ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Справа № 910/11164/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П.- головуючого (доповідача),
Алєєвої І.В., Кравчука Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційних скарг Національного природного парку "Голосіївський" Заступника прокурора м. Києва
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 16.03.2017
у справі№910/11164/16 Господарського суду міста Києва
за позовом1) Громадської організації "Корчувате-наш дім" 2) Національного природного парку "Голосіївський"
до1) Київської міської ради 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеста-Буд"
третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивачів - Міністерство екології та природних ресурсів України третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивачів - Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивачів - Міжнародна благодійна організація "Екологія-Право-Людина" третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів - Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища
за участі прокуратури міста Києва
провизнання договору оренди земельної ділянки від 28.10.2010 недійсним,

за участю представників:

позивача 1:Захарченко С.П. ( адвокат) ;

позивача 2: Ракитянська К.В. (представник за дов. від 05.08.2016);

відповідача 1: Глобенко Л.В. (представник за дов. від 20.06.2017);

відповідача 2: Тунік А.В. (представник за дов. від 30.11.2016);

третьої особи 1: Іванюк Н.В. (представник за дов.)

третьої особи 2: Мотуз В.В. (представник за дов. від 26.12.2016);

третьої особи 3: Василюк О.В. (представник за дов. від 24.04.2017);

третьої особи 4: Трохлюк А.М. (представник за дов. від 17.11.2016);

третьої особи 5: не з'явилися;

прокуратури: Кравчук О.А. (прокурор відділу ГПУ);

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року Громадська організація "Корчувате-наш дім" та Національний природний парк "Голосіївський" звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеста Буд" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 28.10.2010 між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авеста - Буд", та зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Авеста Буд" повернути за актом прийому передачі земельну ділянку площею 2,6495 га (кадастровий номер :90:119:0063), що розташована у Голосіївському районі міста Києва на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) державі в особі Національного природного парку "Голосіївський", якому вона передана у постійне користування.

В обґрунтування позову зазначено, що спірний договір оренди земельної ділянки, підлягає визнанню недійсним, оскільки він укладений з порушенням норм земельного та природоохоронного законодавства України, а саме: не розроблявся проект землеустрою, Київською міською радою не приймалось рішення про передачу спірної земельної ділянки в оренду, відсутня згода постійного землекористувача та погодження Верховної Ради України на вилучення ділянки природно-заповідного фонду, не проводилась державна експертиза землевпорядної документації по наданню в оренду спірної земельної ділянки.

Київською міською радою у відзиві на позовну заяву та Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) у письмових поясненнях, поданих до місцевого господарського суду, заявлено про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.10.2016 року у справі № 910/11164/16 в задоволені позовних вимог Громадської організації «Корчувате-наш дім» відмовлено повністю.

В задоволені позовних вимог Національного природного парку «Голосіївський» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 2,6495 га (кадастровий номер :90:119:0063), що розташована у Голосіївському районі міста Києва на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1), укладеного 28.10.2010 року між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Авеста - Буд» за реєстровим номером 79-6-00791, відмовлено у зв'язку із спливом строку позовної давності.

В задоволені позову Національного природного парку «Голосіївський» про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Авеста - Буд» повернути за актом прийому-передачі земельну ділянку площею 2,6495 га (кадастровий номер :90:119:0063), що розташована у Голосіївському районі міста Києва на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) державі в особі Національного природного парку «Голосіївський», якому вона передана у постійне користування, відмовлено.

При цьому, за власної ініціативи суд в порядку статті 83 Господарського процесуального кодексу України вийшов за межі позовних вимог та визнав недійсними договір оренди земельної ділянки від 01.07.2008 року, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №79-6-00632 та договір оренди земельної ділянки, укладений 28.10.2010 року між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Авеста - Буд», зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №79-6-00791.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 16.03.2017р. перевірене рішення місцевого суду скасував повністю та прийняв нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог Громадської організації «Корчувате-наш дім» та Національного природного парку «Голосіївський».

Не погодившись з вказаною постановою, Заступник прокурора м. Києва звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 і рішення господарського суду м. Києва від 04.10.2016 в частині відмови у задоволенні позову громадської організації "Корчувате-наш дім" та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову, а в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 43 Господарського процесуального кодексу України, статей 13, 36, 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Закону України "Про громадські об'єднання", статей 4, 7, 20 "Про природно-заповідний фонд України" та статей 9, 116, 123, 124 Земельного кодексу.

Зокрема, заявник касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції при прийняті оскаржуваної постанови:

- помилково не враховано, що Київською міською радою при укладенні спірного договору не дотримано порядок надання земельної ділянки в оренду, а саме те, що не приймалось рішення про надання земельної ділянки в оренду та не розроблявся проект відведення спірної земельної ділянки, як того вимагають приписи статей 116, 123, 124 Земельного кодексу України;

- безпідставно застосовано преюдицію, з посиланнями на обставини викладені у справі №2а-6723/11/2670;

- не досліджено питання включення спірної земельної ділянки до складу НПП "Голосіївський" на момент прийняття Указу Президента України від 27.08.2007 №794/2007;

- не враховано, що Київською міською радою при укладенні оспорюваного договору не дотримано порядку вилучення спірної земельної ділянки із земель природно-заповідного фонду за процедурою встановленою статтями 51-53 Закону України "Про природно-заповідний фонд" та статті 150 Земельного кодексу України;

- залишено поза увагою доводи та докази позивачів про те, що належним землекористувачем спірної земельної ділянки є "Київзеленбуд", що підтверджується матеріалами лісовпорядкування, охоронним зобов'язанням від 29.01.2008 №1-1-2 та схемою території НПП "Голосіївський", які судом апеляційної інстанції не досліджувались та яким не надавалась відповідна оцінка.

Також, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, скаржник зазначає, що оскільки статутом Громадської організації "Корчувате-наш дім" передбачено здійснення діяльності, спрямованої на задоволення та всебічний захист суспільних інтересів, укладення спірного договору зачіпає права, як організації та і її учасників, а тому остання мала права для звернення до суду з даним позовом.

Національний природний парк "Голосіївський", також, звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у які просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 та залишити в силі рішення господарського суду м. Києва від 04.10.2016, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Так, заявник касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції при прийняті оскаржуваної постанови:

- безпідставно не застосовано до спірних правовідносин частину 3 статті 7 Закону України "Про прирдно-заповідний фонд" та статті 125, 124, 134, 135 Земельного кодексу України;

- невірно застосовано частини 2 та 4 статті 604 та частину 2 статті 653 Цивільного кодексу України;

- не досліджено питання правомірності передання спірної земельної ділянки в оренду, як того вимагають приписи статей 116, 123, 124 Земельного кодексу України, зокрема, суд не звернув увагу на відсутність технічної документації з землеустрою та відсутність рішення про надання земельної ділянки в оренду;

- не досліджено докази включення спірної земельної ділянки до складу НПП "Голосіївський" на момент прийняття Указу Президента України від 27.08.2007 №794/2007 та матеріали створення регіонального ландшафтного парку "Голосіїв" 1 черга", затверджені рішенням Київської міської ради №334/1209 від 23.12.2003;

- неповно досліджено докази у справі, чим порушено принцип змагальності сторін.

У відзиві на касаційну скаргу Громадська організація "Корчувате-наш дім" просить касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва задовольнити частково та скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 повністю, а рішення господарського суду м. Києва від 04.10.2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Громадської організації "Корчувате-наш дім" та прийняти в цій частині нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги Громадської організації "Корчувате-наш дім". В іншій частині рішення господарського суду міста Києва залишити без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авеста-Буд" у відзиві просить касаційні скарги залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 без змін.

Міністерство екології та природних ресурсів України в письмових поясненнях у справі просить касаційні скарги задовольнити повністю.

Міжнародна благодійна організація "Екологія-Право-Людина" у відзиві на касаційні скарги просить скасувати рішення апеляційної інстанції та прийняти нове, яким залишити у силі рішення суду першої інстанції у частині визнання недійсним договорів, укладених між Київською міською радою та ТзОВ "Авеста-Буд" щодо забудови земельної ділянки НПП "Голосіївський".

У відзиві на касаційну скаргу Київська міська рада просить касаційні скарги залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду без змін, з підстав викладених у відзиві.

Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" в письмових поясненнях просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 залишити в силі, а касаційну скаргу НПП "Голосіївський" без задоволення.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради у відзиві просить касаційні скарги залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, вважає за необхідне касаційні скарги задовольнити частково, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1410 від 25.10.2007 р. ТОВ "Авеста-Буд" було визнано переможцем інвестиційного конкурсу по забудові земельної ділянки на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) в Голосіївському районі м. Києва.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2008 р. у справі №2-7181/08 визнано право ТОВ «Авеста-Буд» на оренду земельної ділянки для будівництва офісних комплексів з готелями, закладами громадського харчування, приміщеннями торговельно-розважального призначення і паркінгами зі створення та благоустроєм парків відпочинку, скверів, дитячих майданчиків із подальшою експлуатацією на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) в Голосіївському районі м.Києва згідно з результатами конкурсу затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 25.10.2007 р. № 1410, а також визнано укладеним договір оренди вказаної земельної ділянки між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авеста-Буд" в редакції останнього, та вирішено вважати переданою дану земельну ділянку в оренду на умовах, викладеного у судовому рішенні тексту договору.

27.06.2008 р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було внесено земельно-кадастрову інформацію на земельну ділянку за інв. №1Д-1591 в державний реєстр земель, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :90:119:0063.

01.07.2008 р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєстровано договір оренди земельної ділянки між ТОВ "Авеста-Буд" та Київською міською радою, про що зроблено запис від 01.07.2008 р. за № 79-6-00632 у книзі записів державної реєстрації договорів. Об'єктом оренди відповідно до вказаного договору є земельна ділянка розміром 2,6495 га, з кадастровим номером - :90:119:0063, що розташована на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) в Голосіївському районі м. Києва.

В подальшому, 29.10.2009 р. Київською міською радою було прийнято рішення № 532/2601, у відповідності до якого та з урахуванням змін, внесених згідно з рішенням Київської міської ради від 25.03.2010 № 446/3884, вирішено укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Авеста-Буд" договір оренди земельної ділянки площею 2,69 га на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) у Голосіївському районі м. Києва для будівництва офісних комплексів з готелями, закладами громадського харчування, приміщеннями торговельно-розважального призначення і паркінгами, салонів з продажу автомобілів і їх технічного обслуговування, зі створенням та благоустроєм парків відпочинку, скверів, дитячих майданчиків, із подальшими їх експлуатацією та обслуговуванням на умовах, визначених у договорі оренди земельної ділянки від 01.07.2008 р. N 79-6-00632, з урахуванням положень пункту 1 цього рішення, як заміну первісного зобов'язання (новація).

На виконання рішень Київської міської ради № 532/2601 та № 446/3884, між Київською міською радою та ТОВ "Авеста-Буд" 28.10.2010р. було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,6495 га для будівництва офісних комплексів з готелями, закладами громадського харчування, приміщеннями торговельно-розважального призначення і паркінгами, салонів з продажу автомобілів і їх технічного обслуговування зі створенням та благоустроєм парків відпочинку, скверів, дитячих майданчиків, із подальшими їх експлуатацією та обслуговуванням з кадастровим номером :90:119:0063, що розташована у Голосіївському районі міста Києва на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1), який зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної реєстрації) за №79-6-00791.

Визнання цього договору оренди земельної ділянки недійсним та зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Авеста Буд" повернути за актом прийому передачі орендовану земельну ділянку державі в особі Національного природного парку "Голосіївський" і є предметом позову у справі, що розглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та текстів судових актів, відмовляючи в задоволенні позовних вимог Громадської організації "Корчувате-наш дім", суд першої інстанції, з яким в цій частині погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у даному випадку права Громадської організації "Корчувате-наш дім" не порушенні, з посиланням на положення частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України, правовий аналіз яких свідчить, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

У справі, що розглядається, наявність порушеного права у Громадської організації "Корчувате-наш дім", як заступник прокурора м. Києва, так і сама Громадська організація "Корчувате-наш дім" обґрунтовують тим, що договір оренди земельної ділянки від 28.10.2010 р. №79-6-00791 порушує право на землю, як членів організації, так і громадської організації, як юридичної особи, що представляє їх інтереси.

Натомість, судами встановлено, що Громадська організація "Корчувате-наш дім" не довела належними та допустимими доказами порушення відповідачами її або осіб, які є її учасниками, прав чи інтересів, а також те, що задоволення позовних вимог, заявлених у такій спосіб, призведе до їх відновлення.

За таких обставин, а також враховуючи положення статті 129 Конституції України, статей 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України, висновок суду першої та апеляційної інстанції про відмову в позові Громадської організації "Корчувате-наш дім", колегія визнає правомірним та обґрунтованим.

Посилання прокурора в касаційній скарзі на практику Європейського Суду з прав людини у справі "ЛЕраблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії", не можуть бути підставою для скасування судових рішень в частині відмови в позові Громадської організації "Корчувате-наш дім" виходячи із наступного.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини є обов'язковою для застосування судами України як джерела права.

Разом з тим, якщо певне рішення Європейського Суду з прав людини застосовується в подальшому національними судами при розгляді інших спорів, то сам по собі результат вирішення справи Європейським Судом з прав людини, окремі його висновки в конкретній справі, вирвані з контексту та відірвані від обставин справи, не повинні бути формальним приводом для аналогічного результату вирішення спору.

Загалом, рішення ЄСПЛ це вказівка на критерії та обставини, які мають оцінюватися судом та визначення способу їх оцінки.

Так, згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "ЛЕраблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії" (L'Erabliиre A.S.B.L. v. Belgium) від 24.02.2009, заявник виступав як неприбуткова організація з метою захисту довкілля у відповідному регіоні, у справі, спір у якій є публічно-правовим.

Натомість, в даному випадку, заявником (позивачем-1) оспорюється правомірність набуття відповідачем-2 права оренди земельною ділянкою за двостороннім договором, у справі, спір у якій носить цивільно-правовий характер, який передбачає наявність правового зв'язку між об'єктом спору - земельною ділянкою та позивачем-1, факт існування якого судами не встановлено за відсутності підстав вважати, що позивач був серед претендентів на її отримання, чи мав інші правомочності щодо неї.

З матеріалів справи також вбачається, що за власної ініціативи, в порядку статті 83 Господарського процесуального кодексу України місцевий господарський суд вийшов за межі позовних вимог та визнав договори оренди земельної ділянки від 01.07.2008р. і 28.10.2010р. недійсними.

Виходячи за межі позовних вимог та визнаючи недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.07.2008 року, суд першої інстанції встановив, що вказаний договір укладений на підставі незаконного та скасованого рішення суду та за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду, а отже він є недійсним, у зв'язку з тим, що суперечить нормам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Крім цього, місцевий господарський суд вважає, що договір оренди земельної ділянки від 28.10.2010 р., укладений між Київською міською радою та ТОВ "Авеста-Буд" на підставі рішень Київської міської ради від 29.10.2009р. за № 532/26014 та від 25.03.2010 р. за № 446/3884, є новацією (заміна первісного зобов'язання) договору оренди земельної ділянки від 01.07.2008р. № 79-6-00632, а отже він є недійсним в силу закону, оскільки недійсним є первісне зобов'язання, а саме договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 01.07.2008р. за № 79-6-00632.

Проте, суд апеляційної інстанції, встановивши, що в даному випадку договір оренди земельної ділянки від 28.10.2010р. не містить умов щодо припинення сторонами первісного зобов'язання, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.07.2008р., та заміни його на нове зобов'язання, дійшов вірного висновку, що правова природа договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :90:119:0063, розташованої у Голосіївському районі м. Києва на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1), угодою сторін не змінювалася, новація не відбувалася, а відтак, договір оренди земельної ділянки від 28.10.2010 р. не є новацією, з чим колегія погоджується з огляду на положення статті 604 Цивільного кодексу України та правову позицію Верховного Суду України з цього питання, якої той дотримується у своїх чисельних постановах.

З цих же підстав колегія вважає доводи Національного природного парку "Голосіївський" у касаційній скарзі щодо наведеного неспроможними.

Щодо ж до позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський", то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції, встановивши, :

- що Київською міською радою не приймалося рішення про надання відповідачу -2 в оренду спірної земельної ділянки та відсутність проекту землеустрою щодо її відведення останньому і, як наслідок, не проведення державної експертизи землевпорядної документації;

- що спірна земельна ділянка перебуває у землекористуванні Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" та включена до складу Національного природного парку "Голосіївський" без вилучення у землекористувачів на підставі Указу Президента України "Про створення національного природного парку "Голосіївський" від 27.08.2007 № 794/2007;

- що спірна земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду, а отже, до категорії особливо цінних земель, та відсутність доказів погодження Верховною Радою України питання про її вилучення (викуп) відповідачами, дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки від 28.10.2010р. було укладено з порушенням норм чинного на момент його укладення земельного та природоохоронного законодавства України, наслідком чого в силу статей 203, 215 Цивільного кодексу України є визнання такого договору недійсним.

Проте, враховуючи наявність заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності та приписи статей 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський" у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Також суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський" про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Авеста - Буд" повернути за актом прийому-передачі спірну земельну ділянку державі в особі Національного природного парку "Голосіївський", виходячи з того, що відповідно до Указу Президента України "Про створення національного природного парку "Голосіївський" від 27.08.2007 № 794/2007 та Охоронного зобов'язання № 1-1-2 від 29.201.2008 землекористувачем спірної земельної ділянки є Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд".

Проте, суд апеляційної інстанції дійшов іншого висновку щодо підстав для відмови в задоволенні позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 28.10.2010.

Так, суд апеляційної інстанції, встановивши, :

- що висновок суду першої інстанції про відсутність рішення Київської міської ради про передачу в оренду ТОВ "Авеста-Буд" спірної земельної ділянки суперечить висновку Київського апеляційного адміністративного суду, наведеного у постанові від 28.02.2012 р. у справі №2а-6723/11/2670;

- що обставини щодо належності спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду та відповідність укладеного договору оренди земельної ділянки №79-6-00791 від 28.10.2010 р. вимогам чинного, в тому числі природоохоронного, законодавства вже встановлювалися рішеннями судів у справах №2а-6723/11/2670 та №41/169;

- відсутність в матеріалах справи рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою з організації і встановлення меж територій земельних ділянок, які входять до складу Національного природного парку "Голосіївський"; доказів державної реєстрації земельної ділянки Національного природного парку "Голосіївський" в державному земельному кадастрі; правовстановлюючих документів у позивача - 2 на постійне користування земельною ділянкою, яка відводиться для його функціонування та обслуговування; доказів реєстрації права постійного користування земельною ділянкою Національного природного парку "Голосіївський" в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- відсутність доказів щодо наявності у Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" права користування спірною земельною ділянкою, дійшов висновку, що ця земельна ділянка не входила до складу території Національного природного парку "Голосіївський" та не відноситься до земель природно-заповідного фонду і особливо цінних земель, а отже права Національного природного парку "Голосіївський" в даному випадку не порушуються, наслідком чого є відмова у задоволені позовних вимог останнього з підстав їх необґрунтованості.

Розглядаючи касаційну скаргу та перевіряючи юридичну оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом першої і другої інстанції норм матеріального та процесуального права у відповідності до приписів статей 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція вважає за необхідне зазначити, що судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин.

Прийнятті у справі рішення та постанова в частині відмови в позові Національного природного парку "Голосіївський" цим вимогам не відповідають, з наступних підстав.

За приписами статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частиною 2 статті 101 цього Кодексу передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява Національного природного парку "Голосіївський" містить наступні вимоги: 1) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 28.10.2010 між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авеста - Буд" та 2) зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Авеста Буд" повернути за актом прийому передачі земельну ділянку площею 2,6495 га (кадастровий номер :90:119:0063), що розташована у Голосіївському районі міста Києва на столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) державі в особі Національного природного парку "Голосіївський".

Статтею 84 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. При цьому у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення.

Проте, переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд, в порушення наведених норм процесуального права, розглянув лише позовну вимогу Національного природного парку "Голосіївський" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, а позовна вимога про зобов'язання повернути спірну земельну ділянку залишилась поза увагою суду апеляційної інстанції, оскільки останній в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про неї не згадує.

Крім цього, як на преюдицію, суд апеляційної інстанції посилається на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2012 у справі №2а-6723/11/2670 та рішення господарського суду міста Києва від 01.06.2012 у справі №41/169.

За висновком суду апеляційної інстанції, зазначеними судовими рішеннями були розглянуті обставини, щодо яких має місце даний спір, а саме судовими рішеннями встановлено відповідність рішення Київської міської ради від 29.10.2009р. за №532/2601 та укладеного на його виконання спірного договору оренди земельної ділянки № 79-6-00791 від 28.10.2010р. вимогам закону, та те, що надання Київською міською радою в оренду ТОВ "Авеста-Буд" земельної ділянки площею 2,6495га (кадастровий номер :90:119:0063), яка розташована на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) у Голосіївському районі м. Києва, не порушувало вимог статті 150 Земельного кодексу України, так як вона в межі Національного природного парку "Голосіївський" не ввійшла.

Таким чином, суд апеляційної інстанції застосував приписи частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України та визнав вказані обставини такими, що мають преюдиціальне значення для вирішення спору у даній справі.

Проте з такими висновками погодитись не можна враховуючи наступне.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається, в основу оскаржуваної постанови у даній справі, покладені висновки суду в інших справах №2а-6723/11/2670 та №41/169, суб'єктний склад сторін у яких відрізняється від суб'єктного складу сторін у справі, що розглядається.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не встановив повно обставин по даній справі, в якій змінився суб'єктний склад сторін, помилково надав преюдиціального значення оціночним судженням, зробленим судами у справах №41/169 та №2а-6723/11/2670, чим припустився порушення статей 34, 35 Господарського процесуального кодексу України.

Слід також зазначити, що за приписами частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття (пункт 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Як вбачається з матеріалів справи, в ході апеляційного перегляду даної справи прокурором було заявлене клопотання про приєднання до справи додаткових доказів, а саме: копії запиту прокуратури м. Києва від 24.01.2017, відповіді на запит від 27.01.2017 та копії матеріалів лісовпорядкування з наведенням мотивів неможливості надання цих доказів до суду першої інстанції.

Проте, в порушення приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційним господарським судом питання прийняття чи неприйняття вказаних додаткових доказів вирішено так і не було.

Крім цього, в тексті оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції посилається на рішення Київської міської ради № 952/1613 від 26.06.2007р., згідно якого виставлено земельну ділянку, що розташована на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) в Голосіївському районі м. Києва на інвестиційний конкурс під забудову, яке в матеріалах справи відсутнє та змісту якого правової оцінки не надано.

Натомість зміст рішення № 952/1613 від 26.06.2007р. розкриває Київська міська рада у відзиві на касаційні скарги, зазначаючи, що міськрада 26.06.2007р. визначила цільове призначення спірної земельної ділянки, а саме для будівництва та експлуатації офісно-житлового комплексу з готелем, закладами громадського харчування, приміщеннями торгово-розважального призначеня і паркінгом.

Таке ж цільове призначення спірної земельної ділянки передбачено і умовам оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 28.10.2010р., що в свою чергу ставить під сумнів висновок суду 1-ї інстанції про те, що отримання в оренду земельної ділянки може бути здійснене лише за наявності проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки, обов'язковість якого статтею 123 Земельного Кодексу України визначена лише в двох випадках: 1) у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та 2) у разі відсутності встановлених в натурі меж земельної ділянки, що з урахуванням вищенаведеного та наявності у справі технічної документації із землеустрою по встановленню в натурі меж спірної земельної ділянки свідчить про неповне дослідження судом апеляційної інстанції обставин справи та помилковість висновку суду 1-ї інстанції щодо належності спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду, та вимагає від суду більш ретельної перевірки та оцінки вказаного.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В той же час, як місцевий загальний суд, так і суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, надані сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень, та даючи їм протилежні оцінки, не звернули увагу на вищевикладене та допустили порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в частині позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський".

Не може погодитись колегія і з висновком суду першої інстанції щодо відсутності рішення Київської міської ради про передачу в оренду ТОВ "Авеста-Буд" земельної ділянки на Столичному шосе (урочище Бичок, ділянка 1) у Голосіївському районі міста Києва розміром 2,6495 га за кадастровим номером :90:119:0063, оскільки з огляду на положення частини 1 статті 116,124 Земельного кодексу України, рішення відповідного органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду чинним земельним законодавством визначається в якості обов'язкової передумови подальшого укладення договору оренди земельної ділянки. При цьому, законодавством не визначено конкретної форми самого змісту такого рішення про надання в оренду земельної ділянки, а отже прийняття Київською міською радою рішення № 532/2601 від 29.10.2009 р., з урахуванням змін, внесених рішенням Київської міської ради від 25.03.2010 № 446/3884, є воєвиявленням органу місцевого самоврядування викладеним в межах її повноважень, та у спосіб, передбачений Конституцією України та Земельним кодексом України.

За таких обставин, враховуючи, що судом першої та апеляційної інстанцій не перевірено всі доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги Національного природного парку "Голосіївський", не встановлено усю сукупність обставин, які мають значення для справи та не з'ясовано дійсні правовідносини сторін, всі ухвалені у справі судові рішення в частині відмови у задоволенні позову Національного природного парку "Голосіївський" підлягають скасуванню, а справа - передачі в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 має бути залишена без змін, як така, що відповідає чинному законодавству України і обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 04.10.2016 у справі №910/11164/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Національного природного парку "Голосіївський" скасувати.

Справу в цій частині передати до господарського суду міста Києва на новий розгляд.

В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі №910/11164/16 залишити без зміни.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді: І.В. Алєєва

Г.А. Кравчук