КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р. Справа№ 910/8576/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Порало Т.І. за довіреністю №107 від 30.06.2017;

від відповідача 1 : Гурський М.Р. за довіреністю від 10.01.2017;

від відповідача 2: не з'явився;

від відповідача 3: не з'явився;

від третьої особи 1 - НБУ: Шматко В.О. за довіреністю №18-0009/64641 від 02.08.2016;

від третьої особи 2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: Кібець Р.Р. за довіреністю №27-27951/16 від 22.06.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016

у справі № 910/8576/16 (головуючий суддя Морозов С.М.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ"

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-цукор"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-Продукт"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Національний банк України

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 30 608 181,38 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-цукор" (далі - відповідач 2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-Продукт" (далі - відповідач 3), в якому просило суд:

- стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 суму заборгованості за Кредитним договором № 13943-20/11-1 від 08.04.2011р. (в національні валюті) для корпоративних клієнтів, а саме: суму основної заборгованості у розмірі 16 800 000,00 грн.; процентів за користуванням кредитом за період з 01.06.2014р. по 25.04.2015р. у розмірі 3 008 800,00 грн.; пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 69 244,39 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 4 748 186,31 грн.; 30% річних від простроченої суми за період з 26.04.2015р. по 18.04.2016р. у розмірі 4 957 150,68 грн.; суму інфляції за кредитом за травень 2015р. - березень 2016р. у розмірі 1 024 800,00 грн.

- стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 3 суму заборгованості за Кредитним договором № 13943-20/11-1 від 08.04.2011р. (в національні валюті) для корпоративних клієнтів, а саме: суму основної заборгованості у розмірі 16 800 000,00 грн.; процентів за користуванням кредитом за період з 01.06.2014р. по 25.04.2015р. у розмірі 3 008 800,00 грн.; пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 69 244,39 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 4 748 186,31 грн.; 30% річних від простроченої суми за період з 26.04.2015р. по 18.04.2016р. у розмірі 4 957 150,68 грн.; суму інфляції за кредитом за травень 2015р. - березень 2016р. у розмірі 1 024 800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 1 зобов'язань перед позивачем за Кредитним договором № 13943-20/11-1 від 08.04.2011р. (в національні валюті) для корпоративних клієнтів, в забезпечення виконання якого між позивачем, відповідачем 2 та відповідачем 3 були укладені договори поруки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 (повний текст складено 24.10.2016) у справі № 910/8576/16 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-Продукт" на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" суму основної заборгованості у розмірі 16 800 000,00 грн., процентів за користуванням кредитом за період з 01.06.2014р. по 25.04.2015р. у розмірі 3 008 800,00 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 4 748 186,31 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 69 244,39 грн., 30% річних від простроченої суми за період з 26.04.2015р. по 18.04.2016р. у розмірі 4 957 150,68 грн. та суму інфляційних втрат за кредитом за травень 2015р. - березень 2016р. у розмірі 1 021 122,86 грн. Стягнуті з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-Продукт" судові витрати. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення частково і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду про розірвання договору поруки, укладеного між позивачем і відповідачем 2, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки договір про внесення змін до договору поруки, щодо його розірвання, був визнаний нікчемним відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", отже порука є чинною.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Коршун Н.М., Ткаченко Б.О.) апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 28.11.2016.

28.11.2016 від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

28.11.2016 від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою представника.

28.11.2016 від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із тим, що відповідач 1 також подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 розгляд справи відкладено на 12.12.2016.

Також не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ТОВ "Агроінвестпродукт" 58800,00 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованими за період з 20.04.2015 по 25.04.2015 та в частині стягнення з товариства 4957150,68 грн. 30% річних згідно з п.8.2 кредитного договору та прийняти в нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачем незаконно нараховані 58800 грн. процентів за користування кредитом за період з 20.04.2015 по 25.04.2015, також 4957150,68 грн. 30% річних нараховані в порушення умов договору та ст.ст.625, 1056-1 ЦК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Коршун Н.М., Ткаченко Б.О.) апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 12.12.2016.

07.12.2016 позивач подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Агроінвестпродукт", у якому заперечив проти її задоволення.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.12.2016 р., у зв'язку із припиненням повноважень судді Коршун Н.М., сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі № 910/8576/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Мартюк А.І., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

12.12.2016 третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подала письмові пояснення, у яких просить задовольнити апеляційну скаргу позивача та відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача 1.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 відкладено розгляд справи на 30.01.2017.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.01.2017 р., у зв'язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі № 910/8576/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

30.01.2017 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із відрядженням.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 відкладено розгляд справи на 06.03.2017.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.03.2017 р., у зв'язку із перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі № 910/8576/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Мартюк А.І., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 розгляд справи відкладено на 10.04.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 розгляд справи відкладено на 15.05.2017 та за клопотанням сторін продовжено строк вирішення спору.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.05.2017 р., у зв'язку із перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі № 910/8576/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Зубець Л.П., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Відповідно до п. 9-2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

15.05.2017 представник відповідача 1 подав клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Вищим адміністративним судом України та/або Верховним Судом України касаційної скарги у справі №826/22323/15 та до набрання законної сили рішенням суду у справі №826/171/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 відкладено розгляд справи на 12.06.2017.

16.05.2017 позивач подав заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 відкладено розгляд справи на 26.06.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 відкладено розгляд справи на 12.07.2017.

Представники відповідачів 2, 3 осіб у судове засідання не з'явились, не повідомивши про причини, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників відповідачів 2, 3.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти зупинення провадження у справі, підтримав апеляційну скаргу позивача, просив її задовольнити, також заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача 1.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі, заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив задовольнити апеляційну скаргу відповідача 1.

Представники третіх осіб у судовому засіданні заперечили проти зупинення провадження у справі, також підтримали апеляційну скаргу позивача та заперечили проти апеляційної скарги відповідача 1.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача 1 та третіх осіб, дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційні скарги, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

08.04.2011р. між позивачем - Акціонерним банком "Київська Русь" (який в подальшому перейменований на ПАТ "Банк Київська Русь"), як банком, та відповідачем 1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт", як позичальником, було укладено Кредитний договір № 13943-20/11-1 (в національні валюті) для корпоративних клієнтів (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 15 000 000,00 грн. (п. 1.1.1. Кредитного договору); кінцевий термін повернення кредиту до 07.04.2012р. (п. 1.1.2. Кредитного договору); ціль використання кредиту - придбання сільськогосподарської техніки згідно Договору купівлі-продажу техніки №62Т-2011 від 29.03.2011р., укладеного між позичальником та Науково-дослідною та комерційно-консультативною фірмою №Конкорд-Гей" (п. 1.1.3. Кредитного договору); процентна ставка - 19% річних (п. 1.1.4. Кредитного договору); У випадку невиконання позичальником п. 6.1.16. Договору позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від ліміту кредиту за кожен місяць такого невиконання (п. 1.1.5. Кредитного договору).

В подальшому між позивачем та відповідачем 1 були укладені додаткові договори про внесення змін до Кредитного договору, а саме:

- Додатковий договір №1 від 14.04.2011р. про внесення змін до Кредитного договору - сума кредиту 15 000 000, 00 грн., кінцевий термін повернення кредиту - 07.04.2012р., процентна ставка - 19%;

- Додатковий договір №2 від 26.04.2011р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині забезпечення виконання Позичальником зобов'язань та укладення договору застави;

- Додатковий договір №3 від 29.04.2011р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Додатковий договір №4 від 22.07.2011р. про внесення змін до Кредитного договору - сума кредиту - 25 000 000, 00 грн., кінцевий термін повернення кредиту 07.04.2014р., процентна ставка - 19 %; в частині забезпечення виконання позичальником зобов'язань;

- Додатковий договір №5 від 30.08.2011р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Додатковий договір №6 від 31.01.2012р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів та зміни процентної ставки - 21 %;

- Додатковий договір №7 від 29.02.2012р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Додатковий договір №8 від 25.04.2012р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Додатковий договір №9 від 25.06.2012р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Додатковий договір №10 від 31.10.2012р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Додатковий договір №11 від 30.04.2013р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Додатковий договір №12 від 27.06.2013р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Додатковий договір №13 від 30.07.2013р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Додатковий договір №14 від 30.09.2013р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Договір від 31.03.2014р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Договір від 07.04.2014р. про внесення змін до Кредитного договору - викладено нову редакцію кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту встановлено до 17.12.2014р.;

- Договір від 30.04.2014р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Договір від 30.05.2014р. про внесення змін до Кредитного договору - в частині встановлення строку для сплати процентів;

- Договір від 17.12.2014р. про внесення змін до Кредитного договору - викладено нову редакцію кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту встановлено до 16.12.2015р.

За умовами Кредитного договору, в редакції договору про внесення змін від 17.12.2014р., банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах: ліміт кредитної лінії 16 800 000,00 грн. (п. 1.1.1. Кредитного договору); кінцевий термін повернення кредиту до 16.12.2015р. (п. 1.1.2. Кредитного договору); ціль використання кредиту - придбання сільськогосподарської техніки згідно Договору купівлі-продажу техніки №62Т-2011 від 29.03.2011р. та поповнення обігових коштів (п. 1.1.3. Кредитного договору); тип процентної ставки за договором - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом - 21% процент річних або 40% процентів річних, в разі невиконання позичальником умов п. 6.1.1. договору (п. 1.1.4. Кредитного договору).

Згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надається окремими частинами або повною сумою в межах встановленого ліміту кредитної лінії.

Як передбачено в п. 2.1. Кредитного договору для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом, банк відкриває позичальнику позичковий рахунок в національній валюті.

У пункті 2.2. Кредитного договору сторони домовились, що надання окремої частини кредиту здійснюється банком на підставі наданої позичальником письмової заяви про перерахування кредитних коштів за встановленою банком формою, підписаної уповноваженою особою позичальника та завіреної печаткою позичальника.

У відповідності до п. 2.3. Кредитного договору надання кожної окремої частини кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку.

Згідно з п. 4.1. Кредитного договору повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за кредитом повертається позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п. 1.1.2. Договору.

В п. 4.3. Кредитного договору сторони передбачили, що у випадку порушення позичальником встановлених п. п. 4.1., 4.2. договору строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та наступного робочого дня переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом.

Пунктом 4.4. Кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються банком з дня надання кредиту по дату кінцевого терміну повернення кредиту, зазначену в п. 1.1.2. Договору. Проценти нараховуються на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році.

Відповідно до положень п. 4.5. Кредитного договору нарахування банком процентів здійснюється щомісячно за період з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал при розрахунку процентів не включається.

Згідно з п. 4.6. Кредитного договору сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно, а починаючи з 17.12.2014р. (дата укладення договору про внесення змін до Кредитного договору) сплата процентів здійснюється щоквартально в строк з 25-го числа по останній робочий день поточного кварталу, виходячи із фактичної заборгованості за кредитом. У випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом строків сплати процентів, сума несплачених в строк процентів вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку прострочених нарахованих доходів не пізніше наступного робочого дня після встановлення строку сплати процентів.

Як передбачено в п. 4.12. Кредитного договору всі платежі позичальника, передбачені договором, вважаються здійсненими в установлений строк, якщо сума платежів в повному розмірі надійшла на рахунок банку до закінчення операційного дня банку, що є останнім днем строку сплати платежу, передбаченого договором.

Пунктом 6.1.3. Кредитного договору визначено обов'язок позичальника своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та винагороди банку в порядку, передбаченому договором.

Згідно п. 9.2. Кредитного договору банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів, винагород, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені Договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконанню Позичальником та/або поручителями (заставодавцями, іпотекодавцями, гарантами) умов Договору та/або Договорів забезпечення, а позичальник зобов'язаний протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, або в інший строк, встановлений у відповідній вимозі банку, повернути суму заборгованості за Кредитом, що залишилась, сплатити проценти, винагороди, інші платежі за Договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь-якого з наступних випадків, зокрема, порушення позичальником строків (термінів) сплати платежів, що встановлені Договором.

Відповідно до п. 10.1. Кредитного договору договір діє до моменту повного виконання сторонами зобов'язань за Договором.

08.04.2011р. в забезпечення виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за Кредитним договором між позивачем, як кредитором, та відповідачем 3 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-Продукт", як поручителем, було укладено договір поруки № 13938-20/11-5 (далі - Договір поруки-1), відповідно до п. 1. якого, відповідач 3 поручається перед позивачем за виконання зобов'язань відповідачем 1 (боржник за договором) за кредитним договором, за умовами якого останній зобов'язаний кредитору по 07.04.2012р. включно у порядку, строки та на умовах, встановлених кредитним договором, повернути кредит у розмірі 15 000 000,00 грн., сплатити проценти за користування ним у розмірі 19% процентів річних, комісії та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

Додатковим договором № 1 про внесення змін до Договору поруки-1 від 22.07.2011р. було внесено зміни до п. 1 Договору поруки-1 щодо суми кредиту - 25 000 000, 00 грн. та кінцевого терміну повернення кредиту до 07.04.2014р.

Додатковим договором № 2 про внесення змін до Договору поруки-1 від 31.01.2012р. було внесено зміни до п. 1 Договору поруки-1 в частині встановлення ставки процентів річних.

- Договір про внесення змін до Договору поруки-1 від 07.04.2014р. викладено нову редакцію Договору поруки-1.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки-1 в редакції договору про внесення змін від 07.04.2014р. поручитель (відповідач-3) зобов'язувався солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Згідно п. 2.2. Договору поруки-1 поручителю добре відомі і зрозумілі всі умови та зобов'язання боржника за Кредитним договором, в тому числі:

- повернути кредитору кредит у сумі 16 800 000,00 гривень в строки, в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором (п.п. 2.2.1.);

- сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі: 21% процент річних та інші платежі в строки, в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором (п.п. 2.2.2.);

- у випадку порушення боржником строків (термінів) повернення Кредиту або процентів боржник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованим процентами та іншими платежами згідно з Кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення (п.п. 2.2.3.);

- остаточне погашення Кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених Кредитним договором, здійснити не пізніше " 17" грудня 2014р. (п. 2.2.4.).

Як передбачено в п. 3.1. Договору поруки-1 у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за Кредитним договором. Датою пред'явлення кредитором вимоги про виконання зобов'язання боржника є день вручення кредитором вимоги особисто поручителю, або день здачі такої вимоги до установи зв'язку. До вимоги кредитора додається розрахунок суми заборгованості із зазначенням термінів оплати.

Згідно п. 4.2. Договору поруки-1 дія договору припиняється з моменту погашення в повному обсязі боржником та/або поручителем зобов'язань за Кредитним договором (п.п. 4.2.1.); якщо Кредитор протягом 36 місяців з дати, зазначеної в п.п. 2.2.4. цього договору, не пред'явив позову до поручителя (п.п. 4.2.2.).

Відповідно до п. п. 5.1., 5.2. Договору поруки-1 поручитель солідарно та в повному обсязі несе відповідальність перед кредитором виконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, в тому числі у випадку смерті Боржника фізичної особи-підприємця. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки вci зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані повністю.

Відповідно до укладеного 17.12.2014р. договору про внесення змін до Договору поруки-1 сторони прийшли до згоди внести зміни до п. 2.2. Договору поруки-1 щодо дати остаточного погашення Кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених Кредитним договором, а саме, не пізніше " 16" грудня 2015р.

07.04.2014р. між позивачем, як кредитором, та відповідачем 2 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Рокитне-цукор", як поручителем, було укладено Договір поруки № 429-23/14-5 (далі - Договір поруки-2), відповідно до п. 2.1. якого поручитель (відповідач 2) зобов'язувався солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником.

Згідно п. 2.2. Договору поруки-2 поручителю добре відомі і зрозумілі всі умови та зобов'язання боржника за Кредитним договором, в тому числі:

- повернути кредитору кредит у сумі 16 800 000,00 гривень в строки, в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором (п.п. 2.2.1.);

- сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі: 21% процент річних та інші платежі в строки, в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором (п.п. 2.2.2.);

- у випадку порушення боржником строків (термінів) повернення Кредиту або процентів боржник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованим процентами та іншими платежами згідно з Кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення (п.п. 2.2.3.);

- остаточне погашення Кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених Кредитним договором, здійснити не пізніше " 17" грудня 2014р. (п. 2.2.4.).

Як передбачено в п. 3.1. Договору поруки-2 у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за Кредитним договором. Датою пред'явлення кредитором вимоги про виконання зобов'язання боржника є день вручення кредитором вимоги особисто поручителю, або день здачі такої вимоги до установи зв'язку. До вимоги кредитора додається розрахунок суми заборгованості із зазначенням термінів оплати.

Згідно п. 4.2. Договору поруки-2 дія договору припиняється з моменту погашення в повному обсязі боржником та/або поручителем зобов'язань за Кредитним договором (п.п. 4.2.1.); якщо Кредитор протягом 36 місяців з дати, зазначеної в п.п. 2.2.4. цього договору, не пред'явив позову до поручителя (п.п. 4.2.2.).

Відповідно до п. п. 5.1., 5.2. Договору поруки-2 поручитель солідарно та в повному обсязі несе відповідальність перед кредитором виконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, в тому числі у випадку смерті Боржника фізичної особи-підприємця. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки вci зобов'язання за Кредитним договором не будуть виконані повністю.

Відповідно до укладеного 17.12.2014р. договору про внесення змін до Договору поруки-2 сторони прийшли до згоди внести зміни до п. 2.2. Договору поруки-2 щодо дати остаточного погашення Кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених Кредитним договором, а саме, не пізніше " 16" грудня 2015р.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов Кредитного договору було надано відповідачу 1 кредитні кошти, що підтверджується виписками по особовому рахунку за 08.04.2011р. та за 29.07.2011р., а також меморіальними ордерами № 0176 від 08.04.2011р. на суму 15 000 000,00 грн., № 4836 від 14.04.2011р. на суму 581 635,56 грн., №1869 від 12.09.2011р. на суму 1 000 000,00 грн., № 0280 від 23.09.2011р. на суму 800 000,00 грн.

Таким чином, згідно наведених умов Кредитного договору, відповідач 1 повинен був виконувати свої зобов'язання перед банком та повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами у передбачені строки, чого відповідачем 1 не здійснено.

У зв'язку із невиконанням відповідачем 1, позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, позивачем було направлено на адресу відповідача 1, а копії на адресу відповідачів 2 та 3 повідомлення про відкликання кредиту № 3018/23 від 20.04.2015р. (отримане відповідачем 1 - 23.04.2015р.), відповідно до якого позивач зупинив подальше кредитування позичальника та вимагав від відповідача 1 дострокового повернення кредиту, сплатити проценти за користування ним, винагороди, штрафні санкції та інших платежів, що передбачені договором, протягом 5 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, а саме погасити заборгованість у розмірі 20 071 991,81 грн., з яких 16 800 000,00 грн. основана заборгованість по кредиту, 2 763 800,00 грн. прострочені проценти за період з 01.06.2014р. по 31.03.2015р., 186 200,00 грн. строкові проценти за період з 01.04.2015р. по 19.04.2015р. та 321 991,81 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, позивач надіслав на адреси відповідача 2 та відповідача 3 повідомлення про виконання забезпеченого порукою зобов'язання за кредитним договором №3349/23 від 27.04.2015р. (для відповідача 2) та № 3350/23 від 27.04.2015р. для відповідача 3, в яких позивач у зв'язку з виникненням у позичальника простроченої заборгованості, яка станом на 27.04.22015р. складала 20 161 115,42 грн., з яких 16 800 000,00 грн. основана заборгованість по кредиту, 3 018 600,00 грн. сума несплачених відсотків та 342 515,42 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту, пропонував відповідачам 2 та 3 ліквідувати наявну заборгованість відповідача 1 у десятиденний термін.

Вказані повідомлення позивача залишилися без відповіді та задоволення зі сторони відповідачів, тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості солідарно з відповідача 1 та відповідача 2, а також солідарно з відповідача 1 та відповідача 3.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що позичальник неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо повернення наданих грошових коштів, зокрема погашення заборгованості та процентів за користування кредитом та зважаючи на укладення з відповідачами 2, 3 договорів поруки, у позивача виникло право вимоги про стягнення з відповідачів в солідарному порядку з відповідача 1 та відповідача 2 та в солідарному порядку з відповідача-1 та відповідача-3 суми кредиту, процентів за користування кредитними коштами та інших платежів за неналежне виконання зобов'язань, передбачених умовами Кредитного договору, а саме 16 800 000,00 грн. суми основної заборгованості, 3 008 800,00 грн. процентів за користуванням кредитом за період з 01.06.2014р. по 25.04.2015р., 69 244,39 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р., 4 748 186,31 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р., 4 957 150,68 грн. 30% річних від простроченої суми за період з 26.04.2015р. по 18.04.2016р. та 1 024 800,00 грн. суму інфляції за кредитом за травень 2015р. - березень 2016р.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов'язки сторін у даній справі виникли на підставі Кредитного договору №13943-20/11-1 (в національні валюті) для корпоративних клієнтів, а також на підставі Договору поруки № 13938-20/11-5 та Договору поруки № 429-23/14-5.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями статей 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до ч.2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання відповідачу 1 кредиту у розмірі 16 800 000,00 грн.

Також матеріалами справи підтверджується порушення позичальником договірних зобов'язань за Кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 16 800 000,00 грн. та за процентами за користуванням кредитом за період з 01.06.2014р. по 25.04.2015р. у розмірі 3 008 800,00 грн. Доказів на підтвердження сплати відповідачами суми кредиту в розмірі 16 800 000,00 грн. та процентів за користуванням кредитом за період з 01.06.2014р. по 25.04.2015р. у розмірі 3 008 800,00 грн., до матеріалів справи не надано.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Отже, враховуючи наведені положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та умови Договору, строк виконання відповідачем 1 грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами настав.

Перевіривши розрахунок нарахованих позивачем процентів за користування кредитом, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що він є обґрунтованим та математично вірним.

Доводи відповідача 1, викладені у апеляційній скарзі, про те, що позивачем безпідставно нараховані 58800,00 грн. процентів за користування кредитом за період з 20.04.2015 по 25.04.2015, відхиляються колегією суддів, оскільки у письмовому повідомленні про відкликання кредиту №3018/23 від 20.04.2015 щодо дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, був наданий п'ятиденний строк для повернення кредиту, а тому нарахування процентів за користування кредитом до 25.04.2015 є правомірним.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород Банку Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

З огляду на умови кредитного договору та враховуючи порушення позичальником зобов'язань за Кредитним договором, зокрема, щодо сплати кредиту та відсотків, позивачем нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 4 748 186,31 грн. та пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 69 244,39 грн.

Перевіривши розрахунки пені, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вони є вірними.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 N 52/30).

Згідно з п. 8.2. Кредитного договору у випадку порушення Позичальником строків (термінів) повернення Кредиту та/або процентів позичальник зобов'язаний сплатити сум заборгованості за Кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно Договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Крім того, п. 8.6. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язанні сплатити штрафні санкції за весь час прострочення ним виконання своїх зобов'язань за Договором, починаючи з дня, наступного за днем коли зобов'язання мало бути виконане до дня його фактичного виконання.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що розрахунок інфляційних втрат, зроблений позивачем, є завищеним, і згідно вірного розрахунку суду першої інстанції, який наведений у рішенні, правильний розмір інфляційних втрат за заявлений позивачем період складає 1 021 122,86 грн.

Також місцевим господарським судом вірно встановлено, що наданий позивачем розрахунок 30 % річних відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та умовам Договору, є арифметично вірним, а тому вимоги позивача в частині стягнення 30% річних в розмірі 4 957 150,68 грн. за заявлений ним період є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача 1, викладені у апеляційній скарзі, про те, що судом незаконно стягнуто суму 30% річних, відхиляються колегією суддів, оскільки нарахування 30% річних відповідає наведеним умовам п.8.2 Кредитного договору та положенням ст. 625 ЦК України.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов'язань - способи або види забезпечення виконання зобов'язань.

Нормами статті 546 ЦК України, визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

У разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись ст. 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не має права пред'явити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором.

Зазначена позиція узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 р. у справі N 6-511цс15), висновки якого є обов'язковими для врахування всіма судами, а також наведена у п. 4.1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів".

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про стягнення в солідарному порядку з відповідача 1 та відповідача 2 наявної суми заборгованості, яка витікає з Кредитного договору та Договору поруки-2 та стягнення в солідарному порядку з відповідача 1 та відповідача 3 наявної суми заборгованості, яка витікає з Кредитного договору та Договору поруки-1, які з урахуванням однорідності вимог та пов'язаністю підстав, на яких ґрунтуються позовні вимоги, були прийняті судом до розгляду.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем при подачі даного позову обрано вірний спосіб захисту свого порушеного права.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Як було зазначено вище, відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачами 2, 3 договорів поруки, їх дія припиняється з моменту погашення в повному обсязі боржником та/або поручителем зобов'язань за Кредитним договором або якщо Кредитор протягом 36 місяців з дати повернення кредиту не пред'явив позову до поручителя.

При цьому, місцевий господарський суд вірно зазначив, що відповідачами 2, 3 помилково ототожнюються поняття зміна строку виконання зобов'язання (у зв'язку з направленням відповідачам повідомлення про відкликання кредиту та повідомлень про виконання забезпеченого порукою зобов'язання) з передбаченим у мовами Кредитного договору правом банку зупинити подальше кредитування та вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, винагород, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені Договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконанню Позичальником та/або поручителями умов Договору та/або Договорів забезпечення.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено посилання відповідача 3 на те, що даний позов подано поза межами 6-місячного строку, а отже порука вважається припиненою, оскільки вказані доводи є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на умовах укладеного з позивачем договору поруки, а позивачем заявлено відповідні вимоги у передбачений п. 4.2. договору поруки строк.

Однак, місцевий господарський суд, відмовляючи у позові в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідача 1 та відповідача 2, дійшов хибного висновку щодо того, що Договір поруки №42957-23/14-5 від 07.04.2014р. є розірваним у зв'язку із укладенням між позивачем та відповідачем-2 Договору від 20.02.2015р. про внесення змін до Договору поруки №42957-23/14-5 від 07.04.2014р

Так, з матеріалів справи вбачається, що 20.02.2015 між позивачем та відповідачем було укладено Договір про внесення змін до Договору поруки №42957-23/14-5 від 07.04.2014р., у якому сторони домовились розірвати Договір поруки №42957-23/14-5 від 07.04.2014р.

19.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №190 "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №61 про запровадження строком на три місяці, з 20.03.2015 року по 19.06.2015 року включно, тимчасової адміністрації та призначення ОСОБА_4 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у вказаній банківській установі.

Повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначаються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 вищевказаного Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тобто, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а закон пріоритетним щодо інших законодавчих актів України в даних правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За результатами проведення вказаної перевірки виявлений правочин, що підпадає під ознаки нікчемності у відповідності до вимог ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Оскільки ПАТ "Банк "Київська Русь" згідно умов договору, укладеного 20.02.2015 року між ним та відповідачем 2 про розірвання договору поруки від 07.04.2014 року, відмовився від власних майнових вимог, договір від 20.02.2015 року згідно п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку; протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Керуючись положеннями п. 4 ч. 2 ст. 37, п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", 06.07.2016 ПАТ "Банк "Київська Русь" направив відповідачу 1 та відповідачу 2 повідомлення № 3772/16 про нікчемність у відповідності до приписів п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Договору про внесення змін від 20.02.2015 року до Договору поруки №42957-23/14-5 від 07.04.2014 року, укладеного між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Агрофірма "Рокитне-Цукор". Зазначене повідомлення відповідач 1 отримав 18.07.2016, а відповідач 2 отримав 12.07.2016. Вказане повідомлення не оскаржено, отже є чинним.

Таким чином, оскільки Договір про внесення змін від 20.02.2015 року визнаний нікчемним, Договір поруки №42957-23/14-5 від 07.04.2014 року є чинним і підлягає виконанню сторонами.

Положеннями частини 1 статті 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі до розгляду Вищим адміністративним судом України та/або Верховним Судом України касаційної скарги у справі №826/22323/15 та до набрання законної сили рішенням суду у справі №826/171/17, відхиляється колегією суддів, оскільки рішення у вказаних справах не впливають на правовідносини сторін у справі і не перешкоджають розгляду апеляційних скарг на рішення суду у даній справі.

Враховуючи викладене та оцінивши докази у справі в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (зі зменшенням стягуваної суми інфляційних нарахувань), із солідарним стягненням з відповідача 1 і відповідача 2, та солідарним стягненням з відповідача 1 та відповідача 3, на користь позивача суми основної заборгованості у розмірі 16 800 000,00 грн., процентів за користуванням кредитом за період з 01.06.2014р. по 25.04.2015р. у розмірі 3 008 800,00 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 4 748 186,31 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 69 244,39 грн., 30% річних від простроченої суми за період з 26.04.2015р. по 18.04.2016р. у розмірі 4 957 150,68 грн., суми інфляційних втрат за кредитом за травень 2015р. - березень 2016р. у розмірі 1 021 122,86 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача 1 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

В зв'язку із зазначеним вище, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі № 910/8576/16 прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підлягає скасуванню в частині відмови у позові до відповідача 2, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову до всіх відповідачів.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідачів підлягає стягненню у рівних частинах на користь позивача 206 675 грн. 16 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 227370 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №910/8576/16 - скасувати в частині відмови у позові до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-цукор" та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" задовольнити частково.

4. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі №910/8576/16 викласти у наступній редакції:

"1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" (, адреса: 09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 62) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-цукор" (, адреса: 09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул.Ентузіастів, 6) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А) суму основної заборгованості у розмірі 16 800 000,00 грн. (шістнадцять мільйонів вісімсот тисяч гривень 00 коп.), процентів за користуванням кредитом за період з 01.06.2014р. по 25.04.2015р. у розмірі 3 008 800,00 грн. (три мільйони вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.), пеню за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 4 748 186,31 грн. (чотири мільйони сімсот сорок вісім тисяч сто вісімдесят шість гривень 31 коп.), пеню за несвоєчасну сплату відсотків за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 69 244,39 грн. (шістдесят дев'ять тисяч двісті сорок чотири гривні 39 коп.), 30% річних від простроченої суми за період з 26.04.2015р. по 18.04.2016р. у розмірі 4 957 150,68 грн. (чотири мільйони дев'ятсот п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят гривень 68 коп.) та суму інфляційних втрат за кредитом за травень 2015р. - березень 2016р. у розмірі 1 021 122,86 грн. (один мільйон двадцять одну тисячу сто двадцять дві гривні 86 коп.).

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" (, адреса: 09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 62) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-Продукт" (, адреса: 04060, м. Київ, вул. Котовського, буд. 9/27-А) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А) суму основної заборгованості у розмірі 16 800 000,00 грн. (шістнадцять мільйонів вісімсот тисяч гривень 00 коп.), процентів за користуванням кредитом за період з 01.06.2014р. по 25.04.2015р. у розмірі 3 008 800,00 грн. (три мільйони вісім тисяч вісімсот гривень 00 коп.), пеню за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 4 748 186,31 грн. (чотири мільйони сімсот сорок вісім тисяч сто вісімдесят шість гривень 31 коп.), пеню за несвоєчасну сплату відсотків за період з 26.04.2015р. по 25.10.2015р. у розмірі 69 244,39 грн. (шістдесят дев'ять тисяч двісті сорок чотири гривні 39 коп.), 30% річних від простроченої суми за період з 26.04.2015р. по 18.04.2016р. у розмірі 4 957 150,68 грн. (чотири мільйони дев'ятсот п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят гривень 68 коп.) та суму інфляційних втрат за кредитом за травень 2015р. - березень 2016р. у розмірі 1 021 122,86 грн. (один мільйон двадцять одну тисячу сто двадцять дві гривні 86 коп.).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" (, адреса: 09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 62) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А) суму судового збору в розмірі 68891,72 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот дев'яносто одна гривня 72 коп.)

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-цукор" (, адреса: 09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул.Ентузіастів, 6) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А) суму судового збору в розмірі 68891,72 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот дев'яносто одна гривня 72 коп.).

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-Продукт" (, адреса: 04060, м. Київ, вул. Котовського, буд. 9/27-А) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А) суму судового збору в розмірі 68891,72 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот дев'яносто одна гривня 72 коп.).

7. В частині стягнення 3677,14 грн. інфляційних нарахувань - в задоволенні позовних вимог відмовити.

8. Після вступу рішення в законну силу видати накази."

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестпродукт" (, адреса: 09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, буд. 62) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А) - 75790 грн. (сімдесят п'ять тисяч сімсот дев'яносто гривень) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-цукор" (, адреса: 09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул.Ентузіастів, 6) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А) - 75790 грн. (сімдесят п'ять тисяч сімсот дев'яносто гривень) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-Продукт" (, адреса: 04060, м. Київ, вул. Котовського, буд. 9/27-А) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А) - 75790 грн. (сімдесят п'ять тисяч сімсот дев'яносто гривень) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

9. Матеріали справи № 910/8576/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

Б.О. Ткаченко