КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р. Справа№ 910/4626/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Чорна О.М.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: не з'явився

від відповідача-4: Іщенко Г.М. (представник за довіреністю)

від відповідача-5: не з'явився

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: Паніків І.М. (представник за довіреністю)

від третьої особи-4: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" на рішення господарського суду міста Києва від 25.01.2017

апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2017

у справі №910/4626/14 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом заступника Генерального прокурора України

до 1) Київської міської ради

2) обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин"

3) товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне"

4) товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум"

5) товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

1) Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

2) Головне управління Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві (Головне управління Держгеокадастру у м. Києві)

3) Національний музей архітектури та побуту України;

4) Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокомбінат "Хотівський"

про визнання недійсним рішення та державних актів на право власності, визнання відсутності прав власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Заступник Генерального прокурора України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" та товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" про визнання недійсним рішення та державних актів на право власності, визнання відсутності прав власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Київської міської ради від 01.10.2007 №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва" вирішено затвердити містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до Генерального плану розвитку міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київради від 28.03.2002 №370/1804, щодо зміни цільового призначення сільськогосподарських земель під малоповерхову житлову забудову обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин" на вул. Академіка Заболотного у Голосіївського районі м. Києва; внести зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804, а саме: територію в межах, визначених містобудівним обґрунтуванням, перевести за функціональним призначенням до зони малоповерхової житлової забудови; віднести земельну ділянку площею 92,42 га до земель запасу житлової та громадської забудови з виключенням їх з категорії земель сільськогосподарського призначення; затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва; передати обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин", за умови виконання пункту 6 цього рішення, земельну ділянку загальною площею 108,52 га на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва за рахунок земель, наданих товариству з обмеженою відповідальністю агрокомбінату "Хотівський" відповідно до пункту 5 рішення Київської міської ради від 23.10.2003 №117/990 "Про оформлення права користування земельними ділянками" та право користування якими посвідчено договором оренди земельних ділянок від 29.10.2004 №79-6-00249 (загальною площею 94,42 га), та міських земель, не наданих у власність чи користування (площею 14,10 га). На підставі вказаного рішення 08.01.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) було видано ОКЖК "Освітянин" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 006290, відповідно до якого ОКЖК "Освітянин" є власником земельної ділянки площею 16,0345 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006291, відповідно до якого ОКЖК "Освітянин" є власником земельної ділянки площею 92,4814 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва. 03.03.2008 ОКЖК "Освітянин" було внесено спірні земельні ділянки до статутного фонду ТОВ "Будівельне товариство" в якості частки засновника, у зв'язку з чим 30.10.2008 останньому було видано відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку площею 16,0345 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 92,4814 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва. 09.07.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) було видано ТОВ "Будівельне товариство" державний акт на право власності на земельну ділянку площею 86,4814 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва. У подальшому 29.07.2010 ТОВ "Будівельне товариство" було передано спірну земельну ділянку площею 16,0345 га до статутного фонду ТОВ "Пейзажне", що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Пейзажне" №2 від 29.07.2010. На підставі вказаного протоколу 08.09.2010 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) було видано ТОВ "Пейзажне" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 011930, відповідного до якого ТОВ "Пейзажне" є власником спірної земельної ділянки площею 16,0345 га. 30.07.2010 ТОВ "Будівельне товариство" було передано спірну земельну ділянку площею 86,4814 га до статутного фонду ТОВ "Будівельний форум", що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ " Будівельний форум " №2 від 30.07.2010. На підставі вказаного протоколу 08.09.2010 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) було видано ТОВ "Будівельний форум" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011944, відповідного до якого ТОВ "Будівельний форум" є власником спірної земельної ділянки площею 86,4814 га. Як зазначає прокурор, рішення Київської міської ради прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України й підлягає визнанню недійсним, оскільки всупереч вимогам Земельного кодексу України земельні ділянки для будівництва житла надано юридичній особі, яка не є житлово-будівельним кооперативом у розумінні ст. 41 Земельного кодексу України, що має своїм наслідком незаконність їх подальшої передачі відповідачам 3, 4 та 5. За таких підстав, прокурор звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд відновити строк позовної давності, визнати недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007 №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва"; визнати недійсним видані обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державний акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 006290 та 006291, зареєстровані 08.01.2008 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00178 та 07-8-00177; визнати недійсними видані товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №030410, зареєстрований 30.10.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00244 та державний акт серії ЯЕ №986764, зареєстрований 09.07.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00300; визнати недійсним виданий товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011930, зареєстрований 08.09.2010 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00398; визнати недійсним виданий товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011944, зареєстрований 08.09.2010 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00393; визнати відсутнім у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" права власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва площею 86,4814 га, кадастровий номер :79:562:0001, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 224810621,30 грн та на земельну ділянку, площею 16,0345 га, кадастровий номер: :79:107:0002, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, вартістю за нормативною грошовою оцінкою у розмірі 40828647,35 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.07.2014, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2014 та Вищого господарського суду України від 27.01.2015, позов заступника Генерального прокурора України задоволено частково. Визнано недійсним виданий обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 006291, зареєстрований 08.01.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00177. Визнано недійсними видані товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №030410, зареєстрований 30.10.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00244; державний акт серії ЯЕ №986764, зареєстрований 09.07.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00300. Визнано недійсним виданий товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011944, зареєстрований 08.09.2010 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00393. Визнано відсутнім у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" право власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва площею 86,4814 га, кадастровий номер :79:562:0001, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 224810621,30 грн. Визнано відсутнім у товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" право власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва площею 16,0345 га, кадастровий номер :79:107:0002, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 40828647,35 грн. Стягнуто з Київської міської ради в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Стягнуто з обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Припинено провадження у справі №910/4626/14 в частині позовних вимог про визнання недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007 № 353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва"; визнання недійсним виданого обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006290, зареєстрованого 08.01.2008 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00178; визнання недійсним виданого товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011930, зареєстрованого 08.09.2010 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00398; визнання відсутнім у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" права власності на земельну ділянку площею 16,0345 га, кадастровий номер: :79:107:0002, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, вартістю за нормативною грошовою оцінкою у розмірі 40828647,35 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 30.09.2015 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" задоволено частково. Постанову Вищого господарського суду України від 27 січня 2015 року, постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2014 року, рішення господарського суду м. Києва від 29 липня 2014 року у справі №910/4626/14 скасовано. Справу №910/4626/14 передано на розгляд до господарського суду м. Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.02.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2016 року, позов заступника Генерального прокурора України задоволено частково. Визнано недійсним виданий обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006291, зареєстрований 08.01.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00177. Визнано недійсними видані товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №030410, зареєстрований 30.10.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00244; державний акт серії ЯЕ №986764, зареєстрований 09.07.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00300. Визнано недійсним виданий товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011944, зареєстрований 08.09.2010 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00393. Визнано відсутнім у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" право власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва площею 86,4814 га, кадастровий номер :79:562:0001, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 224810621,30 грн. Визнано відсутнім у товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" право власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва площею 16,0345 га, кадастровий номер :79:107:0002, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 40828647,35 грн. Стягнуто з Київської міської ради в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Стягнуто з обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1705 грн. 20 коп. Припинено провадження у справі №910/4626/14 в частині позовних вимог про визнання недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007 №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва"; визнання недійсним виданого обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006290, зареєстрованого 08.01.2008 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00178; визнання недійсним виданого товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011930, зареєстрованого 08.09.2010 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00398; визнання відсутнім у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" права власності на земельну ділянку площею 16,0345 га, кадастровий номер: :79:107:0002, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, вартістю за нормативною грошовою оцінкою у розмірі 40828647,35 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2016 рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2016 у справі №910/4626/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.11.2016 справу №910/4626/14 прийнято до провадження суддею Чинчин О.В., судове засідання призначено на 23.11.2016.

23.11.2016 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від прокуратури надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.11.2016 замінено третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Головне управління Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві на Головне управління Держгеокадастру у м. Києві.

23.12.2016 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від відповідача-4 надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/4626/14 припинено провадження у справі за позовом заступника Генерального прокурора України в частині визнання недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007 №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва"; визнання недійсним виданого обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006290, зареєстрованого 08.01.2008 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00178; визнання недійсним виданого товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011930, зареєстрованого 08.09.2010 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00398; визнання відсутнім у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" права власності на земельну ділянку площею 16,0345 га, кадастровий номер: :79:107:0002, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, вартістю за нормативною грошовою оцінкою у розмірі 40828647,35 грн., у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

Позов заступника Генерального прокурора України в іншій частині позовних вимог задоволено, визнано недійсним виданий обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006291, зареєстрований 08.01.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00177.

Визнано недійсними видані товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №030410, зареєстрований 30.10.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00244; державний акт серії ЯЕ №986764, зареєстрований 09.07.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00300.

Визнано недійсним виданий товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011944, зареєстрований 08.09.2010 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00393.

Визнано відсутнім у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" право власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва площею 86,4814 га, кадастровий номер :79:562:0001, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 224810621,30 грн.

Визнано відсутнім у товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" право власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва площею 16,0345 га, кадастровий номер :79:107:0002, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 40828647,35 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/4626/14 відмовлено у задоволенні заяви заступника Генерального прокурора України про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, що розташовані за адресою: вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, площею 86,4814 га, кадастровий номер :79:107:0001; вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, площею 16,0345 га, кадастровий номер :79:107:0002; заборони обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин", товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум", товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з вищезазначеними земельними ділянками, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо цих земельних ділянок, здійснювати будівельні та інші роботи; заборони Головному управлінню Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державним реєстраторам Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м Києві та будь-яким іншим уповноваженим органам і особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначених земельних ділянок.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" звернулося до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/4626/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 (у складі: головуючого судді: Яковлєв М.Л., суддів Разіна Т.І., Чорна Л.В.) прийнято апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" на рішення господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі № 910/4626/14 до провадження.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2017, заступник Генерального прокурора України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/4626/14 та прийняти нове рішення щодо задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив порушення судом норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 (у складі: головуючого судді Гаврилюка О.М., суддів Тарасенко К.В., Станік С.Р.) прийнято до провадження апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі № 910/4626/14.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 у справі №910/4626/14 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/4626/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі: головуючого судді: Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 20.06.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2017 та апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" на рішення господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/4626/14; розгляд апеляційних скарг призначено на 12.07.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі: головуючого судді: Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від 12.07.2017 розгляд справи відкладено на 19.07.2017.

В судове засідання апеляційної інстанції 19.07.2017 представники відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3, відповідача-5, третьої особи-1, третьої особи-2, третьої особи-4 не з'явилися.

Оскільки явка представників сторін, третіх осіб у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін, третіх осіб про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати апеляційні скарги у відсутність представників відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3, відповідача-5, третьої особи-1, третьої особи-2, третьої особи-4.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача, відповідача-4, третьої особи-3 надали суду пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-4, третьої особи-3, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради від 01.10.2007 року №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва" вирішено затвердити містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до Генерального плану розвитку міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київради від 28.03.2002 №370/1804, зміни цільового призначення сільськогосподарських земель під малоповерхову житлову забудову обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин" на вул. Академіка Заболотного у Голосіївського районі м. Києва; внести зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 №370/1804, а саме: територію в межах, визначених містобудівним обґрунтуванням, перевести за функціональним призначенням до зони малоповерхової житлової забудови; віднести земельну ділянку загальною площею 92,42 га до земель запасу житлової та громадської забудови з виключенням їх з категорії земель сільськогосподарського призначення; затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва; передати обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин", за умови виконання пункту 6 цього рішення, земельну ділянку загальною площею 108,52 га на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва за рахунок земель, наданих товариству з обмеженою відповідальністю агрокомбінату "Хотівський" відповідно до пункту 5 рішення Київської міської ради від 23.10.2003 №117/990 "Про оформлення права користування земельними ділянками" та право користування якими посвідчено договором оренди земельних ділянок від 29.10.2004 №79-6-00249 (загальною площею 94,42 га), та міських земель, не наданих у власність чи користування (площею 14,10 га).

На підставі зазначеного рішення 08.01.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) було видано ОКЖК "Освітянин" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006290, відповідно до якого ОКЖК "Освітянин" є власником земельної ділянки площею 16,0345 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006291, відповідно до якого ОКЖК "Освітянин" є власником земельної ділянки площею 92,4814 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва.

03.03.2008 ОКЖК "Освітянин" було внесено спірні земельні ділянки до статутного фонду ТОВ "Будівельне товариство" в якості частки засновника, у зв'язку з чим 30.10.2010 останньому було видано відповідний державний акт (серії ЯЖ №030409) на право власності на земельну ділянку площею 16,0345 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, та державний акт (серії ЯЖ №030410) на право власності на земельну ділянку площею 92,4814 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва.

09.07.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) було видано ТОВ "Будівельне товариство" державний акт (серії ЯЕ №986764) на право власності на земельну ділянку площею 86,4814 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва.

29.07.2010 Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" було передано спірну земельну ділянку площею 16,0345 га до статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне", що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Пейзажне" №2 від 29.07.2010.

На підставі вказаного протоколу 08.09.2010 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) було видано товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011930, відповідного до якого ТОВ "Пейзажне" є власником спірної земельної ділянки площею 16,0345 га.

30.07.2010 товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" було передано спірну земельну ділянку площею 86,4814 га до статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум", що підтверджується протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" №2 від 30.07.2010.

На підставі вказаного протоколу 08.09.2010 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) було видано товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011944, відповідного до якого товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" є власником спірної земельної ділянки площею 86,4814 га.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, прокурор зазначив, що рішення Київської міської ради від 01.10.2007 року №353/3187 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України та підлягає визнанню недійсним, оскільки всупереч вимогам Земельного кодексу України земельні ділянки для будівництва житла надано юридичній особі, яка не є житлово-будівельним кооперативом у розумінні ст. 41 Земельного кодексу України, що має своїм наслідком незаконність їх подальшої передачі відповідачам-3, 4 та 5.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 22.05.2014 у справі №910/24772/13, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2014 та Вищого господарського суду України від 14.10.2014, позовні вимоги заступника прокурора міста Києва задоволено повністю. Визнано недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007 №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва". Визнано недійсним виданий обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006290, зареєстрований 08.01.2008 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00178. Визнано недійсним виданий товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011930, зареєстрований 08.09.2010 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00398. Визнано відсутнім у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" право власності на земельну ділянку площею 16,0345 га, кадастровий номер: :79:107:0002, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, вартістю за нормативною грошовою оцінкою у розмірі 40828647,35 грн.

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що провадження у справі №910/4626/14 в частині:

- визнання недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007 №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва";

- визнання недійсним виданого обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006290, зареєстрованого 08.01.2008 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00178;

- визнання недійсним виданого товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011930, зареєстрованого 08.09.2010 Головним управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00398;

- визнання відсутнім у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" права власності на земельну ділянку площею 16,0345 га, кадастровий номер: :79:107:0002, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, вартістю за нормативною грошовою оцінкою у розмірі 40828647,35 грн підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки рішення господарського суду міста Києва у справі №910/24772/13 було прийнято 22.05.2014, тобто після звернення прокурора з даним позовом 19.03.2014.

Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакціях, чинних на момент видачі оскаржуваних актів) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

В пункті 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Враховуючи те, що державний акт на право власності на спірну земельну ділянку площею 92,4814 га (серії ЯЖ № 006291) було видано ОКЖК "Освітянин" на підставі рішення Київської міської ради від 01.10.2007 №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва", яке було визнано недійсним в судовому порядку, невідповідність рішення вимогам чинного на момент прийняття законодавства України свідчить про відсутність правових підстав для видання відповідачу-2 відповідного акту на право власності на землю, а тому вимога прокурора про визнання недійсними такого акту є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що в силу положень ч. 1 ст. 316, ч. 4 ст. 373 Цивільного кодексу України у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин" відсутні права на розпорядження спірною земельною ділянкою площею 92,4814 га (в т.ч. шляхом передання її у статутний капітал іншої юридичної особи), а з урахуванням того, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, то з огляду на незаконність рішення Київської міської ради та відсутність у відповідача-2 прав власника спірної земельної ділянки площею 92,4814 га, оформлення права власності згідно з державними актами, виданими в подальшому відповідачам-3, 4, 5, у зв'язку з внесенням спірної земельної ділянки до їх статутних фондів, відбулося з порушенням норм чинного законодавства України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №030410, серії ЯЕ №986764, виданих ТОВ "Будівельне товариство", державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №011944, виданого ТОВ "Будівельний форум".

При цьому, відсутні підстави вважати відповідачів-3, 4, 5 добросовісними набувачами спірної земельної ділянки, оскільки останніми не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вони не могли бути обізнані з фактом незаконного безоплатного передання спірної земельної ділянки у власність відповідача-2, зокрема, з рішенням та статутом ОКЖК "Освітянин".

Підстави вважати, що кооператив обґрунтовано очікував на набуття у власність земельної ділянки площею 108,52 га в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відсутні, адже ні останній, ні його чотири учасника не вчинили жодних адекватних та співрозмірних дій для очікування набуття у власність такого майна. Відсутні підстави для поширення положень наведеної статті і на наступних набувачів, оскільки вони не використали свого рівноцінного майна для набуття у власність спірної земельної ділянки, одержавши її як внесок до статутного капіталу.

Положеннями абз. 4 п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" встановлено, що за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

З огляду на викладене, визнання судом недійсними рішення Київської міської ради та оскаржуваних актів свідчить про відсутність правових підстав володіння відповідачами-2-5 спірними земельними ділянками, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги прокурора про визнання відсутнім у них права власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва площею 86,4814 га, кадастровий номер :79:562:0001, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 224810621,30 грн.

З тих же підстав, як вірно зазначив суд першої інстанції, є правомірною та підлягає задоволенню вимога прокурора про визнання відсутнім у відповідача-4 права власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва площею 16,0345 га, кадастровий номер :79:107:0002, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 40828647,35 грн.

Аналогічні висновки щодо відсутності правових підстав володіння земельною ділянкою, переданою на підставі ст. 41 Земельного кодексу України, у випадку встановлення іншої мети створення кооперативу, аніж визначено наведеною нормою, містяться в постановах Вищого господарського суду України від 02.08.2011 у справі №22/110, від 15.11.2011 у справі №9/60, від 22.11.2011 у справі №23/63.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний прокурором спосіб захисту порушених прав і інтересів шляхом визнання відсутності права власності відповідає встановленим ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України способам захисту, що не суперечить положенням ст. 152 Земельного кодексу України.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (пункт 5).

З вищевказаних правових приписів вбачається, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатись до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

До вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність.

Оспорюване рішення Київської міської ради №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва" було прийнято 01.10.2007.

З даним позовом заступник Генерального прокурора України звернувся до господарського суду міста Києва 19.03.2014, що підтверджується вхідним штампом канцелярії суду.

При цьому, постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2016 рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2016 у справі №910/4626/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Як зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 26.10.2016 у справі №910/4626/14, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань удосконалення діяльності прокуратури" від 18.09.2012 №5288-VІ, на який посилаються суди попередніх інстанцій, не встановлює і не змінює строку позовної давності, підстав його зупинення або переривання для звернення прокурора до суду з відповідним позовом. Однак, зазначене не було враховано судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів, у зв'язку з чим суди прийшли до передчасних висновків у справі. Враховуючи викладене, оскільки в порушення вимог ст. 32 ГПК України, ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України і всупереч наведеній правовій позиції Верховного Суду України у даній справі суди попередніх інстанцій не встановили початку перебігу строку позовної давності, наявності чи відсутності поважних причин його пропуску, колегія суддів касаційної інстанції дійшла до висновку, що всупереч покладеному на суди обов'язку щодо повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи суди на вищенаведене уваги не звернули, а тому судові акти попередніх інстанцій не можна визнати законними та обґрунтованими. При новому розгляді справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати обставини справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін і, в залежності від встановленого, вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на засіданні Київської міської ради 01.10.2007, на якому було прийнято оспорюване рішення №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва" був присутній представник прокуратури міста Києва, що підтверджується наявною в матеріалах справи стенограмою пленарного засідання 01.10.2007.

Судова колегія суду апеляційної інстанції зазначає, що прокуратура міста Києва, як і Генеральна прокуратура України входять в єдину централізовану систему органів прокуратури України, а тому в даному випадку заступнику Генерального прокурора України про оспорюване рішення Київської міської ради стало відомо у 2007 році.

Крім того, діяльність органів прокуратури щодо нагляду за дотриманням законів, в тому числі, органів державної влади та органів місцевого самоврядування в своїй діяльності, не залежить від наявності звернення відповідних фізичних чи юридичних осіб щодо проведення певних перевірок.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що доводи прокуратури стосовно того, що останній стало відомо про порушене право лише у лютому - березні 2011 року в ході проведення перевірки є необґрунтованими та безпідставними, оскільки станом на 2007 рік прокуратурі було відомо про існування оскаржуваного рішення й не було перешкод для проведення перевірки в межах трирічного строку позовної давності.

Також, як вбачається з інформації Діловодства спеціалізованого суду, 20.12.2007 до господарського суду міста Києва звернувся з позовом заступник прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України про визнання недійсним рішення Київської міської ради від 01.10.07 №353/3187. Рішенням господарського суду м. Києва у справі №5/11 від 18.01.2008, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2008 та Вищого господарського суду України від 13.08.2008, в позові відмовлено повністю.

18.03.2011 до господарського суду міста Києва звернувся з позовом заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Державного комітету України із земельних ресурсів до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" (далі-відповідач-5), товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне", у якому просив відновити строк позовної давності, визнати недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007 №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі міста Києва"; визнати недійсними видані обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №006290, серії ЯЖ №006291, зареєстровані 08.01.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №№07-8-00178 та 07-8-00177; визнати недійсними видані товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №03028 та серії ЯЖ №030289, зареєстровані 30.10.2008 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00244 та №07-8-00245; визнати відсутність у обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" та товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі міста Києва, площею 92,4814 га, кадастровий номер: :79:562:0001; вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі міста Києва, площею 16,0345 га, кадастровий номер: :79:107:0002; зобов'язати Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внести до державного земельного кадастру відомості щодо віднесення земельних ділянок до таких, що не надані у власність або користування та перебувають у розпорядженні Київської міської ради за адресою: вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі міста Києва, площею 92,4814 га, кадастровий номер: :79:562:0001, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 235485388,82 грн., за адресою :вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі міста Києва, площею 16,0345 га, кадастровий номер: :79:107:0002, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 40828647,35грн.

Рішенням господарського суду м. Києва у справі №55/70 від 21.04.2011, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2011, позов задоволено частково. Постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2011 рішення господарського суду міста Києва від 21.04.2011 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2011 у справі №55/70 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді ухвалою господарського суду м. Києва від 27.03.2013 позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції сільського господарства України залишено без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК.

19.12.2013 до господарського суду міста Києва звернувся з позовом заступник прокурора міста Києва в інтересах держави з позовом до Київської міської ради, обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" про визнання недійсними рішення, державних актів на право власності на землю та визнання відсутнім права. Рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/24772/13 від 22.05.2014, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2014 та Вищого господарського суду України від 14.10.2014, позовні вимоги заступника прокурора міста Києва задоволено повністю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що прокуратурі, як єдиному державному органу, стало відомо про існування оскаржуваного рішення Київської міської ради №353/3187 "Про передачу земельної ділянки обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин" для житлової забудови на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва" саме 01.10.2007, що підтверджується стенограмою пленарного засідання 01.10.2007, а також чисельними зверненнями органів прокуратури до суду з позовами про визнання недійсним вказаного рішення.

У своїй позовній заяві заступник Генерального прокурора України посилається на те, що згідно з пунктом 4 частини 1 цієї стаття 268 Цивільного кодексу України (у редакції до 20 грудня 2011 року) позовна давність не поширювалась і "на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове майно". У зв'язку з прийняттям Закону України від 20 грудня 2011 року №4176-VІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" пункт 4 частини 1 статті 268 ЦК України виключено, тобто звернення за захистом порушених прав з вказаною вище вимогою обмежується загальним строком позовної давності. Проте, законодавець надав право особі протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом (з 15 січня 2012 року по 15 січня 2015 року) звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи (підпункт 3 пункту 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4176-VІ). За таких підстав, загальний строк позовної давності слід рахувати з дати набрання чинності останнім, тобто з 15.01.2012, а тому строк позовної давності для вимог прокурора закінчується 15.01.2015 і станом на день звернення позивача до суду із даною позовною заявою не сплинув.

Положеннями статті 268 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у пункті 4 частини першої цієї статті зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу 1 від 20 грудня 2011 №4176-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України виключено.

Цей Закон набрав чинності 15 січня 2012.

Відповідно до пункту 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4176-VI, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Згідно із частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

До правовідносин, які виникли під час дії нормативно-правового акта, який згодом втратив чинність, застосовуються його норми. До правовідносин, які виникли раніше і регулювалися нормативно-правовим актом, який втратив чинність, але права й обов'язки зберігаються і після набрання чинності новим нормативно-правовим актом, застосовуються положення нових актів цивільного законодавства.

Положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України за своєю суттю направлене на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі №6-178цс15, від 11.05.2016 у справі №910/3723/14, від 14.09.2016 у справі №6-2165цс15, від 30.11.2016 у справі №6-413цс16.

Виходячи зі змісту частин 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Проте, якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, чинним законодавством не передбачено переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

Так, частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Стаття 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно.

Перший протокол ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року й із огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", рішення від 21 лютого 1986 року в справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства") положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування.

У практиці Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

За таких обставин, у даній справі "суспільним", "публічним" інтересом звернення заступника Генерального прокурора України до суду з позовом про визнання недійсним рішення та державних актів на право власності, визнання відсутності прав власності на земельну ділянку є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі земельних ділянок, що розташовані на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, з власності територіальної громади міста Києва у приватну власність обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" та товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. "Суспільний", "публічний" інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в комунальну власність землі, що незаконно вибуло з такої власності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

В питаннях оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і в питаннях наявності "суспільного", "публічного" інтересу, також визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за виключенням випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах "Спорронґ і Льоннорт проти Швеції", "Булвес" АД проти Болгарії").

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв'язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах "Раймондо проти Італії" від 22 лютого 1994 року, "Філліпс проти Сполученого Королівства" від 5 липня 2001 року, "Аркурі та інші проти Італії" від 5 липня 2001 року, "Ріела та інші проти Італії" від 4 вересня 2001 року, "Ісмаїлов проти Російської Федерації" від 6 листопада 2008 року).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Так, Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 80 Земельного кодексу України закріплює суб'єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб'єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб'єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб'єктом права власності на землі державної власності.

З огляду на положення частини першої статті 83, частини першої статті 84 Земельного кодексу України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст; у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності.

Виходячи зі змісту статей 1, 2, 6, 10 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об'єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Прийняття рішення про передачу земель державної власності в комунальну власність, а також земельної ділянки в приватну власність із земель відповідно державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє їм вільно володіти, користуватись та розпоряджатись такими землями відповідно до державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов'язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що земельна ділянка площею 92,4814 га, що розташована на вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, була отримана обслуговуючим кооперативом житлового кооперативу "Освітянин" безоплатно у власність на підставі рішення Київської міської ради від 01.10.2007 №353/3187 з порушенням норм чинного законодавства України, а відповідачі-3, 4, 5 не є добросовісними набувачами спірної земельної ділянки. Також, приймаючи до уваги, що спірні земельні ділянки є власністю Українського народу, правовідносини, пов'язані із вибуттям земель із державної чи комунальної власності становлять "суспільний", "публічний" інтерес , який полягає у відновленні становища, яке існувало до порушення права.

Крім того, в даному випадку відповідно до статті 1 Першого протоколу не відбувається порушення принципу "пропорційності", оскільки зміст "суспільного", "публічного" інтересу у вимогах заступника Генерального прокурора України, не дають підстав для висновку про порушення принципу "пропорційності".

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом обґрунтовано задоволено заяву заступника Генерального прокурора України про відновлення строку позовної давності при зверненні до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу "Освітянин", товариства з обмеженою відповідальністю "Пейзажне", товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" та товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство" про визнання недійсним рішення та державних актів на право власності, визнання відсутності прав власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум", викладені в його апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум", скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Перевіривши правильність застосування господарським судом норм процесуального та матеріального права, при розгляді заяви прокуратури про вжиття заходів до забезпечення позову, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

23.11.2016 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) місцевого господарського суду від заступника Генерального прокурора України надійшла заява про вжиття заходів щодо забезпечення позову, в якій останній на підставі ст.ст. 66, 67 ГПК України, просив суд накласти арешт на земельні ділянки, що розташовані за адресою: вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, площею 86,4814 га, кадастровий номер :79:107:0001; вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, площею 16,0345 га, кадастровий номер :79:107:0002; заборонити обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин", товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум", товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з вищезазначеними земельними ділянками, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо цих земельних ділянок, здійснювати будівельні та інші роботи; заборонити Головному управлінню Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державним реєстраторам Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м Києві та будь-яким іншим уповноваженим органам і особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначених земельних ділянок.

В обґрунтування вказаної заяви заступник Генерального прокурора України посилається на те, що на спірній земельній ділянці з кадастровим номером :79:107:0002 проводяться будівельні роботи, що підтверджується актом обстеження (контролю) та документального вивчення об'єктів культурної спадщини в межах визначеного Південного історичного ареалу міста Києва. Також заступник Генерального прокурора України посилався на неодноразове відчуження незаконно набутих у власність земельних ділянок.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/4626/14 відмовлено у задоволенні заяви заступника Генерального прокурора України про забезпечення позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що заявником жодним чином не обґрунтовано, в чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог; заявником жодних посилань на потенційну можливість порушення його прав, свобод та інтересів, без вжиття відповідних заходів не наведено. Також суд зазначив, що нормами чинного законодавства не передбачено право судовим рішенням накладати заборони органам державної влади, в тому числі Головному управлінню Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державним реєстраторам Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м Києві, здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що вимоги, викладені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з вищезазначеними земельними ділянками, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо цих земельних ділянок, здійснювати будівельні та інші роботи, носять альтеративний характер та не направлені на заборону конкретній особі вчиняти такі дії.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

В пункті 6.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" №4 від 25.02.2016 роз'яснено, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи. Якщо необхідність вжиття заходу щодо забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що у разі невжиття такого заходу йому буде завдано значної шкоди, він повинен обґрунтувати можливість завдання такої шкоди, її розмір, зв'язок можливої шкоди з предметом спору, а також необхідність і достатність для її запобігання вжиття саме цього заходу щодо забезпечення позову.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, зважаючи на неодноразову реалізацію землі за обставин незаконного набуття права власності на неї, що дає обґрунтовані підстави припускати, що спірні ділянки можуть і надалі відчужуватися відповідачами у справі, колегія суддів вважає, що зазначені заявником види забезпечення позову пов'язані з предметом позовних вимог, є обґрунтованими, а тому з метою уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів територіальної громади міста Києва, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні рішення суду, заява заступника Генерального прокурора України про вжиття заходів щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки, що розташовані за адресою: вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, площею 86,4814 га, кадастровий номер :79:107:0001; вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, площею 16,0345 га, кадастровий номер :79:107:0002; заборони обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин", товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум", товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з вищезазначеними земельними ділянками, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо цих земельних ділянок, здійснювати будівельні та інші роботи; заборони Головному управлінню Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державним реєстраторам Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м Києві та будь-яким іншим уповноваженим органам і особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначених земельних ділянок підлягає задоволенню.

Також колегія суддів звертає увагу на надану прокуратурою в суді апеляційної інстанції інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої спірна земельна ділянка з кадастровим номером 8000000:79:562:0001 передана в іпотеку за договорами іпотеки №1026 та №1023 від 06.04.2017, що свідчить про розпорядження відповідачем-4 даним майном під час розгляду даного спору.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/4626/14 прийнята з невірним застосуванням норм процесуального права та має бути скасована.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга заступника Генерального прокурора України підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/4626/14 - скасуванню, заява заступника Генерального прокурора України про забезпечення позову підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум", відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги заступника Генерального прокурора України покладаються на товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум".

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі № 910/4626/14 залишити без змін.

Апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/4626/14 скасувати.

Заяву заступника Генерального прокурора України про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки, що розташовані за адресою: вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, площею 86,4814 га, кадастровий номер :79:107:0001; вул. Академіка Заболотного у Голосіївському районі м. Києва, площею 16,0345 га, кадастровий номер :79:107:0002; заборонити обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу "Освітянин", товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне товариство", товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум", товариству з обмеженою відповідальністю "Пейзажне" та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з вищезазначеними земельними ділянками, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо цих земельних ділянок, здійснювати будівельні та інші роботи; заборонити Головному управлінню Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державним реєстраторам Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м Києві та будь-яким іншим уповноваженим органам і особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначених земельних ділянок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний форум" на користь Генеральної прокурори України 1600 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №910/4626/14 повернути господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко