РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017Справа №910/8781/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Лавина"
простягнення 751 530,84 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники за первісним позовом:

Від позивача - Федько Т.В. - представник за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 751 530,84 грн., з яких: 639 606,80 грн. основний борг, 31 980,34 грн. пені, 1 186,30 грн. 3% річних, 68 757,40 грн. інфляційних втрат за договором підряду №2/К05.2-П/15 від 01.10.2015р.

04.107.2017р. Позивачем, відповідно до ст. 22 ГПК України, подана заява про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з сплатою Відповідачем основного боргу в розмірі 200 000,00 грн., вже після порушення господарським судом міста Києва провадження у справі №910/8781/17.

Згідно вказаної заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 439 606,80 грн. основний борг, 31 980,34 грн. пені, 11 186,30 грн. 3% річних, 68 757,40 грн. інфляційних втрат за договором підряду №2/К05.2-П/15 від 01.10.2015р.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, оскільки відповідає вимогам ч. 4 ст. 22 ГПК України, отже має місце нова ціна позову, відповідно до ст. 55 ГПК України виходячи з якої й вирішується спір по суті.

Письмового відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, хоча про розгляд справи відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить наявний оригінал поштового відправлення, з якого слідує, що поштова кореспонденція з ухвалою суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 15.06.2017.

Також, відповідно до п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011, у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Враховуючи той факт, що представник Відповідача був присутнім на попередньому судовому засіданні 04.07.2017, що підтверджується, зокрема, протоколом судового засідання та розпискою від 04.07.2017, господарський суд дійшов до висновку про належне повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Лавина" про дату та час проведення наступних судових засідань, а саме 13.07.2017, 27.07.2017.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Лавина" (надалі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" (надалі - Підрядник) було укладено договір підряду №2/Ко5.2-П/15 (надалі - Договір).

Відповідно до 1.1. Договору Підрядник зобов'язується на свій ризик, своїми або залученими силами та засобами, виконати комплекс робіт у терміни передбачені даним договором, а Замовник - прийняти від підрядника виконані роботи і оплатити їх відповідно до умов даного договору: Будівництво ПС Берковецька 110/10/10 кв, за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 10 у Святошинському районі.

Згідно з п. 1.2. Договору передбачено, що підрядник зобов'язується виконати роботи, передбачені даним договором і передати їх Замовнику у строки, визначені у графіку виконаних робіт, при умові своєчасного та повного виконання замовником своїх зобов'язань п о даному договору.

Відповідно до п. 2.3 договору, датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником згідно підписаного акту приймання - передачі виконаних робіт. В разі, якщо замовник протягом 5-ти робочих днів не підписав акт приймання-передачі виконаних робіт і не надав обґрунтованої причини у відмові підписати вказаний акт, то роботи, які виконав підрядник будуть вважатись такими, що задовольняють умовам договору та прийняті замовником.

Вартість робіт, зазначених в п. 1-1 цього Договору, визначаються договірною ціною та кошторисомами до неї (додаток №1 до даного договору), є твердою і складає 4 600 727,00грн., крім того ПДВ 20% 920 145,40грн., разом з ПДВ - 5 520 872,40грн.

Відповідно до п. 4.1 договору замовник здійснює платежі за даним договором шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок підрядника, вказаний в даному договорі.

Пунктом 4.1 договору замовник, після підписання сторонами цього договору, перераховує підряднику авансовий платіж наступним чином:

- 1-й платіж у розмірі 2 500 000,00грн., в тому числі ПДВ 20% -416 666,67грн. - до 07.10.2015року;

- 2-й платіж у розмірі 1 500 000,00грн., в тому числі ПДВ 20% -250 000,67грн. - до 15.01.2016року;

Пунктом 4.4 Договору визначено, що оплата Замовником виконаних робіт проводиться замовником проміжними щомісячними платежами, відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт з пропорційним утриманням суми авансового платеж, протягом 14 ти календарних днів після їх підписання.

Відповідно до підпунктів 8.2.1 пункту 8.2 договору замовник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі відповідно до умов даного договору.

Підпунктами 9.2.2 пункту 9.2 договору передбачено, що підрядник зобов'язується виконати роботи, у встановлені в цьому договорі строки, за умови своєчасного та повного виконання замовником своїх зобов'язань по цьому договору.

Згідно п.10.1 договору, завдання та прийняття виконаних підрядних робіт здійснюється наступним чином:

Замовник приймає у підрядника виконані роботи шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт наданого підрядником протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання. Разом з актами приймання-виконаних робіт підрядник передає замовнику належним чином підготовлену та оформлену виконавчу документацію, об'єм якої визначається чинним законодавством України. Замовник має право не підписувати відповідний акт приймання-передачі виконаних робіт до передачі йому вказаної виконавчої документації в повному обсязі, передбаченому законодавством. (п.10.1.1.договору).

У випадку не підписання акту приймання -передачі виконаних робіт у вказаний в п.10.1.1 строк, замовник зобов'язаний дати підряднику мотивовану відмову, у письмовому вигляді, протягом 5 -ти робочих днів з дати отримання вказаного акту (п.10.1.2 договору).

Якщо протягом 5-ти робочих днів з моменту передачі акту приймання-передачі виконаних робіт на підпис замовнику останній не підпише акт і не надасть мотивовану відмову від прийняття робіт, зазначені в цьому акті роботи вважаються виконаними у повному обсязі, якісно і своєчасно, та підлягають оплаті і включаються у звітність по підприємству. (п.10.1.3).

Судом встановлено, що позивач виконав робіт на загальну суму 4 639 960,80грн., що підтверджується підписаними з обох сторін, відповідно до умов договору, актами приймання виконаних будівельних робіт №№1-4 за листопад 2015 року від 30 листопада

2015 року на загальну суму 459346,80 грн.; №№ 2-2/2, 2-3/2, 2-4/1, 6-1/2 за грудень 2015 року від 31 грудня 2015 року на загальну суму 612272,40 грн.; №№2-3/3, 2-4/2, №6-1/3 за січень року від 29 січня 2016 року на загальну суму 315375,60 грн.; №№2-3/4, 2-4/3, 2-7/1 за лютий 2016 року від 29 лютого 2016 року на загальну суму 498373,20 грн.; №2-3/5 за лютий 2016 року, №№2-7/2, 2-4/4, 2-1/1 за березень 2016 року від 31 березня 2016 року на загальну суму 309650,40 грн.; №№2-1/, 2-2/3, 2-3/6, 2-4/5, 2-7/3, 6-1/1 за квітень 2016 року від 29 квітня 2016 року на загальну суму 370618,80 грн.; №№2-2/4, 2-3/7, 2-4/6, 7-1/1 за травень 2016 року від 31 травня 2016 року на загальну суму 406106,40 грн.; №№2-1/3, 2-6/1, 6-1/2, 8-1/2. 9-1/1 за червень 2016 року від 30 червня 2016 року на загальну суму 283369,20 грн.; №2- т 2-С за липень 2016 року від 29 липня 2016 року на загальну суму 258601,20 грн.; №№2-1/4, 2-6 3-С, 6-1/3, 7-1/2 за серпень 2016 року від 31 серпня 2016 року на загальну суму 279448,80 грн.; №№2-2/5, 2-3/8, 2-4/7, 2-6/4-С, 2-7/4, 6-1/4, 7-1/3 за вересень 2016 року від 30 вересня 2016 року на загальну суму 846444,00 грн. (належним чином завірені копії містяться в матеріалах справи).

2016 В свою чергу відповідач, частково оплатив виконані позивачем роботи, а саме, перерахував на рахунок позивача авансовий платіж у сумі 4000000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 06 жовтня 2015 року та від 01 лютого 2016 року (належним чином завірені копії містяться в матеріалах справи).

Авансовими платежами, було повністю покрито виконані позивачем роботи за актами приймання виконаних робіт №№1-4 за листопад 2015 року від 30 листопада 2.15 року; №№ 2-2/2, 2-3/2, 2-4/1, 6-1/2 за грудень 2015 року від 31 грудня 2015 року; №№2- 2- 2 2-4.2, №6-1/3 за січень 2016 року від 29 січня 2016 року; №№2-3/4, 2-4/3, 2-7/1 за лютий 2216 року від 29 лютого 2016 року; №2-3/5 за лютий 2016 року, №№2-7/2, 2-4/4, 2-1/1 за березень 2016 року від 31 березня 2016 року; №№2-1/, 2-2/3, 2-3/6, 2-4/5, 2-7/3, 6-1/1 за квітень 2016 року від 29 квітня 2016 року; №№2-2/4, 2-3/7, 2-4/6, 7-1/1 за травень 2016 року від 31 травня 2016 року; №№2-1/3, 2-6/1, 6-1/2, 8-1/2, 9-1/1 за червень 2016 року від 30 червня 2016 року; №2-6/2-С за липень 2016 року від 29 липня 2016 року; №№2-1/4, 2-6/3-С,6-1/3, 7-1/2 за серпень 2016 року від 31 серпня 2016 року та частково за актами №№2-2/5, 2-3/8, 2-4/7, 2-6/4-С, 2-7/4, 6-1/4, 7-1/3 за вересень 2016 року від 30 вересня 2016 року.

Акти приймання виконаних робіт №№2-2/5, 2-3/8, 2-4/7, 2-6/4-С, 2-7/4, 6-1/4, 7-1/3 за вересень 2016 року від 30 вересня 2016 року залишились неоплаченими у повному обсязі в результаті чого за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 639606,80 грн., яка станом на день подання даного позову до суду залишилась непогашеною.

05 квітня 2017 року на адресу відповідача було надіслано претензію №664/К01-21.2 від 05 квітня 2017 року, у якій позивач просив погасити існуючу заборгованість за договором 12 гі : 5.2-П/15 від 01.10.2015 р. у сумі 639606,80 грн.

Однак, відповіді на претензію відповідач не надав, заборгованість не погасив.

В процесі розгляду справи Відповідач сплатив частину боргу у сумі 200 000,0грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.06.2017р. № 2943., в зв'язку з чим Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог. Згідно вказаної заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 439 606,80 грн. основного боргу.

Проте Замовник не розрахувався з Позивачем на виконані роботи в повному обсязі, заборгованість складає 439 606,80грн.

13.07.2017р. в судовому засіданні позивач подав до суду копію Акту звірки взаємних розрахунків, підписаного обома сторонами, станом на 10.06.2017р. за Договором підряду №2/Ко5.2-П/15 (01.10.15), відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 439 606,80грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарсько-договірними зобов'язаннями є майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів. Частиною 7 вказаної норми передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором підряду.

Стаття 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Тобто, законодавець покладає на підрядника обов'язок виконати роботу, а замовник зобов'язаний її прийняти і оплатити.

Згідно ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Таким чином, відсутність фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати підрядних робіт, оскільки в разі відсутності коштів для оплати зазначених робіт, відповідач мав фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати робіт, а не чекати виконання підрядних робіт.

Відповідно до п. 4.4 Договору визначено, що оплата Замовником виконаних робіт проводиться замовником проміжними щомісячними платежами, відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт з пропорційним утриманням суми авансового платежу, протягом 14 ти календарних днів після їх підписання.

Факт наявності боргу, який рахується за відповідачем суду доведений, що підтверджується актами приймання виконаних робіт №№1-4 за листопад 2015 року від 30 листопада 2.15 року; №№ 2-2/2, 2-3/2, 2-4/1, 6-1/2 за грудень 2015 року від 31 грудня 2015 року; №№2- 2- 2 2-4.2, №6-1/3 за січень 2016 року від 29 січня 2016 року; №№2-3/4, 2-4/3, 2-7/1 за лютий 2216 року від 29 лютого 2016 року; №2-3/5 за лютий 2016 року, №№2-7/2, 2-4/4, 2-1/1 за березень 2016 року від 31 березня 2016 року; №№2-1/, 2-2/3, 2-3/6, 2-4/5, 2-7/3, 6-1/1 за квітень 2016 року від 29 квітня 2016 року; №№2-2/4, 2-3/7, 2-4/6, 7-1/1 за травень 2016 року від 31 травня 2016 року; №№2-1/3, 2-6/1, 6-1/2, 8-1/2, 9-1/1 за червень 2016 року від 30 червня 2016 року; №2-6/2-С за липень 2016 року від 29 липня 2016 року; №№2-1/4, 2-6/3-С,6-1/3, 7-1/2 за серпень 2016 року від 31 серпня 2016 року та частково за актами №№2-2/5, 2-3/8, 2-4/7, 2-6/4-С, 2-7/4, 6-1/4, 7-1/3 за вересень 2016 року від 30 вересня 2016 року.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, позивачем враховано умови п. 4.4, який визначає порядок здійснення оплати, проміжними щомісячними платежами, відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт з пропорційним утриманням суми авансового платежу, протягом 14 ти календарних днів після їх підписання, а отже строк виконання зобов'язання відповідача по сплаті суми заборгованості в розмірі 439 606,80грн. є таким, що настав.

Доказів оплати виконаних позивачем робіт, відповідачем суду надано не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріали справи свідчать про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 439 606,80 грн., а позовні вимоги про стягнення вказаної заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлює виняток із загального правила ст. 614 ЦК України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім інфляційні втрати та проценти річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 11 186,30 грн. та 68 757,40 грн. інфляційних втрат.

Також, в зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору, позивач на підставі п. 13.3 договору підряду від 01.10.2015р. просить суд стягнути з відповідача на свою користь 31 980,34 грн. пені.

Згідно з п. 13.3 Договору підряду 29.09.2015р. у випадку порушення замовником своїх зобов'язань передбачених ст. 4 даного договору, він сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невчасно оплаченого суми за кожний день прострочення виконання зобов'язань, при цьому загальна сума пені не може перевищувати 5% від суми заборгованості.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договорами строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на встановлений судом факт порушення грошових зобов'язань Відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість висування Позивачем вимог про застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення пені.

Приймаючи до уваги, що наявність заборгованості Відповідача перед Позивачем у досліджуваний період підтверджується матеріалами справи, розмір заявленої до стягнення пені не перевищує встановленого ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та п. 13.3 договору граничного розміру, а період стягнення визначений із урахуванням меж, передбачених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України суд, перевіривши арифметичних розрахунок в цій частині позовних вимог дійшов висновку про задоволення стягнення пені у розмірі 31 980,34 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі (з врахуванням Заяви про уточнення позовних вимог)..

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Лавина" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатинська, буд. 25, ідентифікаційний код 38537759) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Тичини, буд. 1, офіс 405, ідентифікаційний код 32878418) 439 606 (чотириста тридцять дев'ять тисяч шістсот шість) грн.80коп. основного боргу, 31 980 (тридцять одна тисяча дев'ятсот вісімдесят) грн.34коп. пені, 11 186 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят шість) грн. 30коп.- 3% річних, 68 757 грн.(шістдесят вісім тисяч сімсот п'ятдесят сім) грн. 40коп. інфляційних втрат, а також 11 272 (одинадцять тисяч двісті сімдесят дві) грн. 96 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.07.2017

Суддя І.І. Борисенко