РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017Справа №910/8052/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд»

До: 1. Державного підприємства «Сетам»

2. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Про визнання недійсними електронних торгів та їх результатів, стягнення 17 610,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Князєв І.Л.

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Сетам» (далі - відповідач-1), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2) про:

- визнання недійсними проведення електронних торгів та їх результатів щодо лотів № 196086, № 196092, оформлених протоколами № 235472 та № 235469 від 13.02.17.;

- стягнення з відповідача-1 на користь позивача 17 610,00 грн. суми гарантійних внесків.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору та 14 080,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.17. порушено провадження у справі № 910/8052/17 та призначено її до розгляду на 12.06.17.

12.06.17. відповідачем-1 через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.17. в порядку ст. 38 ГПК України витребувано від відповідача-2 докази, розгляд справи відкладено на 11.07.17.

В судовому засіданні 11.07.17. відповідачем-2 було подано письмові заперечення на позовну заяву.

В судовому засіданні 11.07.17. було оголошено перерву до 12.07.17.

В судовому засіданні 12.07.17. позивачем було підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання 12.07.17. не з'явились.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представників відповідачів не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні 12.07.17.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/8052/17.

В судовому засіданні 12.07.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.17. відбулись електронні торги з реалізації арештованого майна по лоту № 196092 (транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_4) та по лоту № 196086 (транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, № кузову НОМЕР_3), про що складений протокол № 235471 та протокол № 235469, відповідно до яких переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» з ціною продажу 251 000,00 грн. та 204 276,00 грн.

Порядок реалізації арештованого майна регулюється, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.16 (далі - Порядок).

Реалізація майна здійснюється шляхом проведення Організатором електронних торгів або торгів за фіксованою ціною (п. 2 Порядку).

Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" (п. 1 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до стю 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Разом із тим, відповідно до п. 6 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Отже, виходячи із системного аналізу наведених норм, звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Проведення електронних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24.10.2012р. у справі №6-116цс12 та від 06.04.2016р. у справі №3-242гс16.

Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості транспортного засобу, складеного 11.05.16. та підписаного 27.05.16. суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством «Актив Інвест», ринкова вартість вантажного самоскиду СМАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 станом на 11.05.16. становить 281 760,00 грн.

Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості транспортного засобу, складеного 11.05.16. та підписаного 27.05.16. суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством «Актив Інвест», ринкова вартість вантажного самоскиду СМАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 станом на 11.05.16. становить 281 760,00 грн.

Як вже зазначалось вище, електроні торги відбулись 13.02.17. (дата публікації 23.01.17.), а відтак застосовуючи приписи ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» суд дійшов висновку, що вказані звіти про визначення ринкової вартості транспортного засобу, станом на дату проведення електронних торгів (дату передачі майна на реалізацію) - втратили чинність, оскільки між датою підписання звіту та датою електронних торгів сплив строк в шість місяців.

Відповідно до п. п. 5, 6 розділу ІІІ Порядку, інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) повинно містити інформацію про майно (лот):

реєстраційний номер лота;

вид майна;

найменування майна;

відомості про майно, що виставляється на електронних торгах (торгах за фіксованою ціною), його склад, характеристики, опис, наявність дефектів;

місцезнаходження майна;

фотографічне зображення майна (відеоматеріали за наявності);

відомості про обтяження та обмеження майна, права третіх осіб;

розмір гарантійного внеску (розмір винагороди Організатора - у разі реалізації майна відповідно до розділу VI та пункту 1 розділу VII цього Порядку);

стартову ціну продажу;

крок електронних торгів;

порядок ознайомлення з майном (фактична адреса зберігача та адреса зберігання майна, час для ознайомлення, контактні телефони та електронна адреса (за наявності)).

Інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) містить інформацію тільки про один лот.

Якщо продажу підлягає транспортний засіб, в інформації про майно додатково зазначаються:

марка;

модель;

рік випуску;

об'єм двигуна;

вид пального;

пробіг;

комплектація;

колір;

тип кузова;

трансмісія;

наявні дефекти;

додаткові відомості.

З матеріалів справи вбачається, що в інформації по лоту № 196092 (транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_4) та по лоту № 196086 (транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, № кузову НОМЕР_3) не вказано: об'єм двигуна; вид пального; пробіг; комплектацію; тип кузова; трансмісію; наявні дефекти.

Вказане свідчить про порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, встановлених Порядком, а не зазначення основних відомостей про лоти порушило права і законні інтереси позивача, як переможця оспорюваних торгів.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ст. 16 ЦК України, згідно з п. 2 ч. 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1- 3 та частинами 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

На підставі встановлених фактичних обставин справи, з'ясованих судами з урахуванням наданих доказів та наявних матеріалів справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсними результатів електронних торгів щодо лотів № 196086, № 196092, оформлених протоколами № 235472 та № 235469 від 13.02.17.

При цьому судом враховано, що позивач просить суд визнати недійсними проведення електронних торгів та їх результати щодо лотів № 196086, № 196092, оформлених протоколами № 235472 та № 235469 від 13.02.17.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Слід зазначити що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У ст.11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973р. Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов'язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Одночасно, у рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2013р. Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що зобов'язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов'язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав). Аналогічну позицію наведено у постанові від 29.05.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5011-5/14825-2012.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Тобто, метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом України у листі від 01.04.2014р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Наразі, суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом визнання недійсними результатів електронних торів з реалізації арештованого майна по лоту № 196092 (транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_4) та по лоту № 196086 (транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, № кузову НОМЕР_3), оформлених протоколом № 235472 від 13.02.17. та протоколом № 235469 від 13.02.17.

Позовна вимога про стягнення з відповідача-1 сплачених позивачем гарантійних внесків на суму 17 610,00 грн. (платіжне доручення № 64 від 08.02.17. на суму 8 805,00 грн. та № 65 від 08.02.17. на суму 8 805,00 грн.) за участь у торгах підлягає задоволенню як похідна, оскільки результати оспорюваних торгів визнано судом недійсними.

Всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідачів в рівних частинах.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката в сумі 14 080,00 грн., суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України, до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Згідно з ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Дія Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в п. 1 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, в якій зазначається, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

На підтвердження надання адвокатських послуг, позивачем надано: Договір № 3/17 від 20.02.17. про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом ОСОБА_3, Акт № 6/17-г від 05.05.17. виконаних робіт (наданих послуг), квитанцію до прибуткового касового ордера від 05.05.17. на суму 14 080,00 грн., проте не подано копії свідоцтва адвоката, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з огляду на що у Господарського суду міста Києва відсутні правові підстави для покладення на відповідачів витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними результати електронних торів з реалізації арештованого майна по лоту № 196092 (транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_4) та по лоту № 196086 (транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, № кузову НОМЕР_3), оформлені протоколом № 235472 від 13.02.17. та протоколом № 235469 від 13.02.17.

3. Стягнути з Державного підприємства «Сетам» (01025, м. Київ, вул. Стрілецька, б. 4-6; ідентифікаційний код 39958500) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» (45403, Волинська область, м. Нововолинськ, 5-й мікрорайон, буд 13, офіс 2; ідентифікаційний код 35826032) 17 610 (сімнадцять тисяч шістсот десять) грн. 00 коп. сплачених гарантійних внесків за участь в торгах та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» (45403, Волинська область, м. Нововолинськ, 5-й мікрорайон, буд 13, офіс 2; ідентифікаційний код 35826032) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.07.17.

Суддя Т.М. Ващенко