господарського суду міста Києва Латко І.О. було призначено повторний автоматизований розподіл у зв'язку із звільненням судді Домнічевої І.О.

У результаті повторного автоматизованого розподілу скаргу було передано на розгляд судді Головатюку Л.Д.

Розпорядженням від 26.01.2017 №05-23/277 Керівника апарату Господарського суду міста Києва Кривенко О.М. було призначено повторний автоматизований розподіл у зв'язку із неможливістю здійснювати правосуддя суддею Головатюком Л.Д.

У результаті повторного автоматизованого розподілу скаргу було передано на розгляд судді Курдельчуку І.Д.

Матеріали справи 19.12.2016 були направлені до Київського апеляційного господарського суду на виконання запиту від 07.09.2016 №09-16/4132/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2017 відкладено вирішення питання про прийняття скарги на дії ВДВС з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.06.2014 у справі №910/15874/13 до повернення матеріалів справи з апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 у справі №910/15874/13 заяву Компанії про виправлення описки в резолютивній частині постанови від 12.05.2014 залишено без задоволення.

Постановою (додаткова) Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 у справі № 910/15874/13 рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2013 в частині стягнення з Товариства на користь Компанії 3% річних в розмірі 62 810,57 грн. залишено без змін.

Матеріали справи №910/15874/13 повернулися з Київського апеляційного господарського суду до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 призначено розгляд скарги на 04.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 розгляд скарги відкладено на 25.07.2017.

Товариство 21.07.2017 подало суду заперечення на скаргу, в яких зазначило таке: Міністерство регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України листом від 17.03.2017 №8/10-630-17 повідомило Товариство, зокрема, про те, що нараховані на погашену Товариством заборгованість за спожитий природний газ до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон) неустойка, штраф (пеня), інфляційні нарахування, проценти річних піддягають списанню на підставі частини третьої статті 7 Закону, яка є нормою прямої дії, при цьому, виконання цієї норми не потребує включення Товариства до реєстру; наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.06.2017 №155 Товариство включено до реєстру підприємств, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості, а відтак Товариство є учасником такої процедури; постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2014 у справі №910/15874/13, на виконання якої видано наказ, встановлено, що заборгованість у Товариства перед Компанією, що виникла на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 31.07.2012 №1476-12-ПР, відсутня у зв'язку з перерахуванням коштів в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 17.12.2012 і від 28.12.2012; таким чином, заборгованість за спожитий природний газ Товариством погашена до набрання чинності Законом; про факт списання Товариство повідомило Компанію як зацікавлену сторону листом від 06.12.2016 №42АУ/92ПЗ/12564; єдиною умовою, яку встановив законодавець для списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних було погашення такої заборгованості за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, до набрання чинності Законом, яку Товариство виконало.

Представник Компанії у судовому засіданні 25.07.2017 надав пояснення по суті скарги, підтримав її та просив задовольнити.

Представник Товариства підтримав доводи, викладені у запереченнях на скаргу, проти її задоволення заперечив.

Представник ВДВС у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень; станом на 25.07.2017 ВДВС пояснень щодо скарги суду не подав.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду скарги, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення представників скаржника і відповідача, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на таке.

Частинами першою і другою статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Судом встановлено, що 22.12.2016 Компанією отримано постанову ВДВС від 16.12.2016 ВП №44275170 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 16 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до пункту 16 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

30.11.2016 набрав чинності Закон.

Згідно із частиною третьою статті 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Частиною першою статті 1 Закону передбачено, що процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону:

- кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

- кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

- заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Учасники процедури врегулювання заборгованості - це підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Разом з тим, станом на день прийняття ВДВС оскаржуваної постанови від 16.12.2016 Товариство не було включено до реєстру підприємств, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості, що унеможливило в подальшому проведення між Компанією і Товариством взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Дії ВДВС щодо закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 16 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є протиправними, оскільки відсутні докази списання 268 251,37 грн. пені, а ВДВС, в свою чергу, в силу норм чинного законодавства України, не наділено правом на самостійне списання вказаної суми на підставі норм Закону.

Крім того, ні Товариством, ані ВДВС не подано суду доказів, які б підтверджували списання 268 251,37 грн. пені у відповідності до положень Закону.

Таким чином, скарга на дії ВДВС підлягає задоволенню.

У пункті 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, керуючись статтями 86, 1212 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.06.2014 у справі № 910/15874/13 задовольнити.

2. Визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо прийняття постанови від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження №44275170.

3. Визнати недійсною постанову в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магди С.Г. від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження №44275170.

4. Копію ухвали надіслати учасникам процесу, що не були присутні у судовому засіданні, відповідно до статті 87 ГПК України.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому законодавством України порядку.

Суддя І.Д.Курдельчук