ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 р. Справа № 909/476/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т.В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Іфкомсервіс-Надвірна", АДРЕСА_1,78405

до відповідача: Надвірнянської міської ради, вул.Мазепи, буд. 29,м. Надвірна,Івано-Франківська область,78400

про стягнення 173376,17 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №б/н від 17.05.17),

від відповідача: ОСОБА_2 - начальник юридичного відділу, (довіреність №4 від 04.01.17).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іфкомсервіс-Надвірна" звернулося до господарського суду із позовом до Надвірнянської міської ради про стягнення різниці між встановленим розміром тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво теплової енергії за січень та лютий 2017 року.

Позов обґрунтовано понесенням значних витрат при виробництві, транспортуванні та постачанні теплової енергії через бездіяльність відповідача із прийняття рішення про коригування економічно обґрунтованого тарифу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задоволити; 26.07.17 через канцелярію суду подав клопотання вх.№11836/17 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, які судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов вх.№11639/14 від 25.07.17, спростував бездіяльність міської ради, оскільки дане питання розглядалося профільними комісіями та двічі виносилося на розгляд сесії; зазначив, що рішенням Надвірнянської міської ради від 30.03.17 № 541-14/2017 для ТзОВ "ІФКОМСЕРВІС-НАДВІРНА" затверджено повністю економічно обґрунтований тариф на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії для бюджетних та інших споживачів із врахуванням отримання прибутку та економічно обґрунтованими витратами на його виробництво, постачання і транспортування, що розрахований і погоджений позивачем, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення з Надвірнянської міської ради різниці між економічно обґрунтованим тарифом на теплову енергію, що розрахований позивачем та тарифом на теплову енергію, який затверджений рішенням Надвірнянської міської ради.

Крім того, подав заяву про припинення провадження у справі вх.№7949/17 від 27.07.17, вважає, що даний спір не є цивільно - правовим спором, а відноситься до публічно - правових відносин, а тому провадження у справі слід припинити згідно п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з того, що згідно п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. Дана підстава припинення провадження у справі застосовується тоді, коли при розгляді справи буде встановлено, що спір непідвідомчий господарському суду. Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (п.1 постанови Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.11 №10). Як зазначено в п. 3.1. згаданої постанови Вищого господарського суду України, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

За наведеними ознаками даний спір підвідомчий господарському суду. Отже, в задоволенні клопотання Надвірнянської міської ради про припинення провадження у справі слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача різниці між встановленим розміром тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво теплової енергії за січень та лютий 2017 року.

Згідно Ліцензії №694 від 07.10.16 видом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії (крім теплової енергії, що виробляється на теплоелектроцентралях, когенераційних установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), крім виробництва за нерегульованим тарифом.

Рішенням Надвірнянської міської ради від 20.09.16 №311-9/2016 затверджено тариф на виробництво. транспортування та постачання теплової енергії для бюджетних та інших споживачів, що надається ТзОВ "Іфкомсервіс-Надвірна" в розмірі 1341,08 грн. за 1 Гкал теплової енергії.

16.01.17 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо встановлення тарифів та розрахунками економічно обґрунтованих витрат на виробництво теплової енергії (а.с.19-38) з 01.01.17. Подана заява обгрунтована змінами протягом строку дії тарифів, затверджених рішенням Надвірнянської міської ради від 20.09.16 №311-9/2016, окремих складових виробництва теплової енергії, зокрема збільшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, підвищення цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси.

Позивач неодноразово звертався до відповідача про коригування тарифу, зокрема листами від 08.02.17 №11/01-17 та 07.03.17 №07/03-2017 (а.с.39-40).

Відповідно до Актів здачі-прийняття робіт (а.с.45-69), позивачем у січні 2017 року вироблено 516,755 Гкал теплової енергії на суму 693009,68 грн., у лютому 2017 року 327,955 Гкал на суму 439814,56 грн.

Отримана теплова енергія оплачена бюджетними споживачами, що підтверджується долученими до справи копіями банківськими виписками за тарифом, затвердженим у 2016 році.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про ціни і ціноутворення" органи місцевого самоврядування забезпечують реалізацію державної цінової політики у межах повноважень, визначених законом.

Субєкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни (ст.10 Закону України "Про ціни і ціноутворення").

Стаття 15 зазначеного вище закону надає гарантії субєктам господарювання під час державного регулювання цін, а саме, Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобовязані відшкодувати субєктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів. Установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.

Статтею ст.31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги " встановлено порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, згідно якого виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

У разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

У разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено норми вищенаведеного Закону, а тому він відповідно до ст. 21 даного Закону має право на відшкодування різниці в тарифах, що виникла протягом періоду розгляду розрахунків тарифів.

При розгляді справи судом встановлено, що Надвірнянська міська рада рішенням №541-14/2017 "Про тарифи на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії для бюджетних споживачів ТзОВ "Іфкомсервіс-Надвірна" від 30.03.17. погодила застосування ТзОВ ""Іфкомсервіс-Надвірна" з 01.03.17 скоригованого тарифу на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії для бюджетних споживачів у розмірі 1546,33 грн. за 1 Гкал. теплової енергії, тобто тарифу, що розрахований позивачем.

Умовою відшкодування з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різниці між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг є встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність заявлених позовних вимог, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати, відповідно до ст.49 ГПК України слід залишити за позивачем.

У відповідності до ст.129 Конституції України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги ", Закону України "Про ціни і ціноутворення", керуючись ст.33,34,49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові товариства з обмеженою відповідальністю "Іфкомсервіс-Надвірна" до Надвірнянської міської ради про стягнення 173376,17 грн. різниці між встановленим розміром тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво теплової енергії відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.08.17

Суддя Максимів Т.В.