ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2017 Справа №917/316/17

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_1,

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Керівника Кременчуцької місцевої прокуратури,

пр-т Свободи, 4-а, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області,

вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36038

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод",

вул. Івана Приходька, 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39607

про припинення права постійного користування земельною ділянкою, скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та повернення земельної ділянки площею 65,40 га, -

В С Т А Н О В И В :

Керівник Кременчуцької місцевої прокуратур в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 65,40 га, що була надана у користування відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 14.06.1993 та рішення 4 сесії 22 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 17.03.1995, скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ПЛ-2 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2 від 16.10.1993 та повернення у землі запасу Кам'янопотоківської сільської ради земельної ділянки площею 65,40 га шляхом підписання ату приймання-передачі земельної ділянки, посилаючись на систематичну несплату земельного податку, невикористання земельної ділянки за призначенням.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.03.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.04.2017.

24.04.2017 від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшли письмові пояснення щодо суті спору, в яких позовну заяву прокуратури підтримує в повному обсязі.

24.04.2017 прокуратурою надано для долучення до матеріалів справи завірені копії документів, що були додані до позову.

Від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. №5441 від 24.04.2017) , в яких проти позову відповідач заперечує, вказує, що додані до позовної заяви документи не підтверджують наявності жодної з підстав передбачених статтею 141 ЗК України відносно ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод".

05.05.2017 прокуратурою надано письмові пояснення по суті спору з урахуванням заперечень відповідача.

В судовому засіданні 19.05.2017 прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях №106-5640 вих. 17 від 04.05.2017.

Представник позивача позовні вимоги прокурора підтримав повністю з мотивів, викладених у письмових поясненнях від 24.04.2017, посилаючись на несвоєчасну сплату земельного податку та невикористання земельної ділянки за призначенням.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову з мотивів, викладених у письмових поясненнях №40-21/70 від 24.04.2017, посилаючись, зокрема, на те, що порушень щодо виникнення у відповідача права постійного користування земельною ділянкою із наданих позивачем документів не вбачається.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

16.10.1993 Кам'янопотоківською сільською радою народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області видано акт на постійне користування землею серії ПЛ-2, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2, Державному підприємству "Кременчуцький сталеливарний завод" у розмірі 33 га. Землі надано у постійне користування для організації колективних садів відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 14.06.1993.

На підставі рішення 4 сесії 22 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 17.03.1995 надано у постійне користування ДП "Кременчуцький сталеливарний завод" 32,40 га, про що до державного акту серії ПЛ-2 внесені відповідні зміни.

Таким чином, у постійному користуванні ДП "Кременчуцький сталеливарний завод" на підставі державного акту від 16.10.1993 серії ПЛ-2 перебувала земельна ділянка загальною площею 65,40 га.

13.03.1995 активи і пасиви Державного підприємства Кременчуцький сталеливарний завод перейшли до Відкритого акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", як правонаступника (Указ Президента України "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів" від 26.11.1994 №699/94).

Розпорядженням Кременчуцької районної Ради народних депутатів Полтавської області від 25.04.1995 №151 затверджено проект організації садівничо-городницького товариства "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу в межах відводу на площі 34,40 га згідно акту відводу від 16.10.1993 з розширенням згідно акту встановлення меж від 22.03.1995 серії ПЛ-2 зареєстрованого за №2.

Пунктом 3 зазначеного розпорядження, зобов'язано Кременчуцький сталеливарний завод суворо дотримуватись проекту організації і уставних вимог садівничого товариства і природоохоронних вимог.

Державна реєстрація обслуговуючого кооперативу садівничого товариства "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу відбулась 25.04.1995. Отже, після створення СТ "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу в тимчасове користування останнього перейшла земельна ділянка загальною площею 65,40 га за межами населених пунктів Кам'янопотоківської сільської ради, надана у постійне користування ВАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" на підставі державного акту від 16.10.1993 серії ПЛ-2, про що внесені відповідні зміни до форми 6-зем та рахуються за СТ "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу і на даний час.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 у справі №816/1944/15 прийнято рішення про припинення юридичної особи СТ "Металург-22 (а.с. 20-21), про що внесенні відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Прокурор вказує, відповідно до інформації Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області за період часу з 2011-2016 СТ "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу нараховано земельного податку у розмірі 10679,04 грн. згідно поданої податкової декларації з плати за землю №1655 від 27.01.2011 за 2011 рік. Зазначена сума частково була погашена за рахунок переплати у розмірі 228,62 грн. залишок нарахованої суми у розмірі 10450,42 грн. сплачена не була. У зв'язку з несплатою заборгованості із земельного податку Кременчуцька ОДПІ 09.04.2012 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до СТ "Металург" про стягнення податкового боргу. Вказаний позов судом задоволено та видано відповідний виконавчий документ. В подальшому постановою від 26.11.2013 виконавчий лист повернуто на підставі п. 2 ч. 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, як стверджує прокурор, протягом 2011-2016 років ні СТ "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу, за яким відповідно до статистичної звітності форми 6-зем рахується дана земельна ділянка, ні ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод", який є постійним користувачем земельної ділянки відповідно до державного акту серії ПЛ-2, земельний податок за земельну ділянку площею 65,40 га не декларували, відповідно і податок не сплачували. Несплата земельного податку мала місце протягом тривалого періоду, що є систематичною несплатою і відповідно до вимог статті 141 Земельного кодексу України є однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Крім того, вищезазначена земельна ділянка, яка перебуває у постійному користуванні ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" не використовується за призначенням протягом тривалого часу з 2006. Про указане свідчать акти обстеження земельної комісії при Кам'янопотоківській сільській раді від 16.06.2006, 05.07.2010, 17.07.2012, 04.0l.2017, згідно яких земельна ділянка знаходиться в занедбаному стані, не обробляється, забруднена та поросла чагарниками.

Земельні відносини, відносно яких виник спір у даній справі регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтею 152 Земельного кодексу України. Так відповідно до положень частини 1 вказаної статті держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина 2 статті 152 ЗК України).

Приписами частини 3 статті 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже вищезазначена норма статті 152 ЗК України містить перелік способів захисту прав на земельні ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

За приписами статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі.

Відповідно до п.п 14.1.7.2. Податкового Кодексу України земельний податок -обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з п.п. 287.1 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до частини 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Статтею 141 Земельного кодексу України встановлено перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою.

Пунктом 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики розгляду справ, що виникають із земельних відносин від 17.05.2011 №6 судам роз'яснено, що право постійного користування є безстроковим і може бути припинено лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до п. г, д ч. 1 статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою, є: г) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Беручи до уваги зміст наведених норм діючого законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 65,40 га, що була надана у постійне користування відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Кам`янопотоківської сільської ради народних депутатів від 14.06.1993 та рішення 4 сесії 22 скликання Кам`янопотоківської сільської ради народних депутатів від 17.03.1995, у зв'язку із систематичною несплатою земельного податку, посилаючись на п. "д" ч. 1 статті 141 Земельного кодексу України, та використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, посилаючись на п. "г" ч. 1 статті 141 Земельного кодексу України.

Відповідач, в свою чергу стверджує, що відсутність порушень законодавства ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод", зокрема підтверджується актом перевірки Податкової служби №217/16-31-14-01-09/05756783 від 15.06.2016 де не зафіксовано порушень зі сплати земельного податку.

Пункт 2 статті 286 Податкового кодексу України вказує на обов'язок платників плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислювати суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подавати контролюючому органу податкову декларацію на поточний рік.

У відповідності до наданої Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області інформації (лист №3353/10/16-03-12 від 03.05.2017) протягом 2011-2016 років ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод", за земельну ділянку, згідно державного акту на право постійного користування землею від 16.10.1993 серія ПЛ-2 зі змінами, не звітувало, зобов'язання не декларувало, та відповідно, податок не сплачувало.

Відтак, оскільки ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" не подавав податкову декларацію згідно Державного акту на право постійного користування землею від 16.10.1993 серія ПЛ-2 зі змінами, стан сплати відповідного земельного податку податковою службою не перевірявся.

Як вбачається з листа Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області №3353/10/16-03-12 від 03.05.2017, протягом 2011-2016 років ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" звітується до Кременчуцької ОДПІ по земельних ділянках, які перебувають в його користуванні згідно договорів оренди, в т.ч по м. Кременчук, Білецьківській, Кам'янопотоківській та Омельницькій сільським радам.

За період з 2011 по 2016 роки за земельну ділянку згідно державного акту на право постійного користування землею від 16.10.1993 серія ПЛ-2 зі змінами ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" не звітувало зобов'язання не декларувало та відповідно, не сплачувало.

Згідно поданої СТ "Металург-2" податкової декларації з плати за землю за 2011 рік підприємством задекларовано суму земельного податку за користування земельної ділянки загальною площею 32,40 га. розташованої на території Кам'янопотоківської сільської ради, яка знаходиться у користуванні відповідно до державного акту від 25.04.1995 №151. За період 2012-2017 pp. СТ "Металург-2" не звітується до Кременчуцької ОДПІ з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (а.с. 245-246).

Отже, посилання відповідача на акт перевірки Податкової служби №217/16-31-14-01-09/05756783 від 15.06.2016 де не зафіксовано порушень зі сплати земельного податку є необґрунтованим, оскільки даною перевіркою досліджувалась правильність обчислення та своєчасність сплати оренди за земельні ділянки згідно перелічених у акті договорів оренди.

Несплата відповідачем земельного податку мала місце протягом тривалого періоду, що є систематичною несплатою і відповідно до вимог статті 141 Земельного кодексу України є однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідачем не спростовані обставини викладені у позовній заяві, доказів протилежного суду не надано, а відтак вимога прокурора про припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 65,40 га є обґрунтованою.

Згідно статті 23 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час видачі акту) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право постійного користування на землю за правовою природою є лише документом, який посвідчує набуття відповідного права за рішенням компетентного органу і залежний від правомірних або неправомірних дій цієї особи, які можуть бути припинені в передбаченому законом порядку.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою є похідним від права на постійне користування земельною ділянкою, тому наслідком припинення права користування є скасування Державного акту.

Спірна земельна ділянка знаходиться за межами населених пунктів Кам'янопотоківської сільської ради і відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а отже після припинення права постійного користування підлягає поверненню у землі запасу Кам'янопотоківської сільської ради.

Як визначено в статтях 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами.

Особа, звертаючись до суду повинна довести наявність суб'єктивного матеріального права, на захист якого подано позов, тобто довести, що вона є належним позивачем по даним вимогам. І лише встановивши наявність у особи, яка звернулася до суду з позовною заявою, суб'єктивного матеріального права, на захист якого подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту його порушення, оспорення чи невизнання, і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє у захисті, встановивши необґрунтованість та недоведеність заявлених вимог.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками процесу, а також доказів, витребуваних судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись статями 33 ,34 ,43 ,49 ,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Припинити право постійного користування Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. Івана Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, Код ) земельною ділянкою площею 65,40 га, що була надана у постійне користування відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 14.06.1993 та рішення 4 сесії 22 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 17.03.1995.

3. Скасувати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ПЛ-2 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2 від 16.10.1993.

4. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. Івана Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ) повернути у землі запасу Кам'янопотоківської сільської ради кременчуцького району Полтавської області (вул. Леніна, 19, с. Кам'яні Потоки, Кременчуцький район, Полтавська область, ) земельну ділянку площею 65,40 га, що була надана у постійне користування відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 14.06.1993 та рішення 4 сесії 22 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 17.03.1995, шляхом підписання акту приймання-передачі земельної ділянки.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. Івана Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ) на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ МФО 820172 ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) витрати на сплату судового збору в розмірі 4800 грн.

Видати накази з набранням цим рішенням законної сили.

6. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.