КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Справа№ 911/915/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Смірнової Л.Г.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Кучер О.В., довіреність №б/н від 12.04.2017;

від відповідача - Смиковський Є.А., довіреність №28 від 21.07.2017,

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "СБ-Легіон" на рішення Господарського суду Київської області від 22.05.2017 у справі №911/915/17 (суддя Конюх О.В.) за позовом приватного підприємства "СБ-Легіон" до товариства з обмеженою відповідальністю "Вудмайстер" про стягнення 14 225, 81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "СБ-Легіон" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Вудмайстер" 14 225, 81 грн. заборгованості за охоронні послуги.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.05.2017 у справі №911/915/17 у задоволенні позову відмовлено повністю з огляду на припинення зобов'язання за договором №05 про охорону об'єкта постами фізичної охорони за домовленістю сторін.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 22.05.2017 у справі №911/915/17 скасувати, та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що пожежа на охоронюваному об'єкті сталася за відсутності його вини, тому у позивача відсутня заборгованість перед відповідачем та відповідно взаємного прощення боргу не відбулося.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 24.07.2017 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.07.2017 проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між ПП "СБ-Легіон" (охорона) та ТОВ "Вудмайстер" (замовник) 01.01.2012 було укладено договір №-05 про охорону об'єкта постами фізичної охорони (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник передає, а охорона приймає під охорону об'єкт, вказаний у дислокації (бокс ТО №1 (підготовчий цех), приміщення діагностики (основний виробничий цех) та склад №12 (пилорама) за адресою м. Біла Церква, вул. Сухоярська 18). Вид охорони - інспекторсько-сторожова служба (пункт 1.1, Додаток №1).

Оплата за послуги здійснюється замовником на умовах попередньої оплати без попереднього надання охороною рахунка (пункт 10.2.1). Сума до оплати складає 2500,00 грн. щомісяця (пункт 10.1), з 01.05.2014 - 3000,00 грн. щомісяця (додаткова угода №-1 від 24.03.2014).

Між сторонами 12.10.2015 було підписано Додаткову угоду №-2 до договору, відповідно до пункту 1 якої охорона і замовник погодилися розірвати з 13.10.2015 договір №05 про надання охоронних послуг.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди №-2 від 12.10.2015 сторони дійшли взаємної згоди, що не мають одна до одної претензій по виконанню договору.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, зазначав, що станом на 23.10.2015 року заборгованість відповідача за договором №05 від 01.01.2012 становила 14 225,81 грн.

При цьому, позивачем було надано до суду примірник підписаної лише з його боку додаткової угоди до договору №-05 від 01.01.2012, в якій вказано про розірвання вказаного договору з 23.10.2015, а також те, що загальна сума заборгованості ТОВ "Вудмайстер" за надання охоронних послуг складає 14 225,81 грн.

Відповідач проти позову заперечував та вказував наступне.

На охоронюваному позивачем об'єкті за адресою м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18, вночі 09.10.2015 о 02 год. 15 хв. сталася пожежа, в результаті якої було знищено обладнання розпиловочного цеху та пиломатеріали на площі 50 кв.м., пошкоджено покрівлю пилорами та завдано прямих збитків орієнтовно на суму 60 000,00 грн., побічних збитків орієнтовно на суму 83 180,00 грн.

Відповідно до Акту про пожежу від 09.10.2015 причиною пожежі був ймовірно підпал.

Як зазначив відповідач, після даної пожежі до нього звернувся позивач із пропозицією щодо розірвання договору та 12.10.2015 між сторонами була укладена додаткова угода №-2 про розірвання договору з 13.10.2015, в якій зазначено також про те, що сторони не мають одна до одної претензій по виконанню договору.

Враховуючи викладене, відповідач вважає безпідставним пред'явлення до нього вимог про стягнення боргу за охоронні послуги.

Судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову з огляду на припинення зобов'язання за договором №05 про охорону об'єкта постами фізичної охорони за домовленістю сторін.

Колегія суддів також вважає вказані вимоги позивача необґрунтованими, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За приписами ч. 1 статті 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Оскільки принцип свободи договору є одним з основних принципів зобов'язальних правовідносин, сторони вправі припинити існуюче між ними зобов'язання за домовленістю.

Припинення - це остання стадія існування зобов'язання, із завершенням якої первісний юридичний зв'язок між сторонами, виражений у конкретному зобов'язанні, втрачається.

Отже, зміст зобов'язання становлять права та обов'язки його учасників, припиненням зобов'язань є припинення зазначених прав і обов'язків, і при повному припиненні зобов'язання останнє перестає існувати та його учасників більше не пов'язують ті права та обов'язки, які раніше з нього випливали, тобто кредитор більше не має права пред'являти до боржника будь - яких вимог, які випливають із цього зобов'язання, також сторони не можуть відступати свої права та обов'язки у встановленому порядку третім особам

Укласти договір про припинення зобов'язання сторони можуть як до початку виконання зобов'язання, так і в процесі його виконання. Предметом домовленості може бути будь-яка діяльність сторін.

Отже, за загальним правилом, сторони можуть за домовленістю припинити зобов'язання, але така домовленість повинна бути виражена у тій самій формі, в якій передбачено зобов'язання, яке сторони хочуть припинити, тобто, якщо зобов'язання виникли на підставі письмового договору, то, відповідно, і припинення такого зобов'язання повинно бути виражено у письмовому договорі.

Між сторонами була досягнута згода щодо припинення зобов'язань за договором №-05 про охорону об'єкта постами фізичної охорони від 01.01.2012, яку оформлено письмово (додаткова угода №-2 від 12.10.2015 про розірвання договору).

Так, згідно вказаної додаткової угоди сторони погодилися розірвати договір №-05 від 01.01.2012 з 13.10.2015.

Отже, відповідно із вказаної дати правовідносини сторін припинилися.

Крім цього, у вказаній угоді охорона та замовник також погодили те, що сторони по виконанню договору не мають одна до одної претензій.

Отже, сторони домовилися про прощення боргу з оплати охоронних послуг за вказаним договором.

Враховуючи те, що сторони за домовленістю припинили свої зобов'язання за договором №-05 про охорону об'єкта постами фізичної охорони від 01.01.2012 та погодили відсутність претензій одна до одної, позивач більше не має права пред'являти до відповідача будь - яких вимог, які випливають із цього зобов'язання.

З огляду на викладене, підстави для стягнення з відповідача коштів в сумі 14 225,81 грн. відсутні.

Щодо доводів апелянта про те, що пожежа на охоронюваному об'єкті сталася за відсутності його вини, тому у позивача відсутня заборгованість перед відповідачем, та відповідно взаємного прощення боргу не відбулося, слід зазначити, що вказані обставини щодо вини позивача не входять до предмету доказування у даному спорі та жодним чином не впливають на результат його вирішення.

Так, в межах даної справи необхідним є встановлення обставин наявності або відсутності підстав для покладення відповідальності у вигляді сплати заборгованості за охоронні послуги на відповідача, а не обставин того з чиїх винних дій сталася пожежа на охоронюваному об'єкті та чи наявна у позивача заборгованість перед відповідачем у зв'язку з цим.

Так, якщо відповідач вважає винним у заподіянні йому збитків внаслідок пожежі саме позивача, він не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом. Відповідно саме в межах такої справи і повинні досліджуватися обставини, за яких сталася пожежа та встановлюватися наявність або відсутність вини позивача у цьому.

В свою чергу, в межах даної справи такі обставини встановленню не підлягають.

У будь-якому випадку, навіть відсутність заподіяння позивачем збитків відповідачу не може бути підставою для задоволення позову з огляду на досягнення між сторонами згоди щодо припинення зобов'язань за договором охорони, оскільки для вказаної дії наявність взаємної заборгованості є необов'язковою.

При цьому, статтею 605 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Так, вказаною нормою не передбачено обов'язкової наявності взаємного боргу для того, щоб припинити існуюче зобов'язання.

Отже, наявність або відсутність боргу у позивача перед відповідачем не є перешкодою для того щоб припинити зобов'язання відповідача з оплати охоронних послуг шляхом прощення йому боргу позивачем.

Таким чином, наведені доводи апелянта відхиляються за необґрунтованістю.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства "СБ-Легіон" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 22.05.2017 у справі №911/915/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи №911/915/17 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Руденко