ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Справа № 6/521
Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівРогач Л.І.,
Данилової М.В.,
розглянувши
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Укрнафта"
на постанову від 03.04.2017 Київського апеляційного господарського суду (на ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2016 про задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (скарга № 5980/6 від 19.04.2016)
у справі№6/521 господарського суду міста Києва
за позовомВідкритого акціонерного товариства "Укрнафта"
до1. Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", 2. Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
прозобов'язання не чинити перешкоди у розпорядженні майном

За участю представників сторін:

Від позивача - Кеда А.В. (дов. від 08.08.16)

Від відповідача - 1) Бєлячкова О.В. (дов. від 10.01.17)

2) Петрук Я.Ю. (дов. від 19.09.16)

Прокофєва Л.В. (дов. від 14.04.17)

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2011, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014, у справі № 6/521 позов задоволено повністю, а саме:

- зобов'язано ДК "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не чинити перешкод ВАТ "Укрнафта" у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м., у тому числі у його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам -виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу ДК "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

- зобов'язано ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" виконати заявку ВАТ "Укрнафта" від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його ВАТ "Укрнафта" з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м.;

- зобов'язано ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" включити до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні відповідного періоду обсяги газу, визначені заявкою ВАТ "Укрнафта" від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а;

- стягнуто з ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" на користь ВАТ "Укрнафта" 12 750 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу;

- стягнуто з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь ВАТ "Укрнафта" 12 750 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва видано накази №6/521 від 27.05.2014, серед яких є наказ про зобов'язання ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" виконати заявку ВАТ "Укрнафта" від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його Відкритому акціонерному товариству "Укрнафта" з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м. (далі Наказ).

20.04.2016 ПАТ "Укртрансгаз" звернулося звернулося до господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність органу виконавчої служби (скарга № 5980/6 від 19.04.2016), у якій просило:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо невжиття дій із закінчення виконавчого провадження ВП № 44213701 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 27.05.2014 № 6/521 про зобов'язання ПАТ "Укртрансгаз" виконати заявку ПАТ "Укрнафта" від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення ПАТ "Укртрансгаз" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його ПАТ "Укрнафта" з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м. та повернення наказу № 6/521 до господарського суду міста Києва;

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві вчинити дії - винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44213701 відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.05.2014 № 6/521 про зобов'язання ПАТ "Укртрансгаз" виконати заявку ПАТ "Укрнафта" від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення ПАТ "Укртрансгаз" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його ПАТ "Укрнафта" з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м., а також зобов'язати повернути наказ № 6/521 до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.12.2016 (суддя Ковтун С.А.) скаргу ПАТ "Укртрансгаз" на бездіяльність органу виконавчої служби задоволено з посиланням на ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" та зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві вчинити дії - винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44213701 відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.05.2014 № 6/521.

Постановою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 у складі: Зеленіна В.О., Ткаченка Б.О., Руденко М.А. ухвалу господарського суду першої інстанції залишено без змін.

ПАТ "Укрнафта " у касаційній скарзі просить ухвалу господарського суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, ст.75 Закону України "Про виконавче провадження".

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у відзиві просить ухвалу господарського суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що а виконання рішення господарського суду міста Києва від 20.01.2011, видано відповідні накази № 6/521 від 27.05.2014, серед яких є наказ про зобов'язання ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" виконати заявку ВАТ "Укрнафта" від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення ДК "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його Відкритому акціонерному товариству "Укрнафта" з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м. (далі Наказ).

Наказ позивачем пред'явлено до виконання до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (далі Відділ ДВС), яким постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 44213546 від 29.07.2014 відкрите виконавче провадження з виконання даного наказу.

24.09.2015 головним державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову про накладення штрафу ВП № 44213701, якою з огляду на невиконання Наказу накладено на ПАТ "Укртрансгаз" штраф у розмірі 680 грн.

У зв'язку з повторним невиконанням рішення суду 02.12.2015 головним державним виконавцем Відділу ДВС винесено постанову про накладення штрафу ВП № 44213701, якою з огляду на невиконання наказу накладено на ПАТ "Укртрансгаз" штраф у розмірі 680 грн.

Крім того, з огляду на вказані обставини 02.12.2015 головним державним виконавцем Відділу ДВС внесено подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб боржника Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" за невиконання рішення суду, а саме наказу, яке адресовано до Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

20.04.2016 ПАТ "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність органу виконавчої служби (скарга № 5980/6 від 19.04.2016), в якій просило:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо невжиття дій із закінчення виконавчого провадження ВП № 44213701 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.05.2014 № 6/521 про зобов'язання ПАТ "Укртрансгаз" виконати заявку ПАТ "Укрнафта" від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення ПАТ "Укртрансгаз" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його ПАТ "Укрнафта" з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м. та повернення наказу № 6/521 до Господарського суду міста Києва;

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві вчинити дії - винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44213701 відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.05.2014 № 6/521 про зобов'язання ПАТ "Укртрансгаз" виконати заявку ПАТ "Укрнафта" від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення ПАТ "Укртрансгаз" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його ПАТ "Укрнафта" з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м., а також зобов'язати повернути наказ № 6/521 до господарського суду міста Києва.

Задовольняючи скаргу суди посилались на те, що за приписами ст. 75 ЗУ "Про виконавче провадження" якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Виходячи з викладеного, внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності є наслідком вжиття всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду та встановлення неможливості такого виконання, тобто встановлення того факту, що механізми та інструменти, якими закон наділяє виконавця при виконанні рішень про зобов'язання боржника особисто вчинити певні дії є вичерпаними. Правовим наслідком встановлення даного факту є закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.124 Конституції України, рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Статтею 115 ГПК України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

За змістом ч.1 ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакції, чинній на час виконання) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч.1 та п.1 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час виконання) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, накази господарських судів.

Рішення, ухвали, постанови суду, які не виконуються боржником добровільно у встановлений строк та у яких допущено негайне виконання, виконуються примусово органами Державної виконавчої служби, що входять до системи органів Міністерства юстиції України, в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012).

У відповідності до змісту рішення від 20 липня 2004р. Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Також, у рішенні від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, передбачених параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакції, чинній на час виконання) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а відповідно до ч.1 ст.11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 11 Закону "Про виконавче провадження" визначає права і обов'язки державного виконавця під час здійснення виконавчих дій.

Згідно зі ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Суди попередніх інстанцій, посилаючись на ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", дійшовши висновку про бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо невжиття дій із закінчення виконавчого провадження ВП № 44213701, не врахували положення вищенаведеного законодавства, висновків Конституційного Суду України, Європейського суду з прав людини щодо того, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист.

При цьому суди передчасно зобов'язали виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, ст.1, не забороняється після надіслання повідомлення правоохоронним органам здійснювати виконавчі дії, направлені на виконання рішення суду.

Крім того, суди самостійно дійшли висновку, що виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду та встановили неможливість такого виконання без участі боржника, але не з'ясували, чи міг виконавець виконати наказ суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій, без з'ясування та оцінки всіх обставин справи дійшли передчасного висновку про часткове задоволення скарги.

З огляду на те, що в силу статті 1117 Господарського процесуального кодексу України у суду касаційної інстанції відсутнє право встановлювати або вважати доведеними обставини справи, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, так само як і надавати їм власну юридичну оцінку, колегія суддів зазначає про наявність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій у даній справі і передачі її на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та беручи до уваги доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час здійснення якого суду необхідно врахувати вищезазначені обставини, які стали підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, і повністю встановивши фактичні обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами, з наданням їм обґрунтованої юридичної оцінки, вирішити спір з приводу наявності чи відсутності підстав для задоволення скарги із застосуванням до спірних правовідносин відповідних норм матеріального права.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задовольнити частково.

Постанову від 03.04.2017 Київського апеляційного господарського суду у справі №6/521 господарського суду міста Києва та ухвалу від 06.12.2016 господарського суду міста Києва скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді Л. Рогач

М. Данилова