ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2017 р.Справа № 916/1123/17

За позовом Південний офіс Державної аудиторської служби;

3-тя особа позивача: Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області;

ддо відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"

про стягнення 37483,67грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за дорученням;

Від відповідача: ОСОБА_3 - за дорученням;

Від третьої особи: ОСОБА_4 - за дорученням;

Суть спору: Південний офіс Державної аудиторської служби звернувся до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філія - Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" на користь селищного бюджету грошові кошти в розмірі 37483,67 гривень.

Позовні вимоги ґрунтуються на висновках Державної фінансової інспекції в Одеській області, викладених в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради за період з 01.07.2012р. по 29.02.2016р. за №08-16/71 від 04.07.2016р. та нормативно обґрунтовані посиланнями на п.3 ч.2 ст.11, гл.82 ЦК України та п.4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого Постановою КМУ від 03.02.2016р. №43, п.10 ст.10 Закону України „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

У відзиві на позов від 30.05.2017р. за вх.№11898/17 ОСОБА_1 акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філія - Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" просить суд відмовити у задоволенні позову, з посиланням при цьому на те, що між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (орендодавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філія - Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" (орендар) укладено договір про оренду нежитлового приміщення, що знаходиться у комунальній власності №69 від 03.10.2011р., згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування на два роки и 11 місяців обєкт комунальної власності. За користування обєктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату в сумі 453,31 гривень (без урахування ПДВ), розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції.

Державною фінансовою інспекцією в Одеській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради. В ході ревізії встановлено порушення підконтрольної організації, що відображені в акті ревізії від за №08-16/71 від 04.07.2016р.

Отже, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання позивача на висновки перевірки фінансової інспекції є необґрунтованим, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати (аналогічна думка викладена в Постановах Вищого господарського суду України 17 жовтня 2012 року справа № 5011-23/4134-2012 та 07 жовтня 2015 року справа № 908/5454/14).

Представник відповідача у судових засіданнях просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві на позов, який залучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 05.07.2017р. строк вирішення спору у даній справі продовжений господарським судом на 15 днів до 29 липня 2017р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання відповідача.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд встановив:

3 жовтня 2011 року між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (орендодавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філія - Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" (орендар) укладений договір оренди нежитлового приміщення, що знаходиться в комунальній власності, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування на два роки одинадцять місяців обєкт комунальної власності.

Згідно п.5.1 договору, за користування обєктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснено на підставі Методики розрахунку орендної плати затвердженої постановою Кабінету Міністрів України зі змінами та доповненнями від 27.12.2006 року за №1846, відповідно п.5.2 договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць, орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа наступного місяця на рахунок орендодавця, п.5.3 договору.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що розмір орендної плати може переглядатися за згодою сторін, на вимогу однієї із сторін при зміні методики розрахунку, змінах централізованих цін і в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до п.1.2.6.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Одеській області на 1 квартал 2016 року та на підставі направлень на проведення ревізії проведено планову ревізію селищного бюджету, фінансово-господарської діяльності Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської ради за період з 01.07.2012 року по 29.02.2016 року. За результатами проведеної ревізії складено акт ревізії за період з 01.07.2012 року по 29.02.2016 року від 04.07.2016 року за №08-16/71.

Як було встановлено у ході ревізії, орендна плата визначена виходячи з незалежної оцінки та орендної ставки 5%, як для банків, що здійснюють платежі за житлово-комунальні послуги, та становить 453,31 грн. за базовий місяць. Ринкова вартість 1 кв.м приміщення визначена в сумі 1585,94 гривень. Відповідно до п.2.1 договору, об'єкт передається орендарю для розміщення ТВБВ № 10015/0340 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк».

В зв'язку з цим, в порушення Додатка 2 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, внаслідок невірного застосування при розрахунках орендної ставки, 5% як для банків, що здійснюють платежі за житлово-комунальні послуги, тоді як треба було встановити зазначеною Методикою 40%, як для фінансових установ, за розміщення 38,5 кв.м. Державного ощадного банку, за період з 01.01.2015 року по 29.02.2016 року селищною радою недоотримано фінансових ресурсів на загальну суму 37483,67 гривень. Внаслідок допущених порушень селищному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 39139,65 гривень.

На виконання п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (із змінами) Державною фінансовою інспекцією в Одеській області було надіслано для виконання вимоги про усунення порушень, виявлених в ході ревізії №15-08-13-14/6842 від 08.07.2016 року.

Вимогою про усунення порушень, виявлених ревізією №15-08-23-14/6842 від 08.07.2016 року було встановлено строк виконання в термін до 07.08.2016 року. Проте у встановлений строк п.3 вимоги виконано не було.

Постановою КМУ „Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби від 06.04.2016р. №266 утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державної аудиторської служби за переліком згідно з додатком 1. Територіальні органи Державної фінансової інспекції реорганізовані шляхом їх приєднання до відповідних міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що міжрегіональні територіальні органи Державної аудиторської служби є правонаступниками територіальних органів Державної фінансової інспекції, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови.

Згідно з додатками 1,2 до постанови утворюється Південний офіс Держаудитслужби до якого приєднується Державна фінансова інспекція в Одеській області.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджено Постановою КМУ від 03.02.2016р. №43, державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з п.16,23 ч. 6 Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право: предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (п.16); 23) у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (п.23).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних мотивів.

Як вище встановлено господарським судом, предметом позовних вимог Південного офісу Держаудитслужби є стягнення з відповідача шкоди, що спричинена відповідачем внаслідок невірного застосування при розрахунках орендної ставки, 5% як для банків, що здійснюють платежі за житлово-комунальні послуги, тоді як треба було встановити зазначеною Методикою 40%, як для фінансових установ, за розміщення 38,5 кв.м. Державного ощадного банку, за період з 01.01.2015 року по 29.02.2016 року селищною радою недоотримано фінансових ресурсів на загальну суму 37483,67 гривень.

3 жовтня 2011 року між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (орендодавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філія - Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" (орендар) укладений договір оренди нежитлового приміщення, що знаходиться в комунальній власності, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування на два роки одинадцять місяців обєкт комунальної власності: у складі №11 - приміщення площею 34,3кв.м. та у складі №12 - підсобне приміщення площею 4,2кв.м., що розташоване за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с.м.т.Затока, вул. Приморська, 20, що належить Орендодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно сері САА №100459 від 07.09.2005р.

Згідно п.1.2. договору, на підставі Звіту ТОВ «Істок» про незалежну оцінку, ринкову вартість нежитлових приміщень літ. «А», №1-7, 9-16, 18, 19, 23, загальною площею 207,7кв.м., що розташовані за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с.м.т.Затока, вул. Приморська, 20, було визначено у розмірі 329 400,00 гривень та п 5.1. договору передбачено, що орендна плата була визначена у відповідності до Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України зі змінами та доповненнями №1846 від 27.12.2006р. та на дату укладання Договору становить 453,31 гривень.

Також п.4.1. договору передбачена умова за якою, у випадку якщо Орендар продовжує користуватися Об'єктом оренди після закінчення строку дії Договору та у разі відсутності заперечень Орендодавця протягом одного місяця, Договір вважається пролонгованим на строк 2 роки 11 місяців.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Суд приходить висновку, що укладений між третьою особою та відповідачем договір за своєю правовою природою є договором оренди. Відповідно до частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (непоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За змістом статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору, що є істотними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з нормами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За правилами статті 611 Цивільного кодексу України відшкодування збитків є встановленим договором або законом правовим наслідком, що настає у разі порушення зобов'язання.

Частиною 1 статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивачем не доведено факту заподіяння третій особі збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Пунктом 7 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Відповідно до частини 3 статті 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язанні у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строки дії договору.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 1 до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Нормами частини 1 статті 284 Господарського кодексу України визначено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації. Орендна плата, як істотна умова договору оренди, за розміром, формою та порядком її сплати визначається статтями 19, 20 цього Закону.

У відповідності до пункту 5.1. договору орендна плата станом на дату укладання Договору 3 жовтня 2011 року, тобто на жовтень 2011 року - становить 453,31 гривень.

Згідно п. 5.4. договору розмір орендної плати може переглядатися за згодою, на вимогу однієї із сторін при зміні Методики її розрахунку, змінах централізованих цін та в інших випадках, передбачених чинним законодавством, про що Орендодавець зобов'язаний письмово повідомити Орендаря.

Відповідно до ч.2 ст. 284 Господарського кодексу України умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Крім того п. 5.2. договору передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць. Таким чином, сторонами Договору було узгоджено розмір орендної плати з визначенням її у сумі на місяць та з встановленням порядку подальшого обчислення її розміру за наступні періоди шляхом корегування на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з пунктом 12.1. договору зміни до цього договору можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковим договором.

Доказів того, що позивач або третя особа зверталися з відповідним позовом до суду про спонукання Відповідача внести зміни до договору в частині встановлення нового розміру орендної плати не надано.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій. вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст.4 Закону України „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

У ст.10 Закону „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено перелік прав, що надаються органу державного фінансового контролю в т.ч. пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п.7); накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб підконтрольних установ, адміністративні стягнення (п.9); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п.10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п.13).

Згідно з п.3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі - Порядок) акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта. Винні особи - особи, які відповідно до покладених на них обовязків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства, та/або дії (бездіяльність) яких призвели до такого порушення.

У п.50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

З огляду на вищевикладене, господарський суд вважає, що обставини, які встановлені позивачем під час проведення фінансової ревізії третьої особи не можуть впливати на умови договірних відносин між орендодавцем та орендарем, а тим більш їх змінювати, з огляду також на те, що в силу вимог ч.3 ст.632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Більш того, порушення, які виявлені внутрішньою перевіркою саме третьої особи та відповідна вимога про усунення цих порушень стосуються саме третьої особи, а не відповідача у справі.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням того, що підставою для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність складу господарського правопорушення, елементи якого в діях відповідача відсутні, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення збитків у розмірі 37 483,67гривень, завданих селищному бюджету шляхом недоотриманням Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради відпорних фінансових ресурсів від надання оренди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст.44,49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Примітка: в судовому засіданні 17 липня 2017 р. при оголошенні вступної та резолютивної частини даного рішення, було повідомлено, що повний текст рішення буде підписано 21 липня 2017 року. Однак у звязку з перебуванням судді Гуляк Г.І. на лікарняному з 19.07.2017 р. по 28.07.2017 р. включно, повний текст даного судового рішення було оформлено відповідно до вимог ст.ст. 84 85 ГПК України - 31 липня 2017 року.

Повне рішення складено 31 липня 2017 р.

Суддя Г.І. Гуляк