ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2017 р.Справа № 922/1025/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_2, м. Харків
до ФОП ОСОБА_3 Ізраільєвича, м. Харків
про стягнення 123849,17 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, договір про надання правової допомоги від 11.05.2016 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (позивач) звернувся до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 Ізраільєвича заборгованість у розмірі 123849,17 грн. за Договором № 23-12/15 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 р. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 31.03.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.04.2016 р. о 10:00 год.

Ухвалою суду від 20.04.2016 р. задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи та розгляд справи відкладено на 18.05.2016 р. о 14:30 год.

Ухвалою суду від 18.05.2016 р. задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку вирішення спору на 15 днів за межі встановлені ч.1 ст. 69 ГПК України та продовжено строк вирішення спору по 14.06.2016 р., задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 01.06.2016 р. о 15:00 год.

У судовому засіданні призначеному на 01.06.2016 р. о 15:00 год. була оголошена перерва до 06.06.2016 р. о 12:00 год.

Ухвалою суду від 06.06.2016 р. задоволена заява представника відповідача про зупинення провадження по справі до розгляду іншої пов`язаної справи, провадження у справі № 922/1025/16 зупинено до розгляду Дзержинським районним судом м. Харкові цивільної справи № 638/1309/16ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ізраільєвича про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 Ізраільєвича до ОСОБА_2 про визнання договору позики удаваним вчиненим для приховання договору про спільну діяльність.

Ухвалою суду від 13.07.2017 р. провадження у справі поновлено, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 20.07.2017 р. о 11:30 год.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 20.07.2017 р. за вх. № 23425, надав документи згідно супровідного листа, які судом прийняті та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач про судове засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання його представник не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

01 вересня 2013 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 Ізраільєвичем (орендар) та Публічним акціонерним товариством "Харківський електротехнічний завод "Укрелектромаш" (орендодавець) був укладений Договір оренди № 109, відповідно до якого орендодавець передав у платне строкове користування орендарю нежитлові приміщення (їх частини) №№ 4-6 загальною площею 318 кв.м за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37.

При цьому орендар взяв на себе зобов'язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату (6360,00 грн. на місяць), оплачувати спожиту електроенергію та відшкодовувати витрати, пов'язані з експлуатацією об'єкту оренди (водопостачання, водовідведення, теплопостачання, обслуговування комплектно-трансформаторної підстанції, вивезення сміття).

Згідно з п.7.1. Договору оренди № 109 строк дії договору був встановлений з моменту підписання до 31.12.2014 р.

Розділом 3 Договору оренди № 109 було передбачено, що орендна плата за користування приміщенням сплачується орендарем на поточний рахунок орендодавця не пізніше, ніж за 5 (п'ять) днів до настання розрахункового місяця. Оплата вартості електроенергії здійснюється орендарем не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до настання розрахункового місяця у розмірі 100% вартості електроенергії, спожитої в попередньому місяці, а відшкодування витрат, пов'язаних з експлуатацією об'єкту оренди (водопостачання, водовідведення, теплопостачання, обслуговування комплектно-трансформаторної підстанції, вивезення сміття) - протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання відповідного рахунку.

01.09.2013 р. орендодавець передав, а орендар фактично прийняв у користування об'єкт оренди за Договором оренди № 109, що підтверджується актом приймання-передачі об'єкта оренди від 01.09.2013 р.

01 грудня 2014 р. між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 Ізраільєвичем (орендар) та Публічним акціонерним товариством "Харківський електротехнічний завод "Укрелектромаш" (орендодавець) була укладена Додаткова угода до Договору оренди № 109 від 01.09.2013 р.

Відповідно до Додаткової угоди від 01.12.2014 р. розмір орендної плати за згодою сторін було встановлено у сумі 7754,00 грн. на місяць, а термін дії Договору оренди № 109 був продовжений до 31 грудня 2015 року. Відповідно до п.1. Додаткової угоди від 01.12.2014 р. сторони дійшли згоди викласти п.1.1. Договору у наступній редакції:

"Орендодавець передає орендарю в оренду, тобто на визначений даним договором строк за плату в користування наступний об'єкт оренди:

- частину нежитлового приміщення № 4, розташованого на 1-му поверсі в Корпусі № 21 (літера АА-2) площею 285,0 кв.м. з метою розміщення виробництва;

- нежитлове приміщення № 5, розташоване на 1 поверсі в Корпусі № 21 (літера АА-2) площею 18,0 кв.м. з метою розміщення виробництва;

- частину нежитлового приміщення № 6, розташованого на 1 поверсі в Корпусі № 21 (літера АА-2) площею 15,0 кв.м. з метою розміщення виробництва;

- нежитлове приміщення № 46, розташоване на 1 поверсі в Корпусі № 2 (літера У-4) площею 69,7 кв.м. з метою розміщення виробництва;

загальною площею 387,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Харків, вул. Іскринська, 37".

Також, 01.12.2014 р. між орендарем та орендодавцем був складений акт приймання-передачі об'єкта оренди.

За 2015 рік між орендарем та орендодавцем були складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за Договором № 109 від 01.09.2013 р. (том 1 а.с.34-67). Згідно них загальна вартість робіт (послуг) склала 492126,24 грн. Дані послуги відповідачем були сплачені частково у розмірі 383733,70 грн., що підтверджується платіжними дорученням, копії яких містяться в матеріалах справи (том 1 а.с. 68-104).

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що на 01.01.2015 р. сума вхідної заборгованості відповідача за Договором № 109 складала 15456,63 грн., що підтверджується Оборотно-сальдовою відомістю орендодавця по рахунку 361 по контрагенту ОСОБА_3, господарський суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості за Договором № 109 від 01.09.2013 р. склала 123849,17 грн.

23 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Харківський електротехнічний завод "Укрелектромаш" (первісний кредитор) та позивачем (новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги № 23-12/15.

Згідно п.1.1. Договору про відступлення права вимоги № 23-12/15 первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору, яке випливає з Договору оренди від 01.09.2013 р. № 109, укладеного між первісним кредитором та відповідачем (боржник).

Відповідно п.1.2. Договору № 23-12/15 новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання простроченого грошового зобов'язання по оплаті орендної плати, електроенергії, відшкодування витрат, пов'язаних з експлуатацією об'єкту оренди (водопостачання, водовідведення, теплопостачання, обслуговування комплектно-трансформаторної підстанції, вивезення сміття) у сумі (разом) 115761,37 грн., яке випливає з Договору оренди від 01.09.2013 р. № 109.

04 січня 2016 року між первісним кредитором та новим кредитором була укладена Додаткова угода № 1 до Договору № 23-12/15, якою внесені зміни до п.1.2. договору в частині збільшення простроченого грошового зобов'язання відповідача по оплаті орендної плати, спожитої електроенергії та відшкодування витрат, пов'язаних з експлуатацією об'єкту оренди (водопостачання, водовідведення, теплопостачання, обслуговування комплектно-трансформаторної підстанції, вивезення сміття), яке станом на 31.12.2015 р. склало 123849,17 грн.

Крім того, Додатковою угодою № 1 до Договору № 23-12/15 термін для передачі первісним кредитором новому кредитору документів, що підтверджують заборгованість відповідача (п.3.1), та, відповідно, термін сплати винагороди новим кредитором за відступлене право вимоги (п.2.2), були продовжені до 01 лютого 2016 року.

01 лютого 2016 року відповідно до акту приймання-передачі документації до Договору № 23-12/15 позивач отримав від ПАТ "ХЕЛЗ "Укрелектромаш" документи, що підтверджують заборгованість відповідача за Договором оренди від 01.09.2013 р. № 109.

02 лютого 2016 року позивачем на користь ПАТ "ХЕЛЗ "Укрелектромаш" було фактично сплачено 123849,17 грн. на виконання зобов'язань за Договором оренди №109 від 01.09.2013 р. та відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 23-12/15 від 23.12.2015 р., що підтверджується платіжним дорученням № 99 від 02.02.2016 р.

19 лютого 2016 року за місцем проживання (реєстрації) відповідача, визначеним відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач направив повідомлення про відступлення права вимоги боргу у сумі 123849,17 грн. Одночасно у повідомленні про відступлення права вимоги містилася вимога позивача до відповідача щодо виконання простроченого грошового зобов'язання.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/1309/16-ц від 13.03.2017 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ізраільєвича "Про стягнення боргу за договором позики" та по зустрічному позову ОСОБА_3 Ізраільєвича до ОСОБА_2 "Про визнання договору позики удаваним, який вчинено для приховування договору про спільну діяльність та недійсним", яке набрало законної сили 28.03.2017 р., позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ізраільєвича "Про стягнення боргу за договором позики" задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 Ізраільєвича на користь ОСОБА_2 за договором позики суму боргу в розмірі 384750 гривен, судові витрати в розмірі 3847 гривен 50 копійок, а разом в розмірі 388597 гривень 50 копійок. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 Ізраільєвича до ОСОБА_2 "Про визнання договору позики удаваним, який вчинено для приховування договору про спільну діяльність та недійсним " відмовлено.

При цьому, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/1309/16-ц від 13.03.2017 р. було встановлено, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 не надано суду доказів того, що якимось чином письмово закріплювалися всі умови, властиві для договору про спільну діяльність, і які б дозволили зробити обґрунтований висновок про сутність правовідносин саме як відносин спільної діяльності. Документи, які надані позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог, стосуються господарської діяльності, зокрема, саме його, та не свідчать про наявність правовідносин з ОСОБА_2 в частині спільної діяльності.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача за Договором оренди № 109 від 01.09.2013 р. у розмірі 123849,17 грн. та наявність у позивача права вимоги даної заборгованості від відповідача на підставі Договору відступлення права вимоги № 23-12/15 від 23.12.2015 р., господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо у спорі про відшкодування збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою, судові витрати за правилами цієї статті мають бути стягнуті на користь товариства, то вони стягуються на користь учасників (акціонерів) такого товариства, зазначених у частині восьмій статті 28 цього Кодексу, у тій частині, в якій вони понесені цими учасниками (акціонерами). Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 1857,74 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 628, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 Ізраільєвича (61068, м. Харків, в'їзд Фесенківський, 9, кв. 50, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - м. Харків) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61072, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, "01" травня ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження - м. Харків) заборгованість у розмірі 123849,17 грн. за Договором № 23-12/15 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 р. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1857,74 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 25.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_4