РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/8050/17

За позовомДержавного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Їдалень»
простягнення 56597,61 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Їдалень» 56597,61 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору зберігання №166/1 від 26.11.2013 в частині сплати обумовлених даним договором платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.207 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/8050/17 та призначено розгляд справи на 22.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2017 розгляд справи було відкладено на 19.07.2017.

18.07.2017 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що представник позивача перебуває на лікарняному та не може з'явитись у судове засідання.

Однак, суд відзначає, що позивачем у справі є юридична особа - Державне підприємство «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка», а не конкретний представник. Відповідно, позивач не був позбавлений можливості направити у засідання суду іншого представника. Більш того, позивач мав достатньо часу для підготовки правової позиції по справі та мав можливість подати пояснення та додаткові докази завчасно через канцелярію суду або надіслати поштою.

З огляду на наведене, клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом відхиляється.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, про причини неявки представників суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Як зазначено в п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04111, м.Київ, вулиця Салютна, будинок 15, офіс 40, на яку направлялись ухвали суду підтверджується відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та вказано у позові.

Таким чином, про час і місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній документами.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.11.2013 між Державним підприємством «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» (зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трест Їдалень» (поклажодавець) було укладено договір зберігання №166/1 (надалі - Договір), за умовами якого поклажодавець передає зберігачу, а зберігач приймає на відповідальне зберігання та зобов'язується повернути у схоронності сценічно-постановочні засоби (далі - майно), перелік яких визначається в Додатку до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.п. 2.1 - 2.3 Договору поклажодавець передає майно не пізніше від дати зазначеної в п.2.3.1 цього Договору. Зберігач на підтвердження приймання майна підписує акт прийому-передачі майна. Строк зберігання: початок зберігання: 28.11.2013, закінчення зберігання: 27.10.2014.

Згідно з п.п. 3.1 - 3.2 Договору за зберігання майна поклажодавець сплачує зберігачу в такому порядку, розмірах та строки: вартість зберігання за місяць складає 1000,00 грн з ПДВ; загальна вартість за період зберігання, зазначений в п.2.3 цього Договору, дорівнює 12000,00 грн; інші послуги, надані зберігачем у зв'язку з виконанням цього Договору, сплачуються відповідно до виставлених рахунків; протягом усього терміну зберігання оплата повинна перераховуватися зберігачу щомісячно на підставі виставлених рахунків протягом трьох банківських днів.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №166/1 від 26.11.2013 є договором зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За змістом ст. 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Як свідчать матеріали справи, 28.11.2013 на виконання умов Договору відповідач передав, а позивач прийняв на відповідальне зберігання майно за найменуванням та у кількості за таким переліком: стіл - 25 шт.; стілець - 100 шт.; диван м'який - 6 шт.; марміт - 4 шт.; плита шестиконфорочна - 2 шт.; холодильник для охолодження напоїв - 3 шт; жарочна шафа - 1 шт. Факт передачі майна підтверджується підписаним представниками обох сторін актом приймання-передачі майна від 28.11.2013.

Згідно зі ст. 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо зберігання припинилося достроково через обставини, за які зберігач не відповідає, він має право на пропорційну частину плати. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання. Установчим документом юридичної особи або договором може бути передбачено безоплатне зберігання речі.

У відповідності до ст. 947 Цивільного кодексу України витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання. Витрати, які сторони не могли передбачити при укладенні договору зберігання (надзвичайні витрати), відшкодовуються понад плату, яка належить зберігачеві. При безоплатному зберіганні поклажодавець зобов'язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що поклажодавець зобов'язаний сплатити послуги зберігання згідно п. 3.1 цього Договору; внести плату за весь фактичний час зберігання майна, якщо він після закінчення строку зберігання не забрав майно; відшкодувати витрати на вивіз відходів, витрати на електропостачання та обслуговування електромереж, а також витрати з водопостачання відповідно до виставлених рахунків.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Протягом липня-листопада 2014 року у відповідності до умов Договору позивачем виставлено відповідачу рахунки по сплаті за зберігання, а також відшкодуванню витрат на вивіз відходів, витрат з електропостачання та обслуговування електромереж, витрат з водопостачання за період з 28.11.2013 по 27.10.2014, а саме: рахунки-фактури №КД-0001342 від 18.07.2014 на суму 8100,00 грн, №КД-0001496 від 15.08.2014 на суму 20870,70 грн, №КД-0001548 від 31.08.2014 на 910,57 грн, №КД-0001650 від 31.08.2014 на суму 46561,84 грн, №КД-0001652 від 31.08.2014 на суму 1000,00 грн, №КД-0001796 від 30.09.2014 на суму 1000,00 грн, №КД-0001797 від 30.09.2014 на суму 14865,29 грн, №КД-0002043 від 31.10.2014 на суму 870,00 грн, №КД-0002044 від 31.10.2014 на суму 15543,02 грн, №КД-0002368 від 30.11.2014 на суму 18401,19 грн.

Однак, відповідач своїх зобов'язань по сплаті обумовлених договором платежів належним чином не виконав, внаслідок чого в останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 56597,62 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем належними та допустимими доказами обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №166/1 від 26.11.2013 у розмірі 56597,61 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Їдалень» (04111, м.Київ, вулиця Салютна, будинок 15, офіс 40, ідентифікаційний код 38942085) на користь Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» (03057, м.Київ, проспект Перемоги, будинок 44, ідентифікаційний код 02404380) заборгованість у розмірі 56597 (п'ятдесят шість тисяч п'ятсот дев'яносто сім) грн 61 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.07.2017

Суддя Ю.М. Смирнова