РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017Справа №910/3522/16

За первісним позовомПублічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро»
простягнення 2550547 грн. 66 коп.
За зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц»
доПублічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»
провизнання поруки припиненою

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: не з'явились;

від відповідача за первісним позовом: не з'явились;

від третьої особи: не зявились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.03.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» про стягнення 2550547 грн. 66 коп., з яких 2000000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 234017 грн. 29 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 87083 грн. 83 коп. пені, 39800 грн. 00 коп. штрафу, 25041 грн. 24 коп. 3% річних, 164605 грн. 30 коп. інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що 23.07.2013 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» (позичальник) було укладено Кредитний договір № 8/13, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 4000000 грн. 00 коп. зі сплатою 35% річних за користування кредитними коштами. Однак, позивальник неналежним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 04.02.2016 у позичальника виникла заборгованість за кредитом у розмірі 2000000 грн. 00 коп. та заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 234017 грн. 29 коп. (14372 грн. 68 коп. строкової заборгованості зі сплати процентів за період з 25.01.2016 по 03.02.2016 та 219644 грн. 61 коп. простроченої заборгованості зі сплати процентів). Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивачем було нараховано пеню у розмірі 87083 грн. 83 коп. (69400 грн. 51 коп. пені за прострочення повернення кредиту та 17683 грн. 32 коп. пені за прострочення сплату процентів), 39800 грн. 00 коп. штрафу, 3% річних у розмірі 25041 грн. 24 коп. (23821 грн. 67 коп. 3% річних за прострочення повернення кредиту та 1219 грн. 57 коп. 3% річних за прострочення сплати процентів) та інфляційні втрати у розмірі 164605 грн. 30 коп. (160789 грн. 63 коп. інфляційних втрат за прострочення повернення кредиту та 3815 грн. 67 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати процентів).

При цьому, позивач зазначив, що виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 було забезпечено порукою на підставі Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц», та поручитель (відповідач) несе відповідальність перед кредитором (позивачем) як солідарний боржник, з огляду на що, відповідно до ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача як поручителя за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 заборгованість позичальника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро») за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 у загальному розмірі 2550547 грн. 66 коп., з яких 2000000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 234017 грн. 29 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 87083 грн. 83 коп. пені, 39800 грн. 00 коп. штрафу, 25041 грн. 24 коп. 3% річних, 164605 грн. 30 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 (суддя Пукшин Л.Г.) порушено провадження у справі № 910/3522/16; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро»; розгляд справи призначено на 23.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 13.04.2016.

13.04.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду судом справи № 910/5582/16 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 недійсним.

13.04.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 припиненим.

Обгрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, позивач вказав на те, що у Кредитному договорі № 8/13 від 23.07.2013 строк його дії не встановлено, з огляду на що порука за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи дату укладення між сторонами договору поруки - 23.07.2013 та дату звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя - 01.03.2016, порука за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 припинилась в силу положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, позивач за зустрічним позовом просив суд визнати Договір поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 припиненим.

У судовому засіданні 13.04.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 20.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 припиненим.

18.04.2016 до Господарського суду міста Києва від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач за зустрічним позовом просив суд визнати припинено поруку за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013

20.04.2016 до Господарського суду міста Києва від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву, в якому Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» зазначило, що позичальнику за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 кредитні кошти видавалися траншами (частинами) та строк повернення кожного траншу був встановлений окремо, що, по суті, і є строком виконання основного зобов'язання, а тому підстави вважати поруку за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 (у зв'язку з відсутністю строку виконання основного зобов'язання) припиненою відсутні.

У судовому засіданні 20.04.2016 судом було прийнято до розгляду подану позивачем за зустрічним позовом заяву про зміну предмету позову, про що зазначено у протоколі судового засідання від 20.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2016, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 18.05.2016.

18.05.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» надійшло клопотання про призначення колегіального розгляду справи № 910/3522/16.

18.05.2016 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення Господарським судом Дніпропетровської області справи № 904/1439/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до Товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 у розмірі 2550547 грн. 66 коп.

18.05.2016 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» надійшло клопотання про призначення у даній справі судової економічної експертизи.

Обгрунтовуючи вказане клопотання, третя особа зазначила, що розмір заборгованості Товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 є спірним, зокрема за розрахунком третьої особи розмір заборгованості є меншим на 1424776 грн. 00 коп. в частині суми кредиту, що впливає на визначення розміру процентів за користування кредитом, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

За таких обставин, третя особа просила суд призначити у справі № 910/3522/16 судову експертизу; на вирішення експертів поставити питання: 1) чи відповідає наявний в матерілаах справи розрахунок заборгованості позичальника умовам Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013; 2) визначити суму заборгованості позичальника за кредитом за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 станом на 04.02.2016; 3) визначити суму заборгованості позичальника за процентами за користування кредитом Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 станом на 04.02.2016; 4) визначити суму пені за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 станом на 04.02.2016; 5) визначити суму 3% річних за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 станом на 04.02.2016; 6) визначити суму інфляційних втрат за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 станом на 04.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2016 зупинено провадження у справі № 910/3522/16 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1439/16 законної сили.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.05.2016 у справі № 910/3522/16 скасовано; справу № 910/3522/16 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

У зв'язку з перебуванням судді Пукшин Л.Г. у відпустці, було проведено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3522/16, результаті якого справу № 910/3522/16 передано на розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2016 справу № 910/3522/16 прийнято до провадження суддею Отрош І.М., розгляд справи призначено на 02.08.2016.

Судом встановлено, що 11.07.2016 на офіційному сайті Вищого господарського суду України розміщено оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» (номер справи - № 904/5344/16; господарський суд - Господарський суд Дніпропетровської області; дата порушення справи про банкрутство - 08.07.2016; граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника - 30-ти денний термін; відомості про судове рішення, на підставі якого здійснення офіційне оприлюднення повідомлення - ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2016).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2016 зупинено провадження у справі № 910/3522/16 до винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц»; зобов'язано сторін повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

02.06.2017 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» надійшла інформація про те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 у справі № 904/5344/16 за результатами попереднього засідання було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц", в тому числі було визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на загальну суму 10380594 грн. 11 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 поновлено провадження у справі № 910/3522/16; розгляд справи призначено на 04.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 18.07.2017.

Розглянувши у судовому засіданні 18.07.2017 подане 13.04.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду судом справи № 910/5582/16 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 недійсним, суд відмовив в його задоволенні з огляду на те, що станом на дату розгляду судом вказаного клопотання (18.07.2017) Господарським судом міста Києва вже розглянуто справу № 910/5582/16. Зокрема, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 у справі № 910/5582/16, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» відмовлено.

При цьому, суд зазначає, що у п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 № 1 зазначено, що вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі на підставі частини першої статті 79 ГПК, господарським судам слід враховувати викладене в пункті 3.16 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" та виходити з того, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним кредитного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є повернення кредиту та сплата відсотків за ним.

Враховуючи викладене, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про зупинення провадження у даній справі до розгляду судом справи № 910/5582/16 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 недійсним.

Розглянувши у судовому засіданні 18.07.2017 подане 18.05.2016 відповідачем за первісним позовом клопотання про призначення колегіального розгляду справи № 910/3522/16, суд відмовив в його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

Так, вказане клопотання відповідача за первісним позовом обґрунтоване необхідністю у встановленні обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, та потребують процесуального часу, враховуючи обмеженість строку розгляду справи, а також приймаючи до уваги складність справи.

Однак, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Тобто, питання про необхідність та доцільність призначення колегіального розгляду конкретної справи вирішується судом з урахуванням категорії спору та обґрунтованості клопотання про призначення колегіального розгляду справи, а також з огляду на конкретні обставини, що свідчать про складність кожної конкретної справи.

Заява про призначення колегіального розгляду справи повинна бути обґрунтованою та мотивованою, повинні бути вказані конкретні обставини, що свідчать про складність конкретної справи або про складність певної категорії спору. Заява також повинна бути підтверджена фактичними обставинами та ґрунтуватися на певних конкретних доказах.

Однак, відповідач за зустрічним позовом у клопотанні про призначення колегіального розгляду справи не навів обставин на підтвердження складності справи або складності спору, не надав жодного доказу в обґрунтування поданого клопотання, обмежившись при цьому лише твердженням про необхідність у встановленні обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, та потребують процесуального часу, враховуючи обмеженість строку розгляду справи, а також приймаючи до уваги складність справи.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовив відповідачу за первісним позовом у задоволенні клопотання про призначення колегіального розгляду даної справи.

Розглянувши у судовому засіданні 18.07.2017 подане Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» 18.05.2016 клопотання про призначення у даній справі судової економічної експертизи, суд відмовив в його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

Обгрунтовуючи вказане клопотання, третя особа зазначила, що розмір заборгованості Товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 є спірним, зокрема за розрахунком третьої особи розмір заборгованості є меншим на 1424776 грн. 00 коп. в частині суми кредиту, що впливає на визначення розміру процентів за користування кредитом, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Однак, судом встановлено, що Господарським судом Дніпропетровської області розглядалась справа № 904/1439/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 у загальному розмірі 2550547 грн. 66 коп. (з яких 2000000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 234017 грн. 29 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 87083 грн. 83 коп. пені, 39800 грн. 00 коп. штрафу, 25041 грн. 24 коп. 3% річних, 164605 грн. 30 коп. інфляційних втрат).

При цьому, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2016 у справі № 904/1439/16 позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» заборгованість за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013, а саме суму боргу з погашення кредиту в розмірі 2000000,00грн., суму строкової заборгованості зі сплати процентів у розмірі 14372,68 грн., суму простроченої заборгованості зі сплати процентів у розмірі 219644,61 грн., суму пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 17683,32 грн., суму пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 69400,51 грн., суму 3% річних у розмірі 23821,67 грн. за прострочення повернення кредиту, суму 3% річних у розмірі 1219,57 грн. за прострочення сплати процентів, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розміру 35192,14 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 26.12.2016 (відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень).

Таким чином, станом на дату розгляду судом клопотання третьої особи про призначення у даній справі судової експертизи з метою встановлення розміру заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013, наявне рішення суду, яке набрало законної сили, та яким встановлено розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 станом на 04.02.2016.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення у даній справі судової експертизи.

Представник позивача за первісним позовом у судове засідання 18.07.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 428.

Представник відповідача за первісним позовом у судове засідання 18.07.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 997.

Представник третьої особи у судове засідання 18.07.2017 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.06.2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 11.07.2017 поштове відправлення надійшло до відділення поштового зв'язку та 12.07.2017 не було вручене під час доставки (з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників учасників судового процесу з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 18.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» (позичальник) укладено Кредитний договір № 8/13, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування, розмір якого встановлюється за графіком: з 23.07.2013 - по 22.04.2015 - 4000000 грн. 00 коп.; з 23.04.2015 - по 22.05.2015 - 3000000 грн. 00 коп.; з 23.05.2015 - по 22.06.2015 - 2000000 грн. 00 коп.; з 23.06.2015 - по 22.07.2015 - 1000000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит на умовах та в строки/терміни визначені договором, але не пізніше 22.07.2015, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобов'язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

Згідно з п. 2.1 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 надання кредиту здійснюється окремими траншами в безготівковій формі на підставі письмової заявки позичальника про надання кредиту (траншу) в межах невикористаного ліміту кредитування шляхом перерахування траншу на поточний рахунок позичальника, зазначений у заявці, за умови виконання позичальником своїх зобов'язань належним чином та додержання всіх умов надання кредиту, визначених у договорі.

Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 розмір та строк користування кожним окремим траншем визначається у відповідній заявці. При цьому, строки користування траншами можуть становити 7, 14, 21, 30, 60, 90, 180 календарних днів. Строк користування кожним траншем не повинен перевищувати термін, зазначений у п. 1.1 договору.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 позичальник зобов'язаний погасити заборгованість за траншем в строк, зазначений у відповідній заявці.

Згідно з п. 3.1.1 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 плата за користування кредитом визначається у вигляді процентів, розмір яких не перевищує 30% річних. При цьому, розмір плати за користування кожним окремим траншем визначається за взаємною згодою сторін в залежності від строків користування таким траншем та фіксується у відповідній заявці.

Згідно з п. 7.2 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 у разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань (крім договірних санкцій, пені та штрафу) банк має право застосувати до позичальника пеню, а позичальник зобов'язаний сплатити її банку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми несвоєчасно виконаного боргового зобов'язання за кожний календарний день прострочення виконання, включаючи день такого погашення, з розрахунку факт/365.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В подальшому між сторонами було укладено ряд договорів про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013, зокрема: Договір № 1 від 30.10.2013, Договір № 2 від 27.12.2013, Договір № 3 від 08.08.2014, Договір № 4 від 12.09.2014, Договір № 5 від 25.06.2015.

Зокрема, Договором № 5 від 25.06.2015 сторони дійшли згоди викласти Кредитний договір № 8/13 від 23.07.2013 у новій редакції.

Так, відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) банк зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування, розмір якого встановлюється за графіком: з 25.06.2015 - по 21.02.2016 - 4000000 грн. 00 коп.; з 22.02.2016 - по 21.03.2016 - 3333333 грн. 33 коп.; з 22.04.2016 - по 21.04.2016 - 2666666 грн. 67 коп.; з 22.04.2016 - по 21.05.2016 - 2000000 грн. 00 коп.; з 22.05.2016 - по 21.06.2016 - 1333333 грн. 33 коп.; з 22.06.2016 - по 21.07.2016 - 666666 грн. 67 коп.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит на умовах та в строки/терміни визначені договором, але не пізніше 21.07.2016, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобов'язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) розмір та строк користування кожним окремим траншем визначається у відповідній заявці. При цьому, строки користування траншами можуть становити 7, 14, 21, 30, 60, 90, 180 календарних днів. Строк користування кожним траншем не повинен перевищувати термін, зазначений у п. 1.1 договору.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) позичальник зобов'язаний погасити заборгованість за траншем в строк, зазначений у відповідній заявці.

Згідно з п. 3.1.1 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) плата за користування кредитом визначається у вигляді процентів, розмір яких не перевищує 35% річних. При цьому, розмір плати за користування кожним окремим траншем визначається за взаємною згодою сторін в залежності від строків користування таким траншем та фіксується у відповідній заявці.

Відповідно до п. 4.3.12 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) позичальник зобов'язаний протягом строку дії договору, починаючи з серпня 2013 року, забезпечити протягом кожного розрахункового періоду проведення кредитових оборотів за поточними рахунками, відкритими в ПАТ "ВТБ Банк", в розмірі, пропорційному кредитному портфелю позичальника в банку.

Відповідно до п. 4.3.14.2 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) позичальник зобов'язаний підтримувати значення відношення показників EBITDA12M/Interest12M не менше 2. При цьому, вказаний показник повинен мати позитивне значення, при від'ємному значенні показника зобов'язання вважається не виконаним.

Відповідно до п. 4.3.14.3 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) позичальник зобов'язаний підтримувати значення відношення показників Debt/EBITDA12M не більше 2,5.

Згідно з п. 7.2.3 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) банк має право застосовувати до позичальника, а позичальник повинен сплатити банку штраф у разі порушення позичальником на 5% та більше зобов'язання, зазначеного у п. 4.3.12 договору в розмірі 3300 грн. 00 коп. за кожний факт порушення зобов'язання. При цьому, розмір зобов'язань позичальника приймається для розрахунку як 100%.

Згідно з п. 7.2.5 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) банк має право застосувати до позичальника, а позичальник повинен сплатити банку штраф у рази порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, зазначених у п.п. 4.3.13.1, 4.3.13.2, 4.3.13.6, 4.3.13.7, 4.3.14.2, 4.3.14.3 договору в розмірі 10000 грн. 00 коп. за кожний факт порушення кожного зобов'язання.

Згідно з п. 7.2 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) у разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань (крім договірних санкцій, пені та штрафу) банк має право застосувати до позичальника пеню, а позичальник зобов'язаний сплатити її банку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми несвоєчасно виконаного боргового зобов'язання за кожний календарний день прострочення виконання, включаючи день такого погашення, з розрахунку факт/365.

Відповідно до п. 9.9 Кредитного договору № 8/13 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та закінчується в момент остаточного

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013, 23.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» (поручитель) було укладено Договір поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013, відповідно до умов якого поручитель поручається перед банком на виконання/належне виконання позичальником зобов'язань, зазначених у п. 1.2 договору, що виникли на підставі основного договору (Кредитний договір № 8/13 від 23.07.2013) або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому.

Відповідно до п. 1.4 Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 у разі порушення позичальником основного зобов'язання, визначеного основним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання таких зобов'язань позичальника у повному обсязі.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 у разі порушення позичальником основного зобов'язання, визначеного основним договором, банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про необхідність виконання/належного виконання основного зобов'язання у повному обсязі або частково в порядку, передбаченому договором.

Згідно з п. 7.1 Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 22.07.2018 включно або до припинення основного зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

В подальшому між сторонами було укладено ряд договорів про внесення змін до Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013, зокрема, Договір № 1 від 30.10.2013, Договір № 2 від 27.12.2013, Договір № 3 від 08.08.2014, Договір № 4 від 12.09.2014, Договір № 5 від 25.06.2015.

Зокрема, Договором № 5 від 25.06.2015 сторони дійшли згоди викласти Договір поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 у новій редакції.

Так, відповідно до п. 1.4 Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) у разі порушення позичальником основного зобов'язання, визначеного основним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання таких зобов'язань позичальника у повному обсязі.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) у разі порушення позичальником основного зобов'язання, визначеного основним договором, банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про необхідність виконання/належного виконання основного зобов'язання у повному обсязі або частково в порядку, передбаченому договором.

Згідно з п. 7.1 Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 21.07.2019 включно або до припинення основного зобов'язання.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач за первісним позовом зазначає, що 23.07.2013 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро» (позичальник) було укладено Кредитний договір № 8/13, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 4000000 грн. 00 коп. зі сплатою 35% річних за користування кредитними коштами. Однак, позичальник неналежним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 04.02.2016 у позичальника виникла заборгованість за кредитом у розмірі 2000000 грн. 00 коп. та заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 234017 грн. 29 коп. (14372 грн. 68 коп. строкової заборгованості зі сплати процентів за період з 25.01.2016 по 03.02.2016 та 219644 грн. 61 коп. простроченої заборгованості зі сплати процентів). Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивачем було нараховано пеню у розмірі 87083 грн. 83 коп. (69400 грн. 51 коп. пені за прострочення повернення кредиту та 17683 грн. 32 коп. пені за прострочення сплату процентів), 39800 грн. 00 коп. штрафу, 3% річних у розмірі 25041 грн. 24 коп. (23821 грн. 67 коп. 3% річних за прострочення повернення кредиту та 1219 грн. 57 коп. 3% річних за прострочення сплати процентів) та інфляційні втрати у розмірі 164605 грн. 30 коп. (160789 грн. 63 коп. інфляційних втрат за прострочення повернення кредиту та 3815 грн. 67 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати процентів).

При цьому, позивач за первісним позовом зазначив, що виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 було забезпечено порукою на підставі Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц», та поручитель (відповідач) несе відповідальність перед кредитором (позивачем) як солідарний боржник, з огляду на що, відповідно до ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України, позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом як поручителя за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 заборгованість позичальника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро») за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 у загальному розмірі 2550547 грн. 66 коп., з яких 2000000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 234017 грн. 29 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 87083 грн. 83 коп. пені, 39800 грн. 00 коп. штрафу, 25041 грн. 24 коп. 3% річних, 164605 грн. 30 коп. інфляційних втрат.

Судом встановлено, що 11.07.2016 на офіційному сайті Вищого господарського суду України було розміщено оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» (номер справи - № 904/5344/16; господарський суд - Господарський суд Дніпропетровської області; дата порушення справи про банкрутство - 08.07.2016; граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника - 30-ти денний термін; відомості про судове рішення, на підставі якого здійснення офіційне оприлюднення повідомлення - ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2016).

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2016 було зупинено провадження у справі № 910/3522/16 до винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц»; зобов'язано сторін повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

02.06.2017 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» надійшла інформація про те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 у справі № 904/5344/16 за результатами попереднього засідання було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц", в тому числі було визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на загальну суму 10380594 грн. 11 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 поновлено провадження у справі № 910/3522/16; розгляд справи призначено на 04.07.2017.

Частиною 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Згідно з п. 4.5 постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" було прийнято заяву Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про грошові вимоги до боржника та призначено її до розгляду у попередньому судовому засіданні 27.09.2016 (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі № 904/5344/16 відкладено розгляд реєстру вимог кредиторів до 18.10.2016.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 у справі № 904/5344/16 відкладено розгляд реєстру вимог кредиторів до 27.10.2016.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 у справі № 904/5344/16 (за результатами попереднього засідання) було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" з вимогами, зокрема, Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на суму 5586724 грн. 22 коп. - 4 черга задоволення, 3381170 грн. 55 коп. - 6 черга задоволення; окремо внесені вимоги кредиторів, забезпечені іпотекою та заставою: 1024257 грн. 26 коп. - основний борг, 98390 грн. 92 коп. - донарахована сума за індексом інфляції та (або) 3% річних, 290051 грн. 16 коп. - неустойка (пеня, штраф), що разом становить 10380594 грн. 11 коп. (копія вказаної ухвали суду долучена банком до матеріалів даної справи 02.06.2017).

Судом встановлено, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2016 у справі № 904/5344/16 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц".

Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" через канцелярію суду 02.06.2017 долучено до матеріалів даної справи копію заяви з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц", яка була подана банком у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц", про визнання грошових вимог банку до боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц") на загальну суму 10380594 грн. 11 коп. (про включення грошових вимог до боржника на суму 6709372 грн. 40 коп. до реєстру вимог кредиторів четвертої черги та на суму 3671221 грн. 71 коп. - до реєстру вимог кредиторів шостої черги).

Із вказаної заяви банку вбачається, що банком були заявлені грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" як поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс-Агро" за Кредитним договором № 8/13 від 26.07.2013 на підставі Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 у загальному розмірі 3437490 грн. 83 коп. (станом на 07.07.2016), з яких: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 2000000 грн. 00 коп. (станом на 07.07.2016); строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.06.2016 по 07.07.2016, у розмірі 18684 грн. 50 коп.; прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 07.07.2016 у розмірі 438109 грн. 41 коп.; пеня за несвоєчасну сплату процентів станом на 07.07.2016 у розмірі 60981 грн. 24 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту станом на 07.07.2016 у розмірі 400242 грн. 71 коп.; штраф станом на 07.07.2016 у розмірі 208500 грн. 00 коп.; 3% річних за прострочення повернення кредиту, нараховані за період з 04.02.2014 по 07.07.2016, у розмірі 49136 грн. 74 коп.; 3% річних за прострочення сплати процентів, нараховані за період з 03.03.2014 по 07.07.2016, у розмірі 5202 грн. 66 коп.; інфляційні втрати за несвоєчасну сплату кредиту, нараховані за період з 04.02.2014 по 30.06.2016, у розмірі 240789 грн. 63 коп.; інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів, нараховані за період з 03.03.2014 по 30.06.2016, у розмірі 15843 грн. 94 коп.

При цьому, як встановлено судом, звертаючись з даним позовом до суду позивач за первісним позовом (банк) просив суд стягнути з відповідача за первісним позовом (поручителя) заборгованість позичальника за (Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс-Агро») за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013, яка станом на 04.02.2016 становила у загальному розмірі 2550547 грн. 66 коп., а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 2000000 грн. 00 коп., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 234017 грн. 29 коп. (14372 грн. 68 коп. строкова заборгованість зі сплати процентів за період з 25.01.2016 по 03.02.2016 та 219644 грн. 61 коп. прострочена заборгованість зі сплати процентів); пеня у розмірі 87083 грн. 83 коп. (69400 грн. 51 коп. пені за прострочення повернення кредиту та 17683 грн. 32 коп. пені за прострочення сплату процентів), 39800 грн. 00 коп. штрафу, 3% річних у розмірі 25041 грн. 24 коп. (23821 грн. 67 коп. 3% річних за прострочення повернення кредиту (за період з 04.02.2014 по 04.02.2016) та 1219 грн. 57 коп. 3% річних за прострочення сплати процентів (за період з 03.03.2014 по 04.02.2016) та інфляційних втрат у розмірі 164605 грн. 30 коп. (160789 грн. 63 коп. інфляційних втрат за прострочення повернення кредиту (за період з 04.02.2014 по 04.02.2016) та 3815 грн. 67 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати процентів (за період з 03.03.2014 по 04.02.2016).

За таких обставин, враховуючи, що у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" банком були заявлені грошові вимоги у загальному розмірі 10380594 грн. 11 коп., в тому числі на суму 3437490 грн. 83 коп. (заборгованість за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013 станом на 07.07.2016), беручи до уваги вказані банком у заяві про визнання грошових вимог до боржника у справі про банкрутство розмір заборгованостей та види заборгованостей за вказаним кредитним договором (основний борг, штраф, пеня, 3% річних та інфляційні втрати) та періоди виникнення заборгованості, суд дійшов висновку, що у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" банком були заявлені грошові вимоги, які є предметом розгляду даної справи (тобто, грошові вимоги до відповідача за первісним позовом, які є предметом позову у даній справі, входять до складу грошових вимог, заявлених банком у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц").

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 у справі № 904/5344/16 (за результатами попереднього засідання) було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" з вимогами, зокрема, Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на суму 5586724 грн. 22 коп. - 4 черга задоволення, 3381170 грн. 55 коп. - 6 черга задоволення; окремо внесені вимоги кредиторів, забезпечені іпотекою та заставою: 1024257 грн. 26 коп. - основний борг, 98390 грн. 92 коп. - донарахована сума за індексом інфляції та (або) 3% річних, 290051 грн. 16 коп. - неустойка (пеня, штраф), що разом становить 10380594 грн. 11 коп., тобто на всю суму грошових вимог, заявлених банком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 у справі № 904/5344/16 (за результатами попереднього засідання) було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" з грошовими вимогами, зокрема, Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", які є предметом розгляду даної справи (на загальну суму 2550547 грн. 66 коп. - заборгованість за Кредитним договором № 8/13 від 26.07.2013).

За таких обставин, враховуючи положення ч. 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд дійшов висновку про припинення провадження у даній справі в частині первісного позову Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" про стягнення 2550547 грн.66 коп. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання поруки за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 припиненою, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного зустрічного позову з огляду на таке.

Так, обгрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, позивач вказав на те, що у Кредитному договорі № 8/13 від 23.07.2013 строк його дії не встановлено, з огляду на що порука за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи дату укладення між сторонами договору поруки - 23.07.2013 та дату звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя - 01.03.2016, порука за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 припинилась в силу положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Суд зазначає, що положення ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України свідчать про те, що в першу чергу сторони мають право самостійно в договорі поруки визначати строк для заявлення вимог до поручителя (порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки), і лише у випадку відсутності відповідної договірної умови слід застосовувати строки, передбачені у ч. 4 ст. 559 ЦК України - 6 місяців для зобов'язань з визначеним строком виконання (у разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом) та 1 рік для зобов'язань, строк виконання яких не визначений або визначений моментом пред'явлення вимоги (якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом).

Водночас, як встановлено судом, згідно з п. 7.1 Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 22.07.2018 включно або до припинення основного зобов'язання.

Як встановлено судом, згідно з п. 7.1 Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 (в редакції Договору № 5 від 25.06.2015) договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 21.07.2019 включно або до припинення основного зобов'язання.

Таким чином, умовами Договору поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 було встановлено строк дії поруки, що свідчить про те, що порука за вказаним договором припиняється після закінчення вказаного строку, у зв'язку з чим посилання позивача за зустрічним позовом на припинення поруки за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 у зв'язку з непред'явленням кредитором позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, є безпідставними та необгрунтованими.

Більш того, як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" було прийнято заяву Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про грошові вимоги до боржника та призначено її до розгляду у попередньому судовому засіданні 27.09.2016 (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень).

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 у справі № 904/5344/16 (за результатами попереднього засідання) було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" з вимогами, зокрема, Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на суму 5586724 грн. 22 коп. - 4 черга задоволення, 3381170 грн. 55 коп. - 6 черга задоволення; окремо внесені вимоги кредиторів, забезпечені іпотекою та заставою: 1024257 грн. 26 коп. - основний борг, 98390 грн. 92 коп. - донарахована сума за індексом інфляції та (або) 3% річних, 290051 грн. 16 коп. - неустойка (пеня, штраф), що разом становить 10380594 грн. 11 коп. (копія вказаної ухвали суду долучена банком до матеріалів даної справи 02.06.2017).

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 у справі № 904/5344/16 (за результатами попереднього засідання), яка не оскаржувалась та набрала законної сили, було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" з грошовими вимогами, зокрема, Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", які є предметом розгляду даної справи (на загальну суму 2550547 грн. 66 коп. - заборгованість за Кредитним договором № 8/13 від 26.07.2013).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України не передбачено, що лише встановлені судом факти мають преюдиційне значення, а вказано, що таке (преюдиційне) значення мають обставини, встановлені рішенням суду.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 р. № 8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" від 18.11.2003 р. №01-8/1427).

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є обов'язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі № 6-2017цс15, з огляду на визначений статтею 129 Конституції України принцип обов'язковості рішення після вирішення судом справи та набрання рішенням суду законної сили, а також на зміст статей 553, 559 Цивільного кодексу України слід дійти висновку про те, що у разі, якщо є судове рішення про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором та відмову в задоволенні позову поручителя про визнання недійсним договору поруки, в якому судом розглядалося питання дійсності договору поруки, і це рішення набрало законної сили, то під час вирішення справи про припинення поруки суду необхідно враховувати встановлення таким судовим рішенням указаних обставин.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд зазначає, що наявність судового рішення - ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 у справі № 904/5344/16 (за результатами попереднього засідання), яка не оскаржувалась та набрала законної сили, та якою було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" з грошовими вимогами, зокрема, Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", які є предметом розгляду даної справи (на загальну суму 2550547 грн. 66 коп. - заборгованість за Кредитним договором № 8/13 від 26.07.2013), свідчить про те, що суд (Господарський суд Дніпропетровської області), розглянувши у попередньому судовому засіданні 27.10.2016 вимоги банку - Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в тому числі на суму 2550547 грн. 66 коп. (предмет первісного позову у даній справі), визнав їх обґрунтованими та включив до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, судом у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» було встановлено наявність підстав для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на суму 2550547 грн. 66 коп. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» як поручителя за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013, та встановлені судом у справі № 904/5344/16 обставини (щодо наявності підстав для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на суму на суму 2550547 грн. 66 коп. (заборгованість позичальника за Кредитним договором № 8/13 від 23.07.2013) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» як поручителя за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013) не можуть ставитись під сумнів та бути спростовані у порядку, не передбаченому процесуальним законом, тобто поза межами перегляду вказаного рішення суду в апеляційному/касаційному порядку або за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що питання щодо обставин чинності/припинення поруки за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 вирішувалось судом у справі № 904/5344/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц», та задовольняючи заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про грошові вимоги до боржника (поручителя за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013), в тому числі на суму 2550547 грн. 66 коп. (предмет первісного позову у даній справі), та включаючи грошові вимоги банку до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц», суд дійшов висновку про обгрунтованість таких вимог, тобто щодо чинності поруки за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013.

Отже, позовні вимоги за зустрічним позовом фактично стосуються перегляду судом тих обставин, які встановлені в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 у справі № 904/5344/16 (за результатами попереднього засідання), якою було затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" з грошовими вимогами, зокрема, Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", які є предметом розгляду даної справи (на загальну суму 2550547 грн. 66 коп. - заборгованість за Кредитним договором № 8/13 від 26.07.2013), яка набрала законної сили, та таким чином, ставлять під сумнів законність такого рішення у порядку, не передбаченому процесуальним законом, що, по суті, порушує принцип правової визначеності.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладені обставини, враховуючи положення ст.ст. 129, 1291 Конституції України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання поруки за Договором поруки № 8/13-П-1 від 23.07.2013 припиненою.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в частині зустрічного позову покладається на позивача за зустрічним позовом (з огляду на відмову у позові).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, позивач за первісним позовом має право на повернення з Державного бюджету України судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі № 910/3522/16, у випадку подання ним відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, п. 2 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині первісного позову Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» про стягнення 2550547 грн. 66 коп.

2. У зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання поруки припиненою відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 28.07.2017

Суддя І.М. Отрош