ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р.Справа № 916/3233/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

суддів: Лисенко В.А., Діброви Г.І.,

секретар судового засідання Маленкова О.П.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 21 квітня 2017 року

у справі №916/3233/16

за позовом Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка»

про стягнення 343 366,08 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» про стягнення 308 922,90 грн. заборгованості по сплаті орендної плати за 2015 та 2016 роки згідно додаткової угоди від 01.04.2013 року та згідно коефіцієнту індексації.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.04.2017р., позивач просив стягнути 343 366,08 грн. заборгованості по сплаті орендної плати за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. (включно) за вирахуванням сплаченої відповідачем орендної плати 350406,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем в повному обсязі свого обовязку зі сплати орендної плати у 2014-2016 роках у розмірі, передбаченому додатковою угодою №1 від 01.04.2013 до договору оренди земельної ділянки №00046 від 25.11.2011 з урахуванням коефіцієнтів індексації (середньорічного індексу інфляції) (т.2 а.с.1-3).

В обґрунтування позову позивач посилався на ст. ст. 509, 525, 526, 611, 629, 792 ЦК України, ст. 96 ЗК України, ст.ст. 288, 289 ПК України, ст.ст. 15, 24, 25, 35 Закону України «Про оренду землі».

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.04.2017 року (колегія суддів у складі головуючого Дяченко Т.Г., суддів Зайцева Ю.О., Рога Н.В.) позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» на користь Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 52543,31 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 788,15 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на користь ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» 2754,44 грн. витрат на послуги адвоката.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що умовами укладеного між сторонами договору оренди позивачу надано право на застосування до обчислення розміру орендної плати за землю індексів інфляції, будь-яких змін до договору щодо застосування інших умов при обчисленні розміру орендної плати відповідачем, ніж передбачено договором оренди з урахуванням ОСОБА_2 угоди від 01.04.2013р., не вносилося.

Однак, суд наголосив, що позивачем було застосовано до розміру орендної плати за 2015 рік та за 2016 рік коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, а не індекс інфляції, застосування якого було передбачено положеннями п.10 Договору оренди земельної ділянки.

Отже, судом першої інстанції при здійсненні перерахунку розміру орендної плати за 2015 рік та за 2016 рік, яка підлягає сплаті з боку відповідача на користь позивача, відповідно до умов Договору оренди земельної ділянки від 25.11.2011р., в редакції ОСОБА_2 угоди від 01.04.2013р., було застосовано індекс інфляції (який затверджено Державною службою статистики України) до розміру орендної плати, як то передбачено положеннями п. 10 укладеного між сторонами Договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати орендної плати у загальному розмірі 52543,31 грн. (борг за 2014 рік у розмірі 146252 грн., борг за 2015 рік у розмірі 49555,08грн. та врахована при здійсненні розрахунку наявна переплата по орендній платі відповідача в розмірі 143263,77 грн. за 2016 рік.).

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції нор матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Одеської області від 21.04.2017 у справі №916/3233/16 відмінити та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано не застосував коефіцієнти індексації орендної плати за 2015 та 2016 роки, чим порушив вимоги ст.289 Податкового кодексу України.

Апелянт вважає, що обовязок орендаря сплачувати орендну плату з урахуванням зміненого індексу нормативної грошової оцінки випливає безпосередньо з чинного законодавства та не залежить чи були внесені зміни до договору оренди чи ні.

По-друге, скаржник зауважує, що при розрахунку заборгованості судом безпідставно не застосовано індекс інфляції за 2014 рік, а також вважає невірною методику, по якій було розраховано суму заборгованості.

У судових засіданнях апеляційної інстанції представник Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області підтримала доводи апеляційної скарги, представник ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання 31.07.2017 року не зявились представники сторін, хоча були повідомлені про час, дату та місце судового засідання, про що свідчить розписка про оголошення перерви в судовому засіданні 25.07.2017 до 31.07.2017 року, в якій є підписи представників обох сторін.

При цьому, від апелянта 28.07.2017 року до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника апелянта, мотивоване тим, що на дату розгляду цієї справи представник апелянта буде відсутній у звязку з перебуванням на судових засіданням у м. Києві, та надано судову практику Верховного суду України по аналогічним правовідносинам у справі №5009/3430/2012 від 03.12.2013 року.

Крім того, 31.07.2017 року до канцелярії суду надійшло клопотання представника апелянта про відкладення розгляду апеляційної скарги у звязку з участю представника в іншому судовому процесі та продовження строку розгляду скарги.

Судова колегія зазначає, що судові засідання в суді апеляційної інстанції неодноразово переносились, сторонам надавався час для надання пояснень по справі. При цьому, явка сторін не визнавалась обовязковою.

За таких обставин, судова колегія не вбачає необхідності у продовженні строку та відкладенні розгляду справи, та доходить висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2011р. між Сергіївською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно з яким Сергіївська селищна рада (орендодавець) передала ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» (орендар) в користування на умовах оренди строком на 45 років земельну ділянку площею 9,0543 га, що знаходиться за адресою: смт.Сергіївка, вул.Гагаріна, 21, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0012.

Договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему у м.Білгород-Дністровський Одеської області 20.01.2012р. за №00046, тому він відповідно до зазначеного у ньому положення п. 41 щодо порядку набрання ним чинності набрав чинності з 20.01.2012р.

Згідно з п. 4. Договору, земельна ділянка передана в оренду для експлуатації та обслуговуванню санаторію.

Положеннями п. 5 Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 6879457,14 грн.

Відповідно до п. 9 договору оренди землі орендна плата вноситься щомісячно в сумі 17198,65 грн.

Обчислення розміру орендної плати за землю згідно з п. 10 Договору здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Орендна плата відповідно до п. 12 Договору підлягає перегляду у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Пунктом 34 Договору сторони передбачили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується в судовому порядку.

29.03.2013р. рішенням Сергіївської селищної ради №394 «Про затвердження коефіцієнтів економіко-функціонального використання земельних ділянок, розташованих на території смт.Сергіївка, що знаходяться в орендному користуванні громадян, фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб» були затверджені коефіцієнти, що характеризують економіко-функціональне використання земельної ділянки (Ко).

На виконання вказаного рішення 01.04.2013 р. між Сергіївською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» було укладено ОСОБА_2 угоду №1 до Договору оренди земельної ділянки №00046, відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни у Договір оренди та викласти п. 9 розділу «Орендна плата» у наступній редакції: Орендна плата вноситься орендарем щомісячно у сумі 22931,53 грн.».

Звертаючись до суду з позовом, Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області зазначала про неналежне виконання відповідачем зобовязань згідно умов укладеного Договору оренди, з урахуванням ОСОБА_2 угоди №1 до Договору оренди земельної ділянки №00046 - орендна плата сплачується не в повному обсязі та без врахування зміненого розміру орендної плати, який був погоджений сторонами в ОСОБА_2 угоді №1 до Договору оренди земельної ділянки №00046.

Що стосується заявленого позивачем до стягнення розміру заборгованості, то з наданих позивачем до суду документів та розрахунків, наявних в матеріалах справи, вбачається наступне.

Згідно з даними таблиці зарахування орендної плати землі за 2014-2016 р.р. (т.2 а.с.3), в 2014 році відповідачем було фактично сплачено 128926,36 грн. орендної плати, в 2015 році 234268,47 грн., в 2016 році 371148,05 грн., ще 33686,08 грн. за грудень 2016 року було сплачено у 2017 році. Загалом відповідачем за 2014-2016 роки сплачено 768028,96 грн.

Сторони в процесі апеляційного розгляду не заперечували щодо розміру сплаченої відповідачем суми.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачу за 2014 рік нараховано орендну плату у розмірі 275178,36 грн. виходячи з розміру орендної плати на місяць - 22931,53 грн., яка визначена згідно з умовами ОСОБА_2 угоди №1, застосовано коефіцієнт індекс (середньорічний індекс інфляції) 1.

Таким чином, за розрахунком позивача заборгованість відповідача зі сплати орендної плати у 2014 році становить 146252,00 грн. (275178,36 грн. - 128926,36 грн.).

За 2015 рік позивачем було нараховано відповідачу орендну плату у розмірі 343697,77 грн., виходячи з розміру орендної плати на місяць - 22931,53 грн., яка визначена умовами ОСОБА_2 угоди №1, помножену на коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у 2015 році у розмірі 1,249, що складає 28641,48 грн. щомісячно.

Таким чином, за підрахунком позивача заборгованість ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» зі сплати орендної плати у 2015 році становить 109429,30 грн. (343697,77 грн. - 234268,47 грн.).

За 2016 рік позивачем було нараховано відповідачу орендну плату у розмірі 492518,91 грн. виходячи з розміру орендної плати на місяць - 22931,53 грн., яка визначена визначеної умовами ОСОБА_2 угоди №1, помножену на коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2015, 2016 роки у розмірі 1,249 та 1,433 відповідно, що складає 41043,24 грн. щомісячно.

Таким чином, за підрахунком позивача заборгованість ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» зі сплати орендної плати у 2016 році становить 121370,86 грн. (492518,91 грн. - 371148,05 грн.).

У 2017 році відповідач сплатив 33686,08 грн. орендної плати за грудень 2016 року.

Отже, за розрахунком позивача за від0повідачем рахується заборгованість зі сплати орендної плати за землю за 2014-2016 роки у загальному розмірі 343366,08 грн. (146252,00 грн. +109429,30грн.+ 121370,86грн. - 33686,08 грн.).

Відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що ОСОБА_2 угода №1 від 01.04.2013р. до Договору оренди земельної ділянки №00046 є неукладеною, оскільки такий правочин не було зареєстровано у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. №1141, Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 №3502/5, Вимогами до оформлення заяв та рішень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 21 листопада 2016р. №3276/5. Відповідач вважає, що додаткова угода, якою було змінено розмір орендної плати, не набрала законної сили, оскільки не було здійснено державної реєстрації іншого речового права, зокрема, щодо розміру орендної плати.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить вирішити питання розподілу судових витрат, зокрема, витрат на оплату послуг адвоката, оскільки вважає, що суд першої інстанції невірно розподілив витрати.

Відповідно до положень ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1, 4 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Згідно із ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Нормами ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користуванні майно для здійснення господарської діяльності. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Законом України «Про оренду землі».

За змістом ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зі ст.288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

При цьому згідно з п. 288.4 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Таким чином, саме договором оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих приписів, судова колегія доходить висновку про те, що орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір, визначений відповідно до наведених вище приписів законодавства, встановлюється в договорі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як зазначено в п. 2.19 постанови Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

Якщо зі зміною граничного розміру орендної плати таку ж зміну до договору оренди в установленому законом порядку не внесено, то застосуванню підлягає відповідна умова договору.

Такої ж правової позиції притримується Верховний суд України, висловивши її в своїх постановах від 20 серпня 2013 р. у справі № 3-21гс13, від 03 грудня 2013 р. у справі № 3-34гс13, від 02.03.2016 у справі №3-476гс15.

Зокрема, Верховним судом України зазначено, що законодавча зміна нормативної грошової оцінки землі може бути підставою для зміни розміру орендної плати в односторонньому порядку, якщо це погоджено сторонами у договорі.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору відповідно до ч. 2 вказаної статті допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як зазначено в п.34 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

У договорі оренди, укладеному між сторонами зазначено, що орендна плата вноситься орендарем щомісяця у фіксованій сумі з урахуванням індексів інфляції.

Підстав для односторонньої зміни умов договору даним договором не передбачено.

Таким чином, судова колегія зазначає, що договором оренди, укладеним між сторонами, встановлено обовязок орендаря обчислювати розмір орендної плати за землю з урахуванням індексів інфляції (п.10), змін щодо порядку розрахунку орендної плати сторонами не вносилось, тому суд першої інстанції, враховуючи умови договору оренди, а також вимоги ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ч. 1 ст. 632 ЦК України та ст.288 ПК України, дійшов вірного висновку щодо необхідності розрахунку орендної плати з урахуванням індексів інфляції, та без застосування індексації нормативної грошової оцінки, оскільки індексація не передбачена умовами договору.

Судова колегія відзначає, що правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03 грудня 2013 р. у справі № 3-34гс13 (№5009/3430/12), на яку посилається апелянт, щодо виникнення у орендаря обов'язку сплачувати орендну плату відповідно до нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, ґрунтується на з'ясованих судами попередніх інстанцій у тій справі умовах договору оренди землі, за якими орендар зобов'язаний самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством, та що орендар неналежним чином виконав свій обов'язок щодо розрахунку розміру орендної плати, що призвело до виникнення заборгованості.

Натомість позовні вимоги в даній справі, як вже відзначено вище, не ґрунтуються на таких доводах та доказах.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту; умови та порядок внесення змін до договору оренди землі врегульовано статтею 30 Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені позивачем обставини щодо зміни індексації нормативної грошової оцінки землі у 2015-2016 роках можуть бути підставами для внесення змін до договору оренди в частині бази для визначення розміру орендної плати та, відповідно, розміру орендної плати, разом з тим, виникнення у відповідача обов'язку сплачувати позивачу щомісячний платіж за договором у сумі іншій, ніж передбачено договором, за наведених обставин позивач не довів.

Посилаючись в апеляційній скарзі на приписи Податкового кодексу України, апелянт залишив поза увагою, що його правовідносини з відповідачем є договірними, а не контролюючими, не навів доводів та доказів на підтвердження існування у відповідача згідно з умовами договору обов'язку самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством, як підстави для зміни розміру орендної плати незалежно від внесення змін до договору оренди землі.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 10 травня 2016 року у справі № 920/1744/15.

Судова колегія не приймає до уваги твердження представника відповідача стосовно того, що ОСОБА_2 угода №1 від 01.04.2013р. до Договору оренди земельної ділянки №00046 є, неукладеною, та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказана ОСОБА_2 угода набрала чинності та є обовязковою для виконання.

Зазначена ОСОБА_2 угода підписана повноважними представниками сторін, скріплена їх печатками, та в силу ст. 204 ЦК України такий правочин є правомірним, доказів протилежного відповідачем до суду не надано, відповідач ОСОБА_2 угоду не оскаржував, на даний момент вона є чинною.

Підпунктом 31 п. 22 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ №1141 від 26.10.2011р., передбачено, що у разі проведення державної реєстрації виникнення інших речових прав на нерухоме майно, відмінних від права власності, державний реєстратор вносить до запису про інші речові права та субєкта цих прав відомості про розмір орендної плати (у разі проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки).

Вказаний п.п. 31 було доповнено до п. 22 Порядку Постановою КМУ № 50 від 05.02.2014р. (чинний в частині внесення доповнення до п.22 підпунктом 31 з 01.06.2014р.), отже, на момент укладення між сторонами ОСОБА_2 угоди № 1 від 01.04.2013р., зміни щодо розміру орендної плати державній реєстрації не підлягали.

Отже, законодавством, що діяло, на момент укладення сторонами ОСОБА_2 угоди №1, не передбачалось державної реєстрації змін до договору оренди земельної ділянки щодо розміру орендної плати і ОСОБА_2 угода №1 від 01.04.2013р. до Договору оренди земельної ділянки від 25.11.2011р., який зареєстровано у відділі Держкомзему у м.Білгород-Дністровський, Одеської області від 20.01.2012р. за №0046, вступила в силу з дати її підписання, тобто з 01.04.2013р.

В звязку з цим суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обовязку відповідача сплачувати орендну плату у розмірі, яка обумовлена сторонами в укладеній ними ОСОБА_2 угоді №1 від 01.04.2013 з урахуванням індексів інфляції, як-то передбачено п. 10 Договору оренди, а не індексації нормативної грошової оцінки.

Разом з тим, перевіривши розрахунок заборгованості ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» по орендній платі, здійснений судом першої інстанції щодо, з урахуванням підтвердженої матеріалами справи часткової сплати орендних платежів відповідачем, судова колегія доходить наступних висновків.

Суд першої інстанції помилково не врахував індекс інфляції за 2014 рік, адже це передбачено умовами п.10 договору оренди.

Розрахунок позивача здійснений взагалі з іншими коефіцієнтами, в графі «коеф.Індекс (середньорічний індекс інфляції)» зазначений індекс нормативної грошової оцінки, а не індекс інфляції, тому судова колегія вважає за потрібне здійснити власний розрахунок індексу інфляції за 2014 рік згідно умов договору.

Отож, у 2014 році загальна сума орендної плати становить 275 178,36 (22931,53*12).

Індекс інфляції, нарахований на орендну плату, становить 5158,94 грн.

Орендна плата з урахуванням індексу інфляції становить 280 337,30 грн.

Відповідачем було фактично сплачено 128 926,36 грн. Заборгованість по орендній платі за 2014 р. становить 151 410,94 грн. (280 337,30 - 128 926,36).

У 2015 році загальна сума орендної плати становить 275 178,36 (22931,53*12).

Індекс інфляції, нарахований на орендну плату, становить 8645,19 грн.

Орендна плата з урахуванням індексу інфляції становить 283 823,55 грн.

Відповідачем було фактично сплачено 234268,47 грн.

Заборгованість по орендній платі за 2015 р. становить 49555,08 грн., що вірно встановлено місцевим господарським судом.

У 2016 році загальна сума орендної плати становить 275 178,36 (22931,53*12).

Індекс інфляції, нарахований на орендну плату, становить 2705,92 грн.

Орендна плата з урахуванням індексу інфляції становить 277 884,28 грн.

Судом першої інстанції в рішенні допущено технічну помилку, і вказано замість вірного « 277 884,28 грн.» помилкове « 227 884,28».

Відповідачем було фактично сплачено 404 834,13 грн. (371 148,05 грн.+ 33 686,08 грн., сплачених у 2017 році за грудень 2016р. згідно розрахунку т.2 а.с.3). Отже, переплата по орендній платі за 2016 р. становить 126 949,85 грн.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача становить 74 016,17 грн. (151 410, 94 + 49 555, 08 126 949,85 грн.), що і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Доводи апелянта про застосування Постанови Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», судова колегія відхиляє, адже до правовідносин оренди землі дана Методика не застосовується, оскільки її розроблено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці)* та окремого індивідуально визначеного майна державного підприємства, організації, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил, інших військових формувань, органами, підрозділами, закладами та установами Держспецзв'язку, рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки), а також майна, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації).

Так само і не підлягають застосуванню рекомендації Верховного Суду України, викладені в листі №62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», оскільки в даному випадку відповідно до умов Договору орендар повинен був щомісяця обчислювати розмір орендної плати, виходячи з суми, зазначеної в Договорі з урахуванням індексів інфляції, тобто за період, який дорівнює календарному місяцю, а не нараховувати інфляцію на заборгованість.

Згідно положень ст. 49 ГПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.10 ст. 105 ГПК України за наслідками розгляду справи у разі скасування чи зміни рішення суд апеляційної інстанції має здійснити новий розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні апеляційної скарги Сергіївською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області був сплачений судовий збір у розмірі 5150,52 грн. згідно платіжного доручення №650 від 12.05.2017р.

Відповідно до пп. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач за подання апеляційної скарги повинен був сплатити судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи, що ціна позову становить 343366,08 грн., за подання апеляційної скарги апелянт повинен був сплатити 5665,55 грн.

Таким чином, слід доплатити судовий збір до Державного бюджету України у розмірі 515,03 грн.

Відповідачем в суді першої інстанції разом із відзивом на позов від 19.01.2017, було заявлено клопотання про стягнення понесених ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 18000,00 грн.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції було змінено, зміні підлягає також і розподіл витрат на оплату витрат на правову допомогу.

Згідно з вимогами ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:

- при задоволенні позову на відповідача;

- при відмові в позові на позивача;

- при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що ТОВ «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» понесло витрати на оплату послуг адвоката, що повязані з розглядом даної справи, у розмірі 18000,00 грн., із заявлених до стягнення позивачем 343366,08 грн. суд стягнув з відповідача 74 016,17 грн., що складає 21,55% від суми позову, тобто у задоволенні 78,45% від заявленої суми відмовлено, то виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат, з позивача підлягає до стягнення 14 121 грн. витрат на послуги адвоката.

Керуючись ст. 49, 99, 101, п.4 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 21 квітня 2017 року по справі №916/3233/16 змінити в частині суми заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» (67780, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, 21; код 25421642) на користь Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (67780, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, 3; код 05383649)

заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 74 016,17 (сімдесят чотири тисячі шістнадцять грн. 17 коп.) грн.

витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 998,59 (девятсот девяносто вісім грн. 59 коп.) грн.,

витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1109,93 (одна тисяча сто девять грн. 93 коп) грн.

Стягнути з Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (67780, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, 3; код 05383649) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дитячий заклад санаторного типу «Сергіївка» (67780, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, 21; код 25421642) 14 121 (чотирнадцять тисяч сто двадцять одна ) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката.

Стягнути з Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (67780, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, 3; код 05383649) до Державного бюджету України /отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса, код ЄДРПОУ отримувача: 38016923, банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011 № рахунку: 2002, код бюджетної класифікації 22030001 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050), символ звітності 206 код ЄДРПОУ суду 26016990/ 515 (пятсот п'ятнадцять) грн. 03 коп. недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

В решті рішення залишити без змін.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строк, передбачений законодавством.

Повний текст постанови складено 02.08.2017 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Г.І. Діброва