ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Справа № 904/2264/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року
за скаргоюПублічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.
на діїВідділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Дніпро
у справі господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.
доКомунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.
простягнення 946 255, 08 грн.

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

відділу ДВС: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2017 року залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі за текстом - ПАТ "Південний ГЗК") задоволено частково: визнано неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року у справі № 904/2264/15, яка полягає:

- у несвоєчасній перевірці майнового стану боржника;

- не направленні матеріалів до правоохоронних органів подань про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за відкриття нових рахунків;

- в решті вимог скарги відмовлено.

Вищезазначені судові акти в частині задоволення скарги мотивовано тим, що державним виконавцем порушено вимоги ч. 8 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" щодо здійснення перевірки майнового стану боржника з періодичністю у кожні два тижні - щодо виявлення рахунків, та кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна відповідно; не здійснено дій щодо звернення до правоохоронних органів з поданням про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за відкриття нових рахунків, що є порушенням ч. 6 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження"; в іншій частині у задоволенні скарги відмовлено за безпідставністю посилань скаржника на порушення вимог чинного законодавства при примусовому виконанні судового рішення.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ПАТ "Південний ГЗК" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2017 року в частині відмови в задоволенні скарги на дії державної виконавчої служби і прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити скаргу стягувача на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі за текстом - КПТМ "Криворіжтепломережа") до Вищого господарського суду України подано відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Відділом ДВС відзиву на касаційну скаргу подано не було.

Учасників судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року у справі № 904/2264/15 позовні вимоги задоволено частково: присуджено до стягнення з КПТМ "Криворіжтепломережа" на користь ПАТ "Південний ГЗК" 727 060, 59 грн. основного боргу, 62 183, 80 грн. пені, 114 467, 91 грн. інфляційних втрат, 15 823, 71 грн. 3 % річних, 18 923, 72 грн. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення господарським судом Дніпропетровської області видано наказ № 904/2264/15 від 25.05.2015 року, який ПАТ "Південний ГЗК" 24.07.2015 року направлено на примусове виконання до Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.

27.07.2015 року головним державним виконавцем Марач Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48254826, згідно з п. 2 якої боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду - до 03.08.2015 року.

18.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 48254826 до зведеного виконавчого провадження № 14682118.

11.05.2016 року позивач звернувся з клопотанням № 52-70/3862 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про вчинення виконавчих дій з примусового виконання, в тому числі й наказу господарського суду № 904/2264/15.

13.10.2016 року в результаті ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що державним виконавцем не вчиняються дії з примусового виконання рішення суду, клопотання від 11.05.2016 року про вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/2264/15 від 25.05.2015 року не розглянуто, відповідь не надано.

31.10.2016 року ПАТ "Південний ГЗК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою (з урахуванням уточнення до скарги), в якій просило:

1. Визнати бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та старшого державного виконавця Куліковської А.О. щодо примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року у справі № 904/2264/15, яка полягає у:

- несвоєчасній перевірці майнового стану боржника;

- несвоєчасному накладенні арешту на рахунки боржника, відкриті в ПАТ "Акцент-Банк";

- не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за відкриття нових рахунків;

- не складанні акту та не направленні подання до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна;

- не оголошенні у розшук з подальшим затриманням неналежних боржнику 63 одиниць технологічних транспортних засобів;

- не направленні до суду для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника до виконання зобов'язань за рішенням неправомірною.

2. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року у справі № 904/2264/15:

- надіслати до правоохоронних органів матеріали для притягнення директора КПТМ "Криворіжтепломережа" Мітіна С.М. до кримінальної відповідальності за відкриття нових розрахункових рахунків у банківських установах після накладення арешту на рахунки підприємства та ухилення від виконання рішення;

- скласти акт та надіслати до органів Національної Поліції подання про притягнення директора КПТМ "Криворіжтепломережа" Мітіна С.М. до кримінальної відповідальності за незбереження майна, на яке накладено арешт та описано;

- накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням та внести відповідний запис до реєстру обтяжень і оголосити заборону на вчинення дій щодо відчуження;

- здійснити вихід за адресою боржника для проведення опису належного боржнику майна;

- винести постанову про оголошення розшуку з подальшим затриманням та постановкою на штрафмайданчик технологічних транспортних засобів КП "Криворіжтепломережа", зазначених у листі Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 26.11.2015 року № 25/31 у кількості 63 одиниці техніки та направити дану постанову до органів Національної Поліції для проведення розшукових дій та затримання транспортних засобів;

- звернутися до суду з поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України Мітіна С.М. - до виконання зобов'язань за рішенням.

За результатами розгляду скарги ПАТ "Південний ГЗК" судами визнано неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015 року у справі № 904/2264/15, яка полягає у несвоєчасній перевірці майнового стану боржника; не направленні до правоохоронних органів подань про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за відкриття нових рахунків; в решті вимог скарги відмовлено.

Судові акти попередніх інстанцій оскаржуються лише в частині відмови у задоволенні скарги ПАТ "Південний ГЗК", з огляду на що такі акти підлягають касаційному перегляду тільки в оскаржуваній частині.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

В силу приписів ч. 1 ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 115, ч. 1 ст. 116 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

За змістом ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно з ч. 1 ст. 6, ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною першою ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За змістом ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

В силу приписів ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження").

Крім того, згідно положень ч. 4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" арешт, накладений на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках та інших фінансових установах, поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Як вірно встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 14.07.2014 року в межах зведеного виконавчого провадження № 14682118 виконавчою службою накладено арешт на грошові кошти боржника - КПТМ "Криворіжтепломережа" у межах загальної суми стягнення, а, отже, в силу ч. 4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" дія такого арешту поширюється на всі кошти, в тому числі і ті, які розміщені на рахунках у ПАТ "Акцент-Банк", що відкриті боржником після винесення постанови про накладення арешту, чим спростовуються посилання ПАТ "Південний ГЗК" щодо несвоєчасності накладення арешту на рахунки боржника відкриті у банку.

Крім того, судами встановлено, що 28.03.2013 року державним виконавцем складено акти опису й арешту майна боржника, згідно яких накладено арешт на належні боржнику об'єкти нерухомості. На описане та арештоване майно встановлено обмеження шляхом заборони відчуження, передачі будь-яким третім особам на будь-яких майнових правах, та заборони руйнування й розукомплектування.

Постановою державного виконавця від 12.06.2015 року чинність арешту нерухомого майна боржника - припинено (скасовано), у зв'язку із встановленням значного ступеню зносу, внаслідок чого витрати, пов'язані зі зверненням на таке майно, перевищать суму, за яку воно може бути реалізовано.

В вересні 2015 року боржник звернувся до виконавчої служби з клопотанням, яким повідомив, що в результаті обстеження у квітні 2015 року робочою комісією підприємства будівель та споруд на підставі рішення від 25.04.2012 року № 1088 "Про узгодження переліку окремих активів комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", рішення № 1176 від 27.06.2012 року, рішення № 1370 від 26.09.2012 року "Про внесення змін до рішення міської ради від 25.04.2012 року № 1088", керуючись Правилами обстежень, оцінки технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд, затверджених наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України та Держнаглядохоронпраці України від 27.11.1997 року № 32/288, було виявлено, що загальний технічний стан окремих будівель та споруд - аварійний. На теперішній час вищезазначені основні засоби ліквідовано шляхом розбирання та знищення. Знищення та розбирання проведено боржником після отримання висновку суб'єкта оціночної діяльності про непридатність об'єктів нерухомості до реалізації та зняття арештів із зазначених об'єктів нерухомості на підставі ст. ст. 11, 60 Закону України "Про виконавче провадження" 11.08.2015 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та 12.06.2015 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Таким чином, вищенаведені об'єкти нерухомого майна перебували в аварійному стані, тобто не могли бути реалізовані у виконавчому провадженні, а їх розбирання та знищення здійснено боржником після зняття арештів з нього органами державної виконавчої служби.

За таких обставин, господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків, що погіршення технічного стану майна боржника є результатом нормального зносу, який властивий речам даного виду, а тому відсутні підстави вважати, що в діях органу державної виконавчої служби наявні ознаки неправомірної бездіяльності, що полягає у не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника державний виконавець виносить постанову.

Крім того, як вірно встановлено господарськими судами, все майно боржника перебуває під арештом (витяги з відповідних реєстрів містяться в матеріалах справи), а тому вимоги скарги про зобов'язання органу Державної виконавчої служби накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням та внести відповідний запис до реєстру обтяжень і оголосити заборону на вчинення дій щодо відчуження, здійснити вихід за адресою боржника для проведення опису належного боржнику майна, також правомірно залишено без задоволення.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону, що набрав чинності з 05.10.2016 року) розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судами вірно встановлено, що усе майно боржника знаходиться під арештом, керівництвом КПТМ "Криворіжтепломережа" майно не приховується, місцезнаходження техніки державному виконавцю відомо, у боржника відсутнє обмеження використання АМТ та іншої техніки, яка необхідна для проведення господарської діяльності.

Таким чином, підстави для обґрунтованого оголошення техніки (63 одиниці технологічних транспортних засобів) у розшук з подальшим затриманням та постановкою на штрафмайданчик відсутні. Не встановлено державним виконавцем і умислу зі сторони директора боржника Мітіна С.М. на перешкоджання виконанню судового рішення на користь ПАТ "Південний ГЗК".

В силу приписів ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням передбачено п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

За змістом наведених правових приписів вбачається, що право громадянина на виїзд може бути тимчасово обмежено у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Проте, доказів ухилення директора КПТМ "Криворіжтепломережа" Мітіна С.М. від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, матеріали справи не містять, а тому у державного виконавця відсутні правові підстави для направлення до суду подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України.

Щодо вимоги скаржника про зобов'язання органу Державної виконавчої служби надіслати до правоохоронних органів матеріали для притягнення директора КПТМ "Криворіжтепломережа" Мітіна С.М. до кримінальної відповідальності за відкриття нових розрахункових рахунків у банківських установах після накладення арешту на рахунки підприємства та ухилення від виконання рішення, то підстави для цього відсутні, оскільки як вбачається з листування прокуратури Дніпропетровської області з начальником відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, прокуратурою Дніпропетровської області вже проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000655 від 29.07.2016 року, внесене до ЄРДР стосовно службових осіб КПТМ "Криворіжтепломережа", за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382 та ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, а, отже, особа не може бути двічі притягнута до відповідальності за одне і теж правопорушення.

З огляду на вищезазначені правові приписи, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про безпідставність скарги ПАТ "Південний ГЗК" на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в оскаржуваній частині, оскільки державний виконавець у своїй діяльності зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не попускати перевищення своїх повноважень шляхом порушення прав та законних інтересів інших осіб.

Відтак, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що висновки господарських судів попередніх інстанцій у даній справі відповідають встановленим ним обставинам справи і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Посилання ПАТ "Південний ГЗК" в касаційній скарзі на порушення судами законодавчих приписів не приймаються судом касаційної інстанції до уваги, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права і не спростовують законних і обґрунтованих висновків господарських судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року у справі № 904/2264/15 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

В.О. Швець