ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.08.2017 Справа № 920/660/17

Господарський суд Сумської області, у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Малюк Р.Б. розглянувши матеріали справи № 920/660/17:

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та

газифікації «Сумигаз», м. Суми,

до відповідача: Комунального підприємства Білопільської міської ради

«Теплосервіс Білопілля», м. Білопілля, Сумський район,

Сумська область,

про стягнення 233 586 грн. 59 коп.,

За участю представників сторін:

Від позивача: представник ОСОБА_1 (довіреність № 30/114 від 30.12.2016);

Від відповідача: не зявився,

Суть спору: позивач подав позовну заяву від 12 липня 2017 року, в якій просить суд стягнути з відповідача 233 586 грн. 59 коп. заборгованості за надані позивачем послуги з розподілу природного газу, відповідно до умов підписаної між сторонами заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 094211GP2XET016 від 01.01.2016, а також 3 503 грн. 80 коп. судового збору.

31 липня 2017 року від відповідача надійшов відзив № 366 від 26.07.2017, в якому відповідач вказав, що заявлений позивачем позов обґрунтований, нарахування проведено правильно але вимоги даної позовної заяви ним визнаються частково так як сума заборгованості станом на 27.07.2017 року по даним бухгалтерського обліку відповідача становить 228 988 грн. 87 коп., дана сума заборгованості нами визнається та буде сплачуватися по мірі надходження відповідних коштів для сплати на спецрахунок. Окрім того, відповідач зазначає, що КП «Теплосервіс Білопілля» має госпрозрахунковий характер фінансування, працює на орендованому майні, власником котрого являється Білопільська міська рада, на даний час відповідач проводить необхідні підготовчі та ремонтні роботи до початку опалювального періоду 2017-2018, основним видом діяльності відповідача є постачання теплової енергії, даний вид діяльності має сезонний характер, провести погашення заборгованості коштами від іншого виду діяльності у відповідача не має можливості, станом на 01.07.2017. відповідач має збиток загальною сумою 460 тис. грн. Разом з тим, відповідач вказує, що враховуючи переплату за спожитий природний газ та беручи до уваги кошти котрі надійдуть від проведеного взаємозаліку між відповідачем, постачальником природного газу та відповідними державними фінансовими установами - даних коштів вистачить і для погашення заборгованості перед позивачем і для укріплення фінансового становища відповідача. Документи на проведення взаємозаліку підписано всіма сторонами та передано у встановлені терміни до належних установ, але станом на дату підготування даного відзиву проведення відповідного фінансування за даними документами відсутнє. Відповідач зазначає, що заборгованість за отримані послуги виникає також за рахунок того, що своєчасно не проводяться взаєморозрахунки за субвенцією із державного бюджету. На ряду із викладеним шляхом погашення заборгованості перед позивачем - відповідачем проводяться дії для отримання кредитної позики в установі банку. Враховуючи вищевикладене відповідач просить позивача укласти мирову угоду з умовою погашення відповідної заборгованості.

Також відповідач надіслав клопотання № 368 від 26.07.2017, в якому вказав, що маючи на меті намір проведення повної сплати суми заборгованості на даний час проводить процедуру отримання кредиту у банківській установі і з ціллю підготування та подання відповідних фінансових документів в звязку з чим просить суд перенести розгляд справи № 920/660/17.

1 серпня 2017 року позивач надав заяву (вх. № 2272к від 01.08.2017), в якій вказує, що відповідачем частково була сплачена сума основного боргу у розмірі 4 817,83 грн., тому на підставі п.п.1-1 ст. 80 ГПК України, просить суд припинити провадження у справі в цій частині, в іншій - залишити без змін та стягнути з відповідача 228 768,76 грн. основного боргу та відшкодувати ПАТ «Сумигаз» за рахунок КП «Теплосервіс Білопілля» судовий збір.

Подані документи оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 1 серпня 2017 року надав усні пояснення по справі та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Уповноважений представник відповідача в судове засідання 1 серпня 2017 не прибув, але в клопотанні № 368 від 26.07.2017 просив суд розгляд справи провести без уповноваженого представника відповідача.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про перенесення розгляду справи суд вважає за необхідне вказати наступне.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі „Смирнова проти України").

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження звернення до банківських установ з метою отримання кредиту та доказів звернення до позивача з пропозицією укласти мирову угоду. Уповноважений представник позивача в судовому засідання 1 серпня 2017 року вказав, що від відповідача пропозицій щодо укладання мирової угоди не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

1 січня 2016 року між сторонами було укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання Заяви-приєднання № 094211GP2XET016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) на умовах Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015.

Позивач вказує, що взаємовідносини, що виникли між сторонами регулюються договором розподілу природного газу та Кодексом газорозподільних систем затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494.

Договір розподілу природного газу, який є договором приєднання та у відповідності до п. 1.1 якого зазначений типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 2.1 договору позивач зобов'язується надати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач, в свою чергу, зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити їх вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором.

Оплата вартості послуг позивача з розподілу природного газу здійснюється відповідачем за тарифом встановлений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( п. 6.1. договору).

Пунктами 6.3, 6.4 договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється відповідачем, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку. Якщо згідно із законодавством відповідач має сплачувати позивачу за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідача на поточний рахунок позивача кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться відповідачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно пункту 6.6. договору надання позивачем послуги з розподілу природного газу відповідачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформляється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Матеріалами справи, зокрема підписаними та скріпленими печатками сторін актами наданих послуг з розподілу природного газу № СУМ00003977 від 28.02.2017, № СУМ00005982 від 31.03.2017 та № СУМ00007682 від 30.04.2017 підтверджується факт надання позивачем відповідачеві послуг з розподілу природного газу на суму 504 131 грн. 34 коп. (а.с. 34-36).

Відповідно до пункту 7.2 договору позивач має право отримувати від відповідачу оплату за цим договором, а відповідно до пункту 7.4 договору відповідач зобов'язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач не виконав належним чином договірних зобов'язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати послуг з розподілу природного газу, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 233 586 грн. 59 коп.

Як вбачається з акту звіряння розрахунків, підписаного обома сторонами та скріпленого печатками сторін, сторони погодили, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 07.07.2017 року становить 233 683 грн. 87 коп. (а.с. 37).

Згідно статей 526, 629 Цивільного кодексу України, пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Проте, в порушення умов укладеного договору та вимог статей 526, 629 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, відповідач не розрахувався за надані послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до приписів частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Частиною 1 статті 530 цього ж Кодексу, визначено, якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що факт надання позивачем відповідачеві послуг з розподілу природного газу підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

1 серпня 2017 року позивач надав заяву (вх. № 2272к від 01.08.2017), в якій вказує, що відповідачем частково була сплачена сума основного боргу у розмірі 4 817 грн. 83 коп..

Після часткової сплати відповідачем суми основного боргу в розмірі 4 817 грн. 83 коп. заборгованості відповідача перед позивачем становить 228 768 грн. 76 коп.

Відповідно до пункту 1-1 ст. 80 Господарського Процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи зазначені обставини, зокрема те, що відповідачем не подано доказів повного погашення заборгованості позовні вимоги в частині стягнення 228 768 грн. 76 коп. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а в частині стягнення 4 817 грн. 83 коп. провадження підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмету спору.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з правовою позицією, викладеною у п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", частиною другою статті 49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

Отже, при наявності конкуренції норм (щодо можливості повернення судового збору з державного бюджету), виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що заборгованість сплачена відповідачем частково, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в сумі 3 503 грн. 80 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Білопільської міської ради «Теплосервіс Білопілля» (41800, Сумська область, м. Білопілля, вул. Соборна, буд. 87, код 37601105) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (40030, м. Суми, вул. Береста, буд. 21, код 03352432) 228 768 грн. 76 коп. заборгованості та 3 503 грн. 80 коп. судового збору.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 4 817 грн. 83 коп. основного боргу провадження у справі припинити відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.08.2017.

Суддя С. В. Заєць