РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017Справа №910/6731/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Дельта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тороговий Дім "Вітал плюс"

про стягнення 1 201 942,07 грн

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Дерев'янко О.В., довіреність б/н від 30.09.2016

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю " Торгівельний дім "Дельта " звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Тороговий Дім "Вітал плюс " про стягнення 1 201 942, 07 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6731/17 та призначено до розгляду на 05.06.2017.

06.06.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 06.06.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги.

В судове засідання 06.06.2017 представник відповідача з'явився, підтримав своє клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 06.06.2017 відкладено розгляд справи на 10.07.2017.

10.07.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано заперечення на позовну заяву, відповідно до яких, просив суд відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання 10.07.2017 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 10.07.2017 представник відповідача не з'явився.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в судовому засіданні 10.07.2017 судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 10.07.2017 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 10.07.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Дельта», як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вітал плюс», як покупцем укладено Договір поставки товару під приватною торговою маркою Покупця №120515 (надалі- Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та строки, встановлені Договором, виготовити і передати продукцію майонез (товар) під приватною торговою маркою покупця у власність покупцеві в асортименті та відповідно до якісних показників, які зазначені в Додатку №1 до Договору, в кількості та за погодженою ціною, вказаною в Додатку №2, а останній - прийняти Товар та оплатити його на умовах, визначених у Договорі.

Відповідно до п. 1.2. Договору - під приватною торговою маркою за договором сторони розуміють торгівельні марки «Урожай» та «Slavolia», які використовуються покупцем на підставі ліцензійного договору №22/01/2015 від 22.01.2015 року і використовується постачальником при виробництві та постачанні товару.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору встановлена відстрочка сплати за поставлений Товар у 21 календарний день.

Відповідно до п.3.2. Договору «товар поставляється партіями. Кількість, найменування, асортимент, ціна за одиницю товару що поставляється, вказується у товарно- транспортних накладних складених на підставі заявки покупця».

Підписанням додатку №4 до Договору сторони визначили необхідні обсяги товару, які позивач вироблятиме та поставлятиме для відповідача, а відповідач прийматиме та сплачуватиме на місяць.

Позивач, зазначив, що на виконання умов Договору поставив відповідачеві товар на суму 700857,10 грн., щ9о підтверджується видатковими накладними: №102 від 14.01.2016р. на суму 380 673,00 грн. (частково погашена відповідачем у сумі 62 748,24 грн. залишок заборгованості 317 924,76 грн.), №109 від 15.01.2016р. на суму 17 565,00 грн., видаткова накладна №110 від 15.01.2016р. на суму 144 717,00 грн., №112 від 15.01.2016р. на суму 3 930,54 грн., видаткова накладна №113 від 15.01.2016р. на суму 7 774,80 грн., №114 від 15.01.2016р. на суму 33 840,40 грн., №115 від 15.01.2016р. на суму 13 728,60 грн., №161 від 19.01.2016р. на суму 1 543,20 грн., №162 від 19.01.2016р. на суму 5 418,96 грн., №52 від 05.02.2016р. на суму 154 413,84 грн.

Відповідно до п.8.1. Договору зазначено: «Всі зміни і доповнення до даного Договору дійсні лише у випадку, якщо вони викладені у письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін».

02.03.2016 року між позивачем та відповідачем підписано додаткову угоду до Договору.

Відповідно до п. 1.1 Угоди сторонами погоджено, що оплата товару на загальну суму 1074971,37 грн. поставленого за накладними, визначеними у підпункті 1.1 Додаткової угоди, здійснюються покупцем частинами, згідно графіку погашення..

Згідно п. 1.2 Додаткової угоди, сторони погодили графік сплати заборгованості.

Позивач зазначив, що відповідача не виконує взяті на себе зобов'язання за Додатковою угодою та не сплачує заборгованість, чіткий графік сплати якої передбачений п. 1.2 Додаткової угоди.

Наказом №45 від 28.05.2015 р. Державного підприємства «Український науково- дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ»), скасовано з 01.01.2016 р. ДСТУ 4487:2005 «Майонези. Загальні технічні вимоги», та введено в дію з 01.01.2016 р. ДСТУ 4487:2015 «Майонези та майонезні соуси. Загальні технічні умови». Наказом №104 від 01.09.2015 р. ДП «УкрНДНЦ» продовжено строк дії ДСТУ 4487:2005 «Майонези. Загальні технічні вимоги» до 01.01.2017 р.

Пунктом 1.4. Додаткової угоди сторонами підтверджені залишки пакувального матеріалу (плівки) для виготовлення та поставки товару під приватною торговою маркою покупця на загальну суму 479 346 (чотириста сімдесят дев'ять тисяч триста сорок шість)грн. 24 коп. та зазначено, що : «У зв'язку із прийняттям нового ДСТУ 4487:2015 Майонези та майонезні соуси, Покупець зобов'язується до 31.12.2016 року здійснити замовлення постачальнику товару на весь об'єм залишку плівки, в іншому випадку Покупець зобов'язаний здійснити викуп невикористаного залишку плівки (пакування) не пізніше 31.01.2017.

20.01.2017 між сторонами було складено Акт залишку плівки.

Позивач зазначив, що і грошовому еквіваленті залишки плівки на складі позивача становлять 351674,14 грн.

Пунктом 4 вказаної Додаткової угоди продовжено строк дії договору до 31.12.2017

року.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що вважає їх безпідставними, оскільки пакувальний матеріал не є предметом Договору, він не передавався відповідачу, щодо нього не оформлювалось жодних первинних документів, які б свідчили про виникнення грошового або іншого зобов'язання щодо пакувального матеріалу, а умовами Договору взагалі не передбачено його оплату чи компенсацію.

Щодо вимог позивача про сплату заборгованості за поставлений Товар на загальну суму 700 857 грн. 10 коп., що підтверджується видатковими накладними..

Додатковою угодою №4 від 02.03.2016 до Договору сторони дійшли згоди розстрочити заборгованості за поставлений товар, та склали відповідний графік погашення заборгованості. В зв'язку із чим на думку відповідача , сторони відступивши від умов оплати за договором не передбачили момент виконання зобов'язання по розрахунку покупця з продавцем.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договір №ДП120515 поставки товару під приватною торговою маркою покупця свідчать про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки, а тому саме він та відповідні положення статей параграфів 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) та параграфа 1 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначають права та обов'язки сторін зі здійснення передбаченої договором поставки товару та її оплати.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме п. 1.4 Додаткової угоди сторони зазначили, що покупець зобовязанй здійснити викуп невикористаного залишку плівки (пакування) на пізніше 31.01.2017.

Доказів визнання Додаткової угоди до Договору поставки товару під приватною торговою маркою покупця №ДП120515 від 12.05.2015 матеріали с прави не містять.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд відхиляє доводи відповідача, як безпідставні та зазначає, що умов викупу залишку плівки передбачені сторонами в Додатковій угоді до Договору, крім того сторонами було погоджено чіткий шрафік сплати заборгованості відповідно до пункту 1.2 Додаткової угоди.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 700857,10 грн. та вартості пакувального матеріалу у розмірі 351 674,14 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Позивач в зв'язку із неналежним виконанням умов Договору відповідачем просить суд стягнути 3% річних у розмірі 26957,09 грн., та інфляційні втрати в розмірі 122456,74 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд, враховує наявний розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, а оскілки відповідач не подав свій контррозрахунок у суду відсутні підстави відхиляти вимоги позивача про стягнення з відповідача 26954,09 грн. - 3% річних та 122456,74 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вітал Плюс» (03115, м. Київ, вул. Федора Кричевського, 19, ідентифікаційний номер 36888744) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Дельта» (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 63-А, ідентифікаційний номер 36447852) основну заборгованість у розмірі 700857 (сімсот тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 10 коп., вартість пакувального матеріалу у розмірі 351674 (триста п'ятдесят одну тисячу шістсот сімдесят чотири) грн. 14 коп., інфляційні втрати в розмірі 122456 (сто двадцять дві тисячі чотириста п'ятдесят шість) грн.74 коп., 3% річних в розмірі 26954 (двадцять шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 09 коп., судовий збір в розмірі 18029 (вісімнадцять тисяч двадцять дев'ять) грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.07.2017

Суддя Мельник В.І.