РІШЕННЯ

24 липня 2017 року Справа № 913/421/17

Провадження №34/913/421/17

Господарський суд Луганської області у складі:

суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання - помічнику судді Головко А.І.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ремавтоматика, м. Київ

до 1 - го відповідача: Приватного підприємства Компанія Паралель, м. Сорокине Луганської області

2 го відповідача: Приватного підприємства Компанія Паралель Плюс, м. Сорокине Луганської області

про визнання недійсним договору

У судовому засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув,

від 1-го відповідача - представник не прибув,

від 2-го відповідача - ОСОБА_1, довіреність від 20.03.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Ремавтоматика звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до 1 - го відповідача: Приватного підприємства Компанія Паралель, м. Сорокине Луганської області, 2 го відповідача: Приватного підприємства Компанія Паралель Плюс, м. Сорокине Луганської області про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

У відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України 23.05.2017 року здійснено автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 23.05.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 07.06.2017 о 14 год. 40 хв.

Ухвалою від 07.06.2017 господарський суд відклав розгляд справи на 24.07.2017 о 16 год. 00 хв.

06.07.2017 на адресу суду від позивача надійшло клопотання №05/07 від 05.07.2017 про розгляд справи без участі його представника за наявними матеріалами у справі, яке суд розглянув та залучив до матеріалів справи.

18.07.2017 на адресу суду від позивача надійшло клопотання №5/07-юр від 17.07.2017 про розгляд справи за наявними матеріалами у справі з доданням Звіту про фінансові результати за 1 квартал 2017 року, які суд розглянув та залучив до матеріалів справи.

24.07.2017 від ПП «Компанія Паралель Плюс» на адресу суду надійшли пояснення б/н від 24.07.2017 з додатками, які суд розглянув та залучив до матеріалів справи.

24.07.2017 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи строком на 15 днів.

Відповідно до ч.3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи те, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а також те, що позивач сам неодноразово надсилав клопотання №05/07 від 05.07.2017 та №5/07 від 17.07.2017 про розгляд справи за наявними у справі матеріалами, суд вважає за доцільне відхилити клопотання про продовження строку розгляду справи.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 2.1 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (зі змінами) передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 24.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши обставини справи, надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

17.06.2014 між Приватним підприємством «Компанія Паралель» (далі Первісний кредитор, відповідач - 1), Приватним підприємством «Компанія «Паралель Плюс» (далі ОСОБА_2 кредитор, відповідач - 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремавтоматика» (далі боржника, позивач) було укладено трьохсторонній договір відступлення права вимоги (заміна сторони у зобовязанні) №Ц-170614-1.

Відповідно до п. 1 вказаного Договору Первісний кредитор відступає, в ОСОБА_2 кредитор набуває право вимоги боргу у сумі 1 106 279 грн. 07 коп. та стає стороною за Договором №02-01-13 від 02.01.2013 на надання послуг по перевезенню вантажним автомобільним транспортом (Основний договір), укладеного між Первісним кредитором та боржником.

Згідно з п. 2 Договору Боржник не заперечує проти заміну Первісного кредитора ОСОБА_2 кредитором в Основному договорі і підписуючи зі свого боку цей Договір, дає свою згоду на відповідне відступлення права вимоги (заміну кредитора у зобовязанні) в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Зі сторони ТОВ «Ремавтоматика» договір про відступлення права вимоги (заміна сторони у зобовязанні) №Ц-170614-1 від 17.06.2014 підписано колишнім директором ОСОБА_3, який діяв на підставі Статуту, про що зазначено в преамбулі Договору.

Цей договір підписано сторонам та скріплено печатками підприємств.

Позивач зазначає, що Договір про відступлення права вимоги укладено від імені ТОВ «Ремавтоматика» особою директором Товариства ОСОБА_3, який не мав належних на те повноважень, за відсутності необхідного для його укладення рішення загальних зборів учасників підприємства в супереч ст. 92 та абз. 2 ч. 2 ст. 98 Цивільного кодексу України, за відсутності довіреності на укладання спірного договору та за відсутності подальшого схвалення Товариством спірного договору.

Відповідно до п. 5.9 Статуту ТОВ «Ремавтоматика», затвердженого рішенням учасника від 12.12.2016 №36, який діяв на час укладання Договору про відступлення права вимоги, у разі необхідності укладання договору купівлі - продажу нерухомого майна, обладнання, а також здачі в найм (оренду, лізинг, безкоштовне користування) нерухомого майна чи обладнання незалежно від суми цих договорів, а також укладання інших договорів (правочинів), видачі довіреності на здійснення правочинів на суму більш ніж на 100000,00 грн., директор Товариства виносить пропозицію про укладання такого договору на вирішення учаснику Товариства, та додає йому проект договору, директор одержує право (повноваження) на укладання вказаних у даному пункті договорів (здійснення правочинів), тільки у випадку прийняття рішення учасником Товариства про надання директору повноважень на укладання такого договору (правочину).

Як зазначає позивач, колишній директор ТОВ «Ремавтоматика» не звертався до учасника Товариства із відповідною пропозицією щодо укладання Договору про відступлення права вимоги, отже, не отримував відповідних повноважень, оформлених довіреністю.

До того ж, на думку позивача укладений договір, яким фактично здійснені дії з боку колишнього директора ОСОБА_4, направлені на визнання боргу в розмірі 1 106 279 грн. 07 коп. за отримані послуги по перевезенню вантажів за первісним договором №02-01-13 від 02.07.2013, порушує права та інтереси Товариства, оскільки на час укладання Договору про відступлення права вимоги борг, який зазначено в Договорі, це не існував, оскільки Первісним кредитором не були виконані умови п. 3.1. та 5.1. Основного договору щодо надання рахунків на сплату, які є підставою для здійснення платежів, а й отже на час укладання договору відступлення права вимоги були відсутні порушення зобовязання з боку Позивача.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що оскаржуваний Договір є таким, що укладений з перевищенням повноважень та просить суд визнати вказаний договір недійсним в порядку ст. 203 Цивільного кодексу України.

У відзиві б/н від 07.06.2017 ПП «Компанія «Паралель Плюс» проти позову заперечила, посилаючись на наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, отриманого 02.06.2017 №, станом на 17.06.2014 (дата підписання договору про відступлення права вимоги) ОСОБА_3 зазначений як керівник та підписант ТОВ «Ремавтоматика» з правом вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори. При цьому дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи відсутні.

Крім того, як зазначає відповідач-2, в подальшому цей договір уступки права вимоги було схвалено директором ОСОБА_5 в листі №048/01 від 25.08.2016, що свідчить про те, що ТОВ «Ремавтоматика» схвалило та прийняло зазначений договір уступки права вимоги до виконання та визнало суму боргу, що унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, отриманого 02.06.2017 №, станом на 25.08.2016 ( дата підписання листа №048/01 віл 25.08.2016) ОСОБА_5 зазначений як керівник та підписант ТОВ «Ремавтоматика» з 03.08.2016 з правом вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори. При цьому дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи відсутні.

При цьому відповідач 2 зазначає, що станом на 25.08.2016 ПП «Компанія «Паралель Плюс» не було повідомлено про обмеження повноважень керівника ОСОБА_5

Відповідно до п. 5.8. статуту ТОВ «Ремавтоматика» директор товариства направляє учаснику Товариства звіт в письмовій формі про господарську діяльність, котрий повинен включати перелік укладених та виконаних договорів за завітний період, з зазначенням сплачених (одержаних) сум та поставлених (одержаних) товарів, сум обовязкових платежів з розшифровкою по кожному платежу. Враховуючи, що з моменту укладення Договору відступлення права вимоги, тобто з 17.06.2014 по 25.08.2016 (дня схвалення директором ОСОБА_5 цього договору) пройшло понад 2 роки, учасник товариства, затверджуючи річні звіти у відповідності до п. 5.2. статуту, повинен був знати про укладений договір, наявну заборгованість за ним та про нового кредитора, а новий директор ОСОБА_5 в листі від 25.08.2016 підтвердив цей факт.

Таким чином, відповідач 2 вважає, що повноважений представник ТОВ «Ремавтоматика» - керівник ОСОБА_5 схвалив оспорюваний договір та підстави для визнання цього договору недійсним відсутні.

У своїх поясненнях б/н від 24.07.2017 ПП «Компанія «Паралель Плюс» також зазначає, що господарським судом Луганської області у справі №913/270/17 за Позовом ПП «Компанія «Паралель Плюс» до відповідача 1 ТОВ «Ремавтоматика» та відповідача 2 ПП «Компанія Паралель» надав правову оцінку Договору відступлення права вимоги №Ц-170614-1 від 17.06.2014.

Зокрема, у рішенні від 12.06.2017 №913/270/17 зазначено: «суд звертає увагу на те, що наявне в матеріалах справи листування сторін свідчить про визнання відповідачем наявності заборгованості в сумі 1 106 279 грн 07 коп. й станом на 25.08.2016, відсутність заперечень щодо зміни кредитора у зобовязанні, тобто схвалення укладеного між сторонами договору уступки права вимоги, на який було посилання в самому рахунку. Натомість директор відповідача посилаючись на скрутне фінансове становище, надавав обіцянку погасити заборгованість за першої можливості».

Це підтверджує позицію ПП «Компанія «Параллель Плюс», викладену у відзиві б/н від 07.06.2017.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості - ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору - ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України.

Як вбачається зі змісту Договору відступлення права вимоги №Ц-170614-1 від 17.06.2014, сторонами погоджено предмет договору, його ціну (п. 1) та строк його дії (п. 12).

Викладене свідчить про те, що сторони при укладання договору дійшли згоди щодо істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір відступлення права вимоги №Ц-170614-1 від 17.06.2014 укладений між Приватним підприємством «Компанія Паралель» в особі директора ОСОБА_6, що діє на підставі статуту, Приватним підприємством «Компанія «Паралель Плюс» в особі директора ОСОБА_7, що діє на підставі статуту та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремавтоматика» в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі статуту. Договір підписаний повноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств позивача та відповідачів.

Згідно із ч.1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до п. 5.4. Статуту ТОВ «Ремавтоматика» у Товаристві створюється одноособовий виконавчий орган директор Товариства, який здійснює управління поточною діяльністю Товариства.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, №, станом на 17.06.2014 керівником та підписантом Товариства ТОВ «Ремавтоматика» значився ОСОБА_3 з правом вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За приписами п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29 травня 2013 року, письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Відповідно до Статуту ТОВ «Ремавтоматика» до компетенції учасника Товариства відноситься надання повноважень директору на укладання договорів (здійснення правочинів), сума яких перевищує 100000,00 гривень, а до компетенції директора товариства відноситься укладання договорів (здійснення правочинів), сума яких не перевищує 100000,00 гривень і на суму більш ніж 100000,00 гривень, у випадку прийняття рішення учасником Товариства про надання директору повноважень на укладання такого договору (правочину) (п.5.9 статуту).

Зі змісту статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. (постанова Вищого господарського суду України від 18.05.2016 у справі №922/5675/14).

Під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено факт подальшого схвалення сторонами умов спірного договору. Такими доказами, зокрема, є лист №048/01 від 25.08.2016, підписаний директором ТОВ «Ремавтоматика», адресований Директору ПП «Компанія «Паралель Плюс».

Даний лист є відповіддю на лист №1 від 27.07.2016 щодо сплати заборгованості директора Приватного підприємства «Компанія «Паралель плюс». В цьому листі ПП «Компанія «Паралель Плюс» зазначає себе правонаступником ПП «Компанія Паралель» з посиланням на договір №Ц-170614-1 від 17.06.2014.

В листі ж №048/01 від 25.08.2016 позивач зазначає, що у нього відсутня можливість здійснити оплату боргу у сумі 1 106 279, 07 грн. у звязку зі скрутним матеріальним становищем та ТОВ «Ремавтоматика» сподівається на співпрацю та зобовязується сплатити зазначений борг при першій можливості. Тим самим позивач визнає відповідача 1 ПП «Компанія «Паралель Плюс» як ОСОБА_2 кредитора за Договором відступлення права вимоги № Ц-170614-1 від 17.06.2014.

Лист №048/01 від 25.08.2016 підписаний директором, яким на момент підписання був ОСОБА_5 відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №, станом на 25.08.2016, та скріплений печаткою підприємства.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14).

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. (дана правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 27.04.2017 №923/1108/16).

Таким чином, господарський договір, в тому числі спірний договір, може бути визнаний недійсним за наявності двох умов: перша - це порушення ним прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача; друга - це наявність передбачених законом підстав для визнання договору недійсним.

В даному випадку зміст договору не суперечить діючому законодавству, а тому не порушує прав позивача, сторони при його укладенні дійшли згоди стосовно всіх істотних умов договорів, та своїми діями щодо наступного схвалення договору позивач підтвердив те, що спірний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків і підписаний з боку ТОВ «Ремавтоматика» його директором.

Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.07.2017.

Суддя А.В. Іванов