КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2017 р. Справа№ 911/662/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

За участю представників сторін:

Від позивача: Токовенко О.В. -представник;

Від відповідача: Кукуруза Н.П. -представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПМК-1"

на рішення

Господарського суду Київської області

від 10.05.2017р.

у справі № 911/662/17 (суддя Н.Г.Шевчук)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПМК-1"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал-Київ"

про стягнення 181015,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.05.2017р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду міста Києва з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПМК-1" у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2017 року порушено апеляційне провадження у справі, справу прзначено до розгляду на 04.07.2017 року.

У судовому засіданні 04.07.2017р. оголошувалася перерва.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши, повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

1. Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПМК-1" (виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал-Київ" (замовник) 02.02.2016 уклали договір №02/02-2016-МП від 02.02.2016 (далі - Договір), відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується на свій ризик виконати відповідно до умов цього договору поставку металевої конструкції (МК) модульного приміщення під роздягальню розміром 8,0Х14,0х3,5м (далі - Товар) та виконати монтажні роботи, а замовник зобов'язується прийняти товар та роботи та оплатити їх (арк. с. 12-17, 97).

Згідно пункту 2.1 Договору виконавець приймає на себе зобов'язання виконати роботи згідно Робочої документації, узгодженої з замовником. Детальне описання МК визначається в Технічному завданні (Додаток №1) та Ескізах (Додаток №2), що додаються до даного Договору і є його невід'ємною частиною.

Умовами пункту 3.1 Договору встановлено, що загальна вартість Товару з урахуванням транспортних послуг та монтажу становить 917 000,00грн. Оплата здійснюється наступним чином: перша частина 150 000,00грн вноситься на рахунок виконавця не пізніше 3 робочих днів після підписання даного Договору; друга частина 250 000,00грн - не пізніше 10 робочих днів після підписання даного Договору; третя частина 250000,00грн - не пізніше 20 робочих днів після підписання даного Договору; четверта частина 150000,00грн - не пізніше 27 банківських днів після підписання даного Договору; п'ята частина 117000,00грн не пізніше отримання Товару та підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Зміна вартості робіт або матеріалів, вказаних у Додаткових угодах, можлива тільки у разі внесення замовником змін до Робочого проекту або Дизайн-проекту або подорожчання матеріалів, виробів і конструкцій, підтвердженого документально, та оформляється Додатковою угодою до цього Договору.

У разі необхідності проведення робіт, не врахованих при складанні цього Договору, перелік таких робіт, їх вартість будуть зафіксовані у додаткових угодах, які є невід'ємною частиною цього Договору (пункт 3.7).

Згідно пункту 4.1 Договору виконавець поставляє Товар за адресою: с.Щасливе Бориспільського району Київської області, вулиця Фестивальна, 6. Прийомка Товару по кількості та якості здійснюється на складі замовника в присутності повноважних представників замовника та виконавця.

Пунктом 5.1 Договору сторони встановили, що Товар за цим Договором повинен бути поставлений замовнику, а монтажні роботи завершені не пізніше 35 робочих днів після підписання даного Договору.

По закінченню виконання робіт сторони підписують Акт прийому-передачі виконаних робіт. При наявності зауважень зі сторони замовника сторони підписують додатковий Акт недоліків та визначають термін їх усунення. Додатковий акт (дефектовочний акт) формується тільки після підписання основного Акту прийому-передачі (пункт 5.5)

Відповідно до пункту 5.6 виконані роботи вважаються прийнятими, а Товар поставленим замовнику після підписання сторонами Акту прийому-передачі..

08.02.2016 сторонами була укладена Додаткова угода №1 до цього Договору, в якій сторони визначили, що на дату укладанні цієї Угоди вартість робіт з урахуванням ПДВ становить 63700,00грн (пункт 2 Угоди).

Пунктом 3 цієї Додаткової угоди встановлено, що 100% оплата здійснюється на протязі 3-х банківських днів після підписання даної Угоди.

2. Висновки суду першої інстанції.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факту виконання, передбачених договором підряду, робіт у встановлені цим договором строки.

Надані позивачем видаткові накладні на отримання ним від інших контрагентів матеріалів та товарів не містять інформації, що пов'язує їх з виконанням позивачем його зобов'язань по Договору (арк. с. 55-79), а тому суд не прийняв їх, як доказ по справі.

Акти №1-№6 здачі-приймання робіт (надання послуг), копії яких з доказом направлення їх відповідачу 29.04.2017 (в період розгляду спору судом), надані позивачем до матеріалів справи (арк. 121-129), не є належними доказами виконання робіт по Договору, так як вони не відповідають встановленим типовим формам таких актів: не місять інформації про вартість виконаних будівельно-монтажних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов'язані з виконанням цього обсягу робіт.

3.Доводи та обґрунтування апеляційної скарги.

1. Апелянт вважає, що відповідач, посилаючись на порушення здачі роботи підрядником, діє недобросовісно з порушенням меж здійснення цивільних прав, встановлених ст.3 ЦК України.

2. Крім того, висновок суду про сплату відповідачем суми коштів за Договором та Додатковою угодою розміром у 876700, 00 грн. є помилковим та таким, що не відповідає наявним у матеріалах справи доказам та обставинам справи.

3.Апелянт звертає увагу суду на той факт, що суд першої інстанції безпідставно визнав неналежними докази (акти №№1-6 та акт взаєморозрахунку),як такі що не відповідають встановленим типовим формам таких актів: не містять інформації про вартість виконаних будівельно-монтажних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов'язані з виконанням цього обсягу робіт.

5.Висновки суду за результатами розгляду справи в апеляційному провадженні.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Проаналізувавши умови Договору, в тому числі Технічне завдання (Додаток №1), Графік виконання поетапних робіт по об'єкту (Додаток №2), суд першої інстанції вірно встановив, що за своєю правовою природою Договір є договором будівельного підряду.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом

Згідно частини четвертої статті 879 цього Кодексу оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Порядок передання та приймання робіт за договором будівельного підряду встановлений статтею 882 Цивільного кодексу України.

Зокрема частиною четвертою цієї статті визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Таким чином, законом передбачено можливість складання одностороннього акту, що спрямовано на захист інтересів підрядника, у випадку коли замовник безпідставно відмовляється від належного прийняття виконаної роботи. У матеріалах справи відсутні претензії зі сторонни замовника щодо якості виконаних робіт за вказаним договором підряду. Тому надані позивачем докази №№1-6 здачі-приймання робіт (арк. 121-129) є належними доказами у розумінні ст. 34 ГПК України.

Крім того, п.5.5 договору передбачено складання Додаткового акту (дефектовочного акту) при наявності зауважень зі сторони замовника, який у матеріалах справи теж відстуній.

Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки позивачем було виконано за завданням відповідача комплекс будівельно-монтажних робіт у відповідності до договору від 02.02.2016р. № 02/02-2016-МП та додатків до цього договору.

Однак відповідач не надав доказів повної сплати роботи згідно вищезазначеного договору, внаслідок чого сума заборгованості замовника перед виконавцем становить 169 000, 00 грн.

Відповідно до п.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання по сплаті поставленого товару (здійснення будівельних робіт), позивачем правомірно нараховано та пред'явлено до стягнення 3% річних в сумі 2 069,67 грн.за період з 21.05.2016р. по 17.10.2016р. та 9 945, 78 грн. інфляційних нарахувань за період з 21.05.2016р. по 17.10 2016р.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає правомірною вимогу позивача про сплату грошових коштів в розмірі 169 000,00 грн., як неоплачену суму за виконані ТОВ «Виробниче підприємство «ПМК-1» будівельні роботи на підставі договору 02/02-2016-МП від 02.02.2016, 2 069, 67 грн- 3% річних, 9 945, 78грн.- інфляційних нарахувань.

З огляду на вищевикладене, колегія приходить до висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції прийняв рішення із порушенням норми матеріального права.

Згідно п. 2 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення місцевого суду у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку зі скасуванням рішення Господарського суду Київської області слід здійснити перерозподіл судових витрат, а саме покласти всі судові витрати на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПМК-1" на рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2017р. у справі № 911/662/17 задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2017р. у справі № 911/662/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал-Київ" (08325, с.Щсливе Бориспільського району, Київської області, вул. Лисенка, 13, ідентифікаційний код 39116334) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПМК-1" (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.20/22, кВ.182, ідентифікаційний код 36755523) борг у розмірі 169 000,00 грн., 2 069, 67 грн. - 3 % річних, 9 945, 78 грн. - інфляційних втрат, 2 715, 24 грн. за подання позовної заяви до Господарського суду Київської, 2 986, 76 грн. за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду міста Києва.

Видати накази.

Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська