ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017 року Справа № 912/1860/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

при секретарі: Манчік О.О.

за участю представників:

позивача: не явився

відповідача: ОСОБА_1- предст., дов.№29/05-17 від 29.05.2017 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (м. Кременчук Полтавської області) на рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2017 року у справі № 912/1860/16

за позовом: публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (м. Кременчук Полтавської області)

до: товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання» (м. Олександрія Кіровоградської області)

про: стягнення збитків у сумі 43927,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 31 травня 2017 року (підписано 06.06.2017р.) у справі №912/1860/16 (головуючий суддя Тимошевська В.В., судді: Вавренюк Л.С. і ОСОБА_2Б.) відмовлено в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (м. Кременчук Полтавської області) до товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання» (м. Олександрія Кіровоградської області) про стягнення збитків у сумі 43927,20 грн. (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 17.03.2017 року).

Публічне акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» (м. Кременчук Полтавської області) позивач, вважає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права. В апеляційній скарзі товариство просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2017 року у справі №912/1860/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Скаржник, зокрема, зазначає, що згідно умов договору підряду №18-12/13 підрядник зобовязався виконати роботи з демонтажу крану мостового електричного двобалкового опорного в кількості 3 шт. 05.05.2015 року позивач сплатив позивачу 87307,24 грн. в рамка зазначеного договору. На момент оплати відповідачем не був виконаний повний обсяг робіт. На неодноразові звернення позивача відповідач не реагував. Роботи з демонтажу старого крану виконані не були, що визнавалося відповідачем, тому роботи з демонтажу були виконані іншою підрядною організацією (ТОВ «Будком»). Зазначені документи були надані суду, але останній залишив їх без уваги. За результатами проведеною експертизи судовим експертом було встановлено, що роботи з демонтажу старого крану станом на 16.08.2016 року відповідачем виконані не були, а вони виконані ТОВ «Будком» на підставі наданих для огляду актів виконаних робіт за листопад 2016 року. Експертне дослідження проводилося у два огляди: 16.08.2016 року і 13.12.2016 року. Висновок експерту був складений 31.01.2017 року. Але суд не врахував зазначені обставини при прийнятті рішення по справі. Крім того, скаржник зазначає, що судом не досліджувалася справа №917/2143/14.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання» (м. Олександрія Кіровоградської області) відповідач, у відзиві на апеляційну скаргу і представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що рішення суду є законним і обґрунтованим. Відповідач зазначив, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на переоцінці обставин, що встановлені рішенням господарського суду Полтавської області від 16.12.2014 року та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 року у справі №917/2143/14, а саме факту виконання усіх зобовязань за договором №18-12/13. Скаржник не надав жодних доказів не підтвердження не виконання робіт з боку відповідача або неналежного їх виконання. Роботи були виконані у повному обсязі. Щодо висновків судової експертизи, то відповідач фактично цитує доводи суду щодо критичного відношення до такого висновку і вважає його неналежним доказом по справі.

17.07.2017 року і 24.07.2017 року від позивача (скаржника) надійшли клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у звязку з неможливістю забезпечити участь повноваженого представника у судовому засіданні у звязку з відрядженням останнього у м. Чита Забайкальського краю. Беручи до уваги, що позивач завчасно (11.07.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення) був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання; матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні і надання додаткових документів від позивача не вимагалося; останній ухвалою про прийняття апеляційної скарги від 27.06.2017 року був попереджений про наслідки неявки представника у судове засідання; справа переглядалася без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами. При цьому, колегія суддів також враховувала п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" , в якому роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд, з урахуванням обставин конкретної справи, може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32-34 ГПК України).

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухавши представника відповідача, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що 18.12.2013р. між ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (Замовник) та ТОВ "Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання" (Підрядник) укладено договір №18-12/13 на виконання демонтажних, монтажних та пуско-налагоджувальних робіт, згідно з яким Змовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобовязання на власний ризик виконати у відповідності до умов Договору роботи з демонтажу крану мостового електричного двобалкового опорного Q=5т, L=22,5 м, H=12 в кількості трьох штук, монтажу та пуско-налагодженню крану мостового електричного двобалкового опорного Q=5т, L=22,5 м, H=12 в кількості трьох штук та введення цього обладнання до експлуатації. При цьому демонтаж старих кранів виконується тільки після вводу в експлуатацію нових кранів.

Відповідно до пункту 1.2. договору Підрядник виконує роботи згідно з завданням Замовника та технічної документації, а Замовник зобов'язується утворити Підряднику необхідні умови для виконання робіт, прийняти їх результат та сплатити обумовлену дійсним договором ціну.

Сторонами були узгоджені строки виконання робіт (п.2.4 договору):

- демонтажу крану - 3 календарні дні по кожній одиниці обладнання;

- монтажу крану та пусконалагоджувальні роботи - 15 календарних днів по кожній одиниці обладнання з моменту отримання Підрядником передплати згідно п. 4.6.1. договору, письмового повідомлення Замовника про готовність до виконання монтажних, демонтажних робіт та підписання уповноваженими особами сторін акта передачі об'єкту монтажу та дільниці для ведення монтажних та демонтажних робіт.

За договором (п.2.4.1) Підрядник має право дострокового виконання робіт.

Виконання монтажних, демонтажних та пуско-налагоджувальних робіт визначається кошторисом (п. 4.2. договору). Загальна сума договору за демонтаж, монтаж, пуско-наладку та введення кранів в експлуатацію складає - 243600,00 грн., в т.ч. ПДВ, за три одиниці обладнання, тобто 81200,00 грн. за кожну одиницю обладнання (п. 4.7. договору).

Відповідно до п. 7.1. договору роботи вважаються виконаними з моменту отримання дозволу на експлуатацію ввід інспектора держгірпромнагляду (з записом в паспорті) та підписання сторонами акту виконаних робіт за формами КБ-2в, КБ-3.

Згідно з п. 9.1. договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання, але в будь-якому разі до 31 грудня 2014 року.

До договору сторонами також було підписано кошторис на монтаж, пуско-налагоджувальні роботи та демонтаж електромостового крану за реєстраційним №2231; складений проект проведення робіт для монтажу і демонтажу, який передбачає демонтаж крану заводським номером 2231.

За твердженням позивача 05.05.2015 ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" сплатив ТОВ "Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання" 87307,24 грн., яка включає в себе попередню оплату та остаточний розрахунок за виконання робіт по першому крану, тоді як відповідач роботи виконав в частині монтажу та введення в експлуатацію однієї одиниці крану та не здійснив демонтаж однієї одиниці крану мостового. Внаслідок вказаного позивач доручив виконання робіт з демонтажу відповідної одиниці крану мостового іншій організації та вважає понесені витрати на оплату робіт іншій організації збитками, які просить стягнути з ТОВ "Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання". Також, позивач включає до складу збитків його витрати за проведення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

Зазначені обставини встановлені місцевим господарським судом і повністю підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України збитками є витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

За змістом ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (упущена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Для відшкодування збитків необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Статтею 849 ЦК України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 1); якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (ч. 2); замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ч. 3).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що «заявлені позивачем до стягнення 36 000,00 грн. у відшкодування витрат позивача на виконання робіт з демонтажу однієї одиниці крану мостового силами іншої підрядної організації та 7927,20 грн. у відшкодування витрат на проведення судової експертизи, не є збитками позивача» (стор. 5 рішення суду).

Дніпропетровський апеляційний господарський суд вважає правильними зазначені висновки суду в силу наступного:

Як вже було зазначено, договором №18-12/13 передбачено, що роботи вважаються виконаними з моменту отримання дозволу на експлуатацію від інспектора Держгірпронагляду (з записом у паспорті) та підписання сторонами акту виконаних робіт за формами КБ-2В, КБ-3 (пункт 7.1. договору). Акт виконаних робіт є документ, що підтверджує виконання Підрядником робіт в повному обсязі та з належною якістю, який підписується повноважними представниками сторін (пункт 4.9. договору).

ТОВ "Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання" були підготовлені та підписані наступні документи:

акт № ОУ-0000002 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від березня 2014 (том І а.с. 166);

акти приймання виконаних будівельних робіт за травень 2014 за формою КБ-2в (том І а.с. 185-190);

довідки про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2014 форми КБ-3 (том І а.с. 191-193).

Зазначені документи фіксують виконання робіт з монтажу, пуско-налагодженню та демонтажу крану мостового електричного двобалкового опорного Q=5т, L=22,5 м, H=12м.

Акти виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3 направлено на адресу ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (том І а.с. 169).

Позивач направлені на його адресу акти не підписав.

Згідно ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.12.2014р. у справі № 917/2143/14, порушеної за позовом ТОВ "Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання" до ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" про стягнення заборгованості (між тими же сторонами), позовні вимоги ТОВ "Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання" задоволено частково та стягнуто з ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" на користь ТОВ "Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання" 81200,00 грн. основного боргу за договором №18-12/13 від 18.12.2013р. на виконання демонтажних, монтажних та пуско-налагоджувальних робіт, а також 3506,06 грн. пені та 774,18 грн. інфляційних втрат (том І а.с. 160-162). Зазначена заборгованість включає і суми, які стягуються на підставі одностороннє підписаних актів на виконані роботи за формою КБ-2, КБ-3 та акту № ОУ-0000002.

Зазначене рішення господарського суду Полтавської області від 16.12.2014р. у справі №917/2143/14 залишено без змін за результатами апеляційного перегляду постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 року (том І а.с. 163-165), тобто набрало законної сили.

Приймаючи до уваги зазначене судове рішення і поклавши його в основу підстав для відмови у позові, місцевий господарський суд правильно зазначив, що за приписами ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ця Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права (ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації") щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду".

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", з посиланням на справу "Брумареску проти Румунії" (параграф 61), зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

За таких обставин доводи скаржника щодо того, що суд не дослідив обставини справи №917/2143/14 не є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з п. 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

За таких обставин слід визнати обґрунтованим висновок господарського суду щодо того, що грошові кошти в розмірі 81200,00 грн. основного боргу є коштами з оплати виконаних ТОВ "Олександрійський завод підйомно-транспортного обладнання" робіт за договором №18-12/13 від 18.12.2013р. з монтажу, пуско-налагодження та демонтажу першої одиниці крану мостового електричного двобалкового опорного Q=5т, L=22,5 м, H=12м.

Отже, заявлені позивачем суми у позові не є збитками і не підлягають стягненню з відповідача.

Правомірно також було відмовлено і у стягненні вартості проведеної експертизи як збитків позивача. Зазначена експертиза була проведена за клопотанням позивача, але з порушенням вимог ухвали суду та законодавства, що позбавляє експертний висновок відповідної доказової сили, про що зазначено у судовому рішення.

Судова колегія також погоджується із зазначеним висновком суду з підстав, викладених судом у судовому рішенні. Крім того, колегія зазначає, що за наявності рішення, яке набрало законної сили, і яким встановлені певні обставини, наявність експертного висновку не може вплинути на судове рішення по справі.

За таких обставин рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (м. Кременчук Полтавської області) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 31 травня 2017 року у справі №912/1860/16 залишити без зміни.

(постанова виготовлена у повному обсязі 26.07.2017 року)

Головуючий суддя О.С.Євстигнеєв

Судді: О.В.Чус

ОСОБА_3