ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.07.2017 Справа № 904/6073/17

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Екстружен", м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат "М'ясна традиція", м. Дніпро

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 531995грн.67коп., пені у розмірі 37783грн.53коп., 3% річних у розмірі 4151грн.66коп. та інфляційної складової у розмірі 15648грн.96коп.

Представники:

Від позивача: Сарана Д.С., дов. №36 від 14.07.2017р.

Від відповідача: не з`явився

В судовому засіданні від 11.07.2017р. було оголошено перерву до 19.07.2017р., в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіріус Екстружен" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат "М'ясна традиція" з позовом про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 531995грн.67коп., пені у розмірі 37783грн.53коп., 3% річних у розмірі 4151грн.66коп. та інфляційної складової у розмірі 15648грн.96коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки оптових партій товару №010914 від 01.09.2014р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2017р. порушено провадження у справі та призначене судове засідання. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 07.06.2017р., 21.06.2017р., 11.07.2017р. та 19.07.2017р.

20.06.2017р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про відкладення судового засідання, призначеного на 21.06.2017р., на іншу дату. Позивач зазначив, що у нього виникла необхідність врегулювання спору та здійснення уточнення позовних вимог.

Відповідач 21.06.2017р. надав клопотання, в якому просить відкласти судове засідання, призначене на 21.06.2017р. та надати час для врегулювання спору мирним шляхом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2017р. клопотання позивача та відповідача про відкладення судового засідання, призначеного на 21.06.2017р., були задоволенні, розгляд справи відкладений.

07.07.2017р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду. Відповідно до змісту вказаного клопотання, позивач просить залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 37783грн.53коп., 3% річних у розмірі 4151грн.66коп. та інфляційної складової у розмірі 15648грн.96коп.

Відповідач 11.07.2017р. надав заяву, в якій визнає позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 531995грн.67коп. Крім того, відповідач просить задовольнити заяву позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду.

В судовому засіданні від 19.07.2017р. представник позивача відмовився від клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду, наданого до суду 07.07.2017р. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

01.09.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус Екстружен" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат "М'ясна традиція" (далі - покупець) підписаний договір поставки оптових партій товару №010914 (далі - договір). За умовами зазначеного договору постачальник зобов'язується виготовити, поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 2.2 договору загальна кількість товару, що є предметом даного договору визначається згідно товаророзпорядчих документів, які є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 5.2 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 28.04.2015р.) визначено, що загальна вартість товару складається з вартості відвантаженого по даному договору товару згідно товаророзпорядчих документів.

Згідно з пунктом 6.1 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 28.04.2015р.) покупець здійснює повну оплату вартості товару на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару.

Незалежно від виконання покупцем умов пункту 6.1 заборгованість покупця перед постачальником за поставлений товар не повинна перевищувати 300000грн.

Положеннями пункту 6.4 договору визначено, що разі недостатності суми проведеного покупцем платежу для погашення існуючої заборгованості за товар у повному обсязі, незалежно від вказаного у платіжного документі призначення платежу отримана сума приймається постачальником в рахунок послідовного погашення боргу покупця за поставлений товар за принципом FІFО, починаючи з погашення найпершого неоплаченого на дату платежу товаророзпорядчого документу і до останнього.

За приписами пункту 8.1 договору товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем по кількості та якості з моменту його фактичної передачі в пункті поставки та підписання товаророзпорядчих документів, які є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 9.1 договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що у випадку відсутності за один місяць до закінчення строку дії даного договору письмових повідомлень сторін про припинення дії даного договору, він вважається продовженим строком на один календарний рік щоразу автоматично, але не більше ніж на 3 (гри) роки підряд.

В матеріалах справи відсутні докази того, що сторони мали намір припинити дію договору поставки оптових партій товару №010914 від 01.09.2014р. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що договір був чинним протягом спірних відносин.

На виконання умов договору позивач в період з 08.11.2016р. по 14.04.2017р. поставив відповідачу товар на загальну суму 537666грн.60коп., що підтверджується видатковими накладними за вказаний період (а.с. 37 - 85). Вказані видаткові накладні підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Відповідач свої зобов'язання з оплати вказаного товару здійснив частково, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 531995грн.67коп.

Вказана сума боргу складається із заборгованості за видатковими накладними №90 від 08.11.2016р.; №172 від 16.11.2016р.; №173 від 16.11.2016р.; №195 від 18.11.2016р.; №196 від 18.11.2016р.; №226 від 23.11.2016р.; №227 від 23.11.2016р.; №248 від 25.11.2016р.; №250 від 25.11.2016р.; №31 від 02.12.2016р.; №32 від 02.12.2016р.; №43 від 05.12.2016р.; №44 від 05.12.2016р.; №104 від 09.12.2016р.; №105 від 09.12.2016р.; №118 від 12.12.2016р.; №119 від 12.12.2016р.; №142 від 14.12.2016р.; №178 від 16.12.2016р.; №186 від 19.12.2016р.; №187 від 19.12.2016р.; №207 від 21.12.2016р.; №208 від 21.12.2016р.; №234 від 23.12.2016р.; №235 від 23.12.2016р.; №284 від 28.12.2016р.; №286 від 28.12.2016р.; №310 від 30.12.2016р.; №311 від 30.12.2016р.; №3 від 04.01.2017р.; №18 від 06.01.2017р.; №19 від 06.01.2017р.; №29 від 11.01.2017р.; №44 від 13.01.2017р.; №45 від 13.01.2017р.; №65 від 18.01.2017р.; №66 від 18.01.2017р.; №124 від 25.01.2017р.; №125 від 25.01.2017р.; №107 від 15.02.2017р.; №108 від 15.02.2017р.; №148 від 22.02.2017р.; №149 від 22.02.2017р.; №13 від 02.03.2017р.; №14 від 02.03.2017р.; №132 від 16.03.2017р.; №174 від 21.03.2017р.; №230 від 28.03.2017р.; №146 від 14.04.2017р.

При цьому, відповідач частково сплатив вартість товару, отриманого згідно видаткової накладної №90 від 08.11.2016р., внаслідок чого заборгованість за вказаною накладною становить 7644грн.27коп. Решта видаткових накладних залишилась несплаченою в повному обсязі.

З огляду на положення пункту 6.1 договору та дату здійснення останньої поставки товару, Товариство з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат "М'ясна традиція" було зобов'язано здійснити кінцевий розрахунок за товар, поставлений в період з 08.11.2016р. по 14.04.2017р., в строк до 14.05.2017р. (включно).

За наведених обставин, суд дійшов висновку що строк виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат "М'ясна традиція" грошових зобов'язань з оплати товару, отриманого в період з 08.11.2016р. по 14.04.2017р., є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобов'язання, доказів припинення відповідних зобов'язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 531995грн.67коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Крім того, позивач на підставі пункту 11.1 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 09.12.2016р. по 18.05.2017р. в розмірі 37783грн.53коп.

Пунктом 11.1 договору визначено, що у випадку прострочення в оплаті поставленого товару. покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплаченого товару, за кожний день порушення строків оплати.

Дослідивши розрахунок пені наданий позивачем, суд дійшов висновку, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 37783грн.53коп.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 15648грн.96коп. за загальний період з січня 2017р. по квітень 2017р. та 3% річних в розмірі 4151грн.66коп. за загальний період з з 09.12.2016р. по 18.05.2017р.

Перевіривши розрахунок суми інфляційних витрат та 3% річних, суд встановив, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума інфляційної складової в розмірі 15648грн.96коп. та 3% річних в розмірі 4151грн.66коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Екстружен" до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат "М'ясна традиція" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 531995грн.67коп., пені у розмірі 37783грн.53коп., 3% річних у розмірі 4151грн.66коп. та інфляційної складової у розмірі 15648грн.96коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясокомбінат "М'ясна традиція" (ідентифікаційний код: 38753898; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 23 В, кім. 209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Екстружен" (ідентифікаційний код: 31617387; місцезнаходження: 29010, м. Хмельницький, вул. Пілотська, буд. 20) суму основної заборгованості у розмірі 531995грн.67коп., пеню у розмірі 37783грн.53коп., 3% річних у розмірі 4151грн.66коп., інфляційну складову у розмірі 15648грн.96коп. та судовий збір в розмірі 8843грн.70коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 19.07.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 24.07.2017р.

Суддя Р.Г. Новікова