РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017Справа № 910/7903/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмед»

про стягнення 1 501 227,56 грн.

за участю представників:

від позивача: Трофимець К.О.- представник за довіреністю б/н від 06.06.2017 р.

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк», позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмед» (далі - ТОВ «Вінмед», відповідач) про стягнення 1 501 227,56 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов рамкової угоди № FW105.818 від 31.03.2014 р. та договору про відкриття кредитної лінії № 105.44450/FW105.818 від 31.03.2014 р. в частині повного та своєчасного повернення наданих у кредит грошових коштів, а також сплати процентів за користування ними, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ПАТ «ПроКредит Банк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 1 501 227,56 грн. з яких: 1 385 943,49 грн. - основна заборгованість (капітал); 30 099,85 грн. - проценти; 58 141,72 грн. - проценти за неправомірне користування кредитом; 27 042,50 грн. - пеня.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, позиція відповідача щодо заявленого позову суду невідома, причини його неявки та ненадання доказів судом визнані неповажними. Через канцелярію суду представник подав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору, в задоволенні якого судом було відмовлено з огляду на його необґрунтованість та відсутність підстав, передбачених положеннями ст. ст. 77, 69 ГПК України, для вчинення відповідних процесуальних дій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 31.03.2014 р. між ПАТ «ПроКредит Банк» (кредитор) та ТОВ «Вінмед» (позичальник) була укладена рамкова угода № FW105.818 (далі - рамкова угода), згідно з умовами якої кредитор на підставі угоди зобов'язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов'язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені угодою та кредитними договорами (п. 2.1 угоди).

Відповідно до п. 2.2 рамкової угоди встановлюються наступні лімітні умови кредитування позичальника:

- ліміт суми кредитування - еквівалент 2 500 000,00 грн.;

- ліміт строку кредитування - 120 місяців;

- максимальний розмір процентів - 40% річних.

Згідно з п. 4.1 рамкової угоди за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити кредитору проценти у розмірі та порядку, визначених угодою та кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених угодою.

Пунктом 4.2 рамкової угоди передбачено, що проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту.

Проценти нараховуються у дні, визначені відповідним кредитним договором, як дні погашення процентів, на суму залишку кредиту, існуючого на момент закриття кожного з операційних днів за кожен календарний день періоду між датою (включно), що передує поточному нарахуванню та датою (включно) останнього нарахування процентів (видачі кредиту - для першого нарахування). При цьому залишком кредиту у небанківські дні є залишок на кінець останнього операційного дня, що передував цим дням (п. 4.3 рамкової угоди).

Положеннями п. 9.2.2 рамкової угоди на позичальника покладений обов'язок щоразу у день настання строків погашення грошових зобов'язань забезпечувати належне їх погашенню здійснювати перевірку проведення погашення та його належності. У випадку настання обставин, що перешкоджають погашенню грошових зобов'язань позичальник зобов'язаний невідкладно вживати належних та достатніх заходів для усунення цих обставин.

Відповідно до п. 4.4 рамкової угоди у випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення.

Згідно з п. 8.2.1 рамкової угоди кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у випадку прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні.

Пунктом 8.4 рамкової угоди встановлений обов'язок позичальника достроково погасити весь залишок кредиту протягом п'яти банківських днів з дня відправлення (вручення, якщо кредитор вручив вимогу) позичальнику чи поручителям вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані у такій вимозі.

У разі виникнення заборгованості позичальника тривалістю понад 30 (тридцять) календарних днів позичальник зобов'язаний здійснити повне дострокове погашення кредиту, виданого на підставі кредитного договору, по якому існує прострочення не пізніше ніж через 3 банківські дні з моменту настання тридцятого календарного дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором (п. 8.6 рамкової угоди).

Відповідно до п. 10.2 рамкової угоди при порушені встановлених договорами строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує штрафну неустойку у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 (п'ятнадцять) гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, розмір неустойки збільшується до 1% за умови подання кредитором відповідного повідомлення позичальнику про таке збільшення. Неустойку не може бути збільшено, якщо погашено не менш ніж 80% усього боргу чи щомісячно погашається не менш ніж 30% від суми заборгованості.

Крім того, 31.03.2014 р. сторонами був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 105.44450/FW105.818 (далі - кредитний договір), згідно з умовами якого кредитор на підставі та умовах рамкової угоди № FW105.818 від 31.03.2014 р., а також цього договору відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію, у межах та на умовах якої зобов'язується надавати позичальнику кредит у дні, сумі та на строк, визначені позичальником, а позичальник зобов'язується належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно і належно здійснювати погашення кредиту, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, що передбачені рамковою угодою та цим договором (п. 1 договору).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 3 від 20.04.2016 р.) ліміт суми кредитної лінії становить:

- з 31.03.2014 р. по 21.06.2016 р. - 55 000,00 дол. США;

- з 22.06.2016 р. по 20.07.2016 р. - 50 000,00 дол. США;

- з 21.07.2016 р. по 22.08.2016 р. - 45 000,00 дол. США;

- з 23.08.2016 р. по 20.09.2016 р. - 40 000,00 дол. США;

- з 21.09.2016 р. по 20.10.2016 р. - 35 000,00 дол. США;

- з 21.10.2016 р. по 21.11.2016 р. - 30 000,00 дол. США;

- з 22.11.2016 р. по 02.12.2016 р. - 25 000,00 дол. США.

Пунктом 2.2 кредитного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом є змінюваною, а розмір процентів становить 12% річних. Через кожні 12 місяців, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення, розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього договору, змінюється і встановлюється у розмірі, що визначається за формулою: проценти = індекс Libor 12 + 11,45%.

20.04.2016 р. сторони уклали договір про внесення змін № 1 до кредитного договору, згідно з умовами якого дійшли згоди викласти п. 2.2 кредитного договору у редакції, за якою: тип процентної ставки - змінювана, розмір процентів - з 11.06.2015 р. по 30.09.2015 р. (включно) - 6% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, весь інший період користування лімітом - 12% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Через кожні 6 місяців, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення, розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього договору, змінюється і встановлюється у розмірі, що визначається за формулою: проценти = індекс Libor 12 + 11,45%.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу в кредит грошові кошти в загальному розмірі 56 000,00 дол. США, що підтверджується банківською випискою, сформованою 01.03.2017 р. Таким чином, позивач свої зобов'язання за договорами перед відповідачем виконав.

Зі свого боку, відповідач зобов'язання перед позивачем виконав неналежним чином, не в повному обсязі та з порушенням строків повернув грошові кошти надані в кредит та сплатив проценти за користування ними.

Так, з банківської виписки, сформованої 01.03.2017 р., та наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що на погашення заборгованості за кредитом відповідач сплатив грошові кошти в загальному розмірі 4 749,50 дол. США. Отже, враховуючи вказане часткове виконання зобов'язання, заборгованість ТОВ «Вінмед» по кредиту становить 51 250,50 дол. США (56 000,00 - 4 749,50), що за розрахунком позивача, беручи до уваги курс валют, встановлений НБУ станом на 22.02.2017 р., складає 1 385 943,49 грн.

Матеріалами справи також підтверджується, що протягом спірного періоду з 21.06.2016 р. по 22.02.2017 р. відповідач повинен був сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2 651,29 дол. США, проте, вказане зобов'язання виконав частково, а саме - в рахунок погашення заборгованості по процентах за користування кредитом відповідач сплатив грошові кошти в загальному розмірі 1 538,23 дол. США. Враховуючи вказане часткове виконання зобов'язання, заборгованість ТОВ «Вінмед» по процентах за користування кредитом склала 1 113,06 дол. США (2 651,29 - 1 538,23), що за розрахунком позивача, беручи до уваги курс валют, встановлений НБУ станом на 22.02.2017 р., складає 30 099,85 грн.

Крім того, суд враховує, що протягом спірного періоду з 21.06.2016 р. по 22.02.2017 р. відповідач повинен був сплатити проценти за неправомірне (фактичне) користування кредитом у розмірі 2 412,72 дол. США, проте, вказане зобов'язання виконав частково, а саме - в рахунок погашення заборгованості по процентах за неправомірне користування кредитом сплатив грошові кошти в загальному розмірі 262,71 дол. США. Таким чином, враховуючи вказане часткове виконання зобов'язання, заборгованість ТОВ «Вінмед» по процентах за неправомірне користування кредитом становить 2 150,01 дол. США (2 150,01 - 262,71), що за розрахунком позивача, беручи до уваги курс валют, встановлений НБУ станом на 22.02.2017 р., складає 58 141,72 грн.

Отже, на підставі рамкової угоди № FW105.818 від 31.03.2014 р. та договору про відкриття кредитної лінії № 105.44450/FW105.818 від 31.03.2014 р. у ТОВ «Вінмед» виникла заборгованість по кредиту (капітал) у сумі 1 385 943,49 грн. (51 250,50 дол. США.), а також заборгованість по про процентах в розмірі 30 099,85 грн. (1 113,06 дол. США) та заборгованість по процентах за неправомірне (фактичне) користування кредитом (нарахованих на підставі п. 4.4 рамкової угоди) в розмірі 58 141,72 грн. (2 150,01 дол. США).

Суд зазначає, що оскільки розмір позовних вимог визначений позивачем виключно у національній валюті України - гривні, суд не застосовує положення ст. 55 ГПК України щодо визначення розміру еквіваленту із застосуванням офіційного курсу, встановленого Національним банком України саме на день подання позову, та приймає до уваги розрахунок розміру позовних вимог, наданий банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на погоджений сторонами у п. 2.1 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 3 від 20.04.2016 р.) строк закінчення дії ліміту - по 02.12.2016 р., суд дійшов висновку про те, що на час розгляду та вирішення даного спору строк виконання відповідачем грошових зобов'язань за рамковою угодою № FW105.818 від 31.03.2014 р. та договором про відкриття кредитної лінії № 105.44450/FW105.818 від 31.03.2014 р. - настав.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем або спростовували доводи останнього, суду не надав, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості (капіталу) в сумі 1 385 943,49 грн., процентів в розмірі 30 099,85 грн., а також процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 58 141,72 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаних розмірах.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у сумі 27 042,50 грн., нараховану за прострочення грошового зобов'язання по сплаті кредиту та процентів за користування ним.

Статтею ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі наведених правових норм, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов'язання, суд дійшов висновку, що у позивача в силу п. 10.2 рамкової угоди договору виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки, а саме - пені за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Водночас, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що він не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки позивачем в супереч вимогам Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» застосований розмір пені, що перевищує подвійну облікову ставку НБУ.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що її розмір становить 5 555,51 дол. США, що за офіційним курсом валют НБУ станом на 22.02.2017 складає 150 235,08 грн., та є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Зважаючи на такі обставини, суд зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України при прийнятті рішення господарському суду надано право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Проте, відповідного клопотання позивачем, як заінтересованою особою, суду не надано, а тому вимога про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню судом у розмірі, визначеному позивачем, а саме - 27 042,50 грн.

Згідно зі ст. 49 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 32 - 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмед» про стягнення 1 501 227,56 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмед» (04070, м. Київ, вулиця Братська, будинок 6, офіс 301, ідентифікаційний номер 38537628) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 107-А, ідентифікаційний код 21677333) основну заборгованість (капітал) у сумі 1 385 943 (один мільйон триста вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот сорок три) грн. 49 коп., проценти в розмірі 30 099 (тридцять тисяч дев'яносто дев'ять) грн. 85 коп., проценти за неправомірне користування кредитом у сумі 58 141 (п'ятдесят вісім тисяч сто сорок одна) грн. 72 коп., пеню в розмірі 27 042 (двадцять сім тисяч сорок дві) грн. 50 коп, витрати по сплаті судового збору в сумі 22 518 (двадцять дві тисячі п'ятсот вісімнадцять) грн. 41 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 17 липня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 26 липня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.