КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" липня 2017 р. Справа №910/20156/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тарасенко К.В.

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.06.2017

у справі №910/20156/14 (суддя Паламар П.І.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Українська гірничо-металургійна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метал-Столиця"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі № 910/20156/14 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання кредиторський вимог, визнано Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метал-Столиця" на суму 9320334,41 грн., зобов'язано арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. окремо внести до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метал-Столиця" вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на суму 9320334,41 грн., які забезпечені заставою майна, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ліквідатор банкрута звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 виключивши п.3 про зобов'язання нести вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до реєстру вимог кредиторів.

Частиною 3 статті 94 ГПК України, передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Недотримання зазначеної вимоги є підставою для повернення поданої апеляційної скарги у відповідності з пунктом 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 4 названого Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; ставка судового збору становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційних скарг у справі про банкрутство ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлено в розмірі 1600,00 грн.

До матеріалів апеляційної скарги не додані докази сплати судового збору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що апеляційну скаргу подано з пропуском п'ятиденного строку на її оскарження та без клопотання про відновлення цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, Господарським судом міста Києва оскаржувана ухвала прийнята 21.06.2017, тобто останнім днем апеляційного оскарження є 26.06.2017.

Скаржник звернувся з апеляційною скаргою через суд першої інстанції 10.07.2017, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 93 ГПК України п'ятиденного строку.

В скарзі апелянт вказує, що отримав копію оскаржуваної ухвали 05.07.2017, а тому строк на її оскарження не є порушеним.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання скаржника в тексті апеляційної скарги на отримання повного тексту оскаржуваного судового рішення 05.07.2017, а отже і не порушення ним строку подання скарги, оскільки норми процесуального закону пов'язують початок строку апеляційного оскарження саме з дати постановлення судового рішення (дати підписання ухвали), а не з дати ознайомлення сторони із його повним текстом.

При цьому, фактичні обставини щодо отримання повного тексту судового рішення стороною або іншим учасником провадження у справі про банкрутство не впливає на початок перебігу строку апеляційного оскарження, а можуть бути лише повідомлені особою в якості причин пропуску встановленого законодавством процесуального строку, та в подальшому враховані судом в якості підстав для його поновлення.

Втім, в даному випадку, арбітражний керуючий не заявив клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 21.06.2017.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що господарський суд не наділений правом поновлення процесуального строку з власної ініціативи, якщо скаржником не заявлено відповідного клопотання.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин, апеляційну скаргу арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича належить не приймати до розгляду та повернути.

Керуючись ст. 86, п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі № 910/20156/14 не приймати до розгляду і повернути скаржнику.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді С.А. Гончаров

К.В. Тарасенко