ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2017 р. Справа № 911/1614/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Марценюк О.М.

розглянувши справу № 911/1614/17

за позовом Державного професійно-технічного навчального закладу «Камінь-Каширське вище професійне училище», м. Камінь-Каширський, Волинська область

до товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр», м. Вишневе

про стягнення 43 748,21 грн.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 17.01.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне професійно-технічний навчальний заклад «Камінь-Каширське вище професійне училище» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр» (відповідач) про стягнення 43 748,21 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за умовами Договору про організацію харчування дітей № 17 від 01.09.2016 та додаткової угоди до нього, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 43 244,11 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховані 504,10 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 26.05.2017 порушено провадження у справі № 911/1614/17.

20.06.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив № 15/06-1-2, в якому останній заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Так, заперечуючи проти позову відповідач стверджує про безпідставність та необґрунтованість нарахованих позивачем сум заборгованості та 3 % річних, з посиланням на відсутність укладеної між позивачем та відповідачем додаткової угоди. Поміж тим, відповідач стверджував про безпідставність нарахування позивачем заборгованості з приводу оплати комунальних послуг, оскільки у відповідача відсутні зобовязання з їх оплати.

В судовому засіданні 21.06.2017 судом оголошено перерву.

Представник позивача в судове засідання 30.06.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 30.06.2017 представником відповідача підтримані свої заперечення з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2016 між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) укладений Договір № 17 про організація харчування дітей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи у навчальному закладі, розташованих на території радіоактивного забруднення Камінь-Каширського району, відповідно до умов п. 2.1 якого виконавець забезпечує у період дії договору, одноразове щоденне гаряче харчування учнів ДПТНЗ «Камінь-Каширське вище професійне відділення», розташоване на території Камінь-Каширського району, відповідно до фізіологічних медичних норм харчування, які встановлені постановою КМУ від 21.05.1992 р. № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Умовами п. 3.1 договору визначено, що замовник зобовязується протягом трьох днів з моменту закінчення звітного періоду, в якому надавались послуги, підписувати акти про надання послуг за звітний період відповідно до вимог п.13-1 КМУ від 20.09.2005 за № 936 та Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 15 від 19.07.2016, укладеного між виконавцем та управлінням соціального захисту населення Камінь-Каширської райдержадміністрації.

Пунктом 7.1 договору визначено, що договір вступає в силу з дня його підписання і діє до 31.12.2016.

15.09.2016 між позивачем та відповідачем підписана Додаткова угода до договору від 01.09.2016, за умовами якої доповнений п. 2.8 договору від 01.09.2016, зокрема, за яким витрати понесені Державним професійно-технічним навчальним закладом «Камінь-Каширське вище професійне училище» Волинської області на приготування страв для учнів у період з 01.09.2016 по 31.12.2016 (комунальні послуги, опалення, електроенергія, водозабезпечення), товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр», відшкодовує безготівковим платежем згідно з складених розрахунків та актів виконаних робіт, але не пізніше 31.12.2016.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом розгляду у справі є стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат, понесених ДПТНЗ «Камінь-Каширське ВПУ» для приготування страв для учнів у період з 01.09.2016 по 31.12.2016 (комунальні послуги, опалення, електроенергія, водозабезпечення).

На підтвердження позовних вимог, позивачем надані акти прийому наданих послуг до договору та додаткової угоди № 1 від 29.11.2016 та № 2 від 30.12.2016 на загальну суму 43 244,11 грн.

Матеріали справи містять рахунки № 51 від 29.11.2016 на суму 30 645,21 грн. та 52 від 30.12.2016 на суму 12 598,90 грн. Вказані рахунки, як стверджує позивач виставлені відповідачу для відшкодування витрат, понесених ДПТНЗ «Камінь-Каширське ВПУ» для приготування страв для учнів у період з 01.09.2016 по 31.12.2016 (комунальні послуги, опалення, електроенергія, водо забезпечення).

20.01.2017 позивач звернувся до відповідача з претензією № 1, в якій вимагав від відповідача сплатити наявну за відповідачем заборгованість в сумі 43 244,11 грн., з відшкодування витрат, понесених ДПТНЗ «Камінь-Каширське ВПУ», зокрема, комунальні послуги, опалення, електроенергія, водо забезпечення.

У відповідь на претензію, відповідачем наданий лист № 07-02/5 від 07.02.2017, в якому відповідач заперечував щодо наявності у останнього заборгованості з комунальних послуг та відсутність укладених між позивачем та відповідачем додаткових угод до договору від 01.09.2016 щодо відшкодування таких витрат.

При розгляді справи заперечуючи проти позову, відповідачем наданий суду відзив на позовну заяву № 15/06-1-2 від 15.06.2017, в якому відповідач повністю спростовує факт наявності із позивачем відносин з відшкодування витрат, понесених ДПТНЗ «Камінь-Каширське ВПУ», зокрема, комунальні послуги, опалення, електроенергія, водозабезпечення, на підставі укладеної між сторонами Додаткової угоди від 15.09.2016.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Господарський суд згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За висновками суду, надані позивачем в підтвердження факту надання послуг з відшкодування витрат, понесених ДПТНЗ «Камінь-Каширське ВПУ», зокрема, комунальні послуги, опалення, електроенергія, водозабезпечення, не можуть бути прийняті судом до уваги в якості належних доказів.

Так, наявні в матеріалах справи подані позивачем, в доказ надання відповідних послуг, акти прийому наданих послуг № 1 від 29.11.2016 та № 2 від 30.12.2016 на загальну суму 43 244,11 грн. не містять підпису повноважної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Логістик Центр», а матеріали справи не містять доказів щодо їх надіслання на адресу відповідача, що не може бути належним доказом надання вказаних послуг.

Наявні в матеріалах справи рахунки № 51 від 29.11.2016 та 52 від 30.12.2016 також не знаходять правових підстав підтвердження, оскільки надані рахунку не містять належної методики їх нарахування водопостачання, водовідведення та теплопостачання, та на підставі яких норм здійснений вказаний розрахунок, також не надано первинних документів на підставі яких позивачем робився розрахунок суми, яку відповідач повинен сплатити за водопостачання, водовідведення та електропостачання. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів їх направлення.

Таким чином, позивачем взагалі не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України, порушення його суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого останнім подано позов, а отже заявлені позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 24.07.2017

Cуддя О.О. Христенко