УХВАЛА

11.07.2017Справа №910/11116/17
За заявою ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватсон-Телеком»

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

від заявника - ОСОБА_3, за довіреністю;

від ТОВ «Ватсон-Телеком» - не з'явився;

від ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_4, за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про вжиття запобіжного заходу до подання позову у виді накладення арешту на нерухоме майно 67/100 нежилого приміщення площею 1 694,8 кв.м. №1, 2, 3 (групи приміщень №3), з №1 по №27 (групи приміщень №12), з №1 по №25 (групи приміщень №3 а), розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2017 заяву про вжиття запобіжних заходів призначено до розгляду на 11.07.2017.

Заявником в судовому засіданні 11.07.2017 підтримано подану ним заяву.

Представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про вжиття запобіжних заходів, суд дійшов висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Заява мотивована тим, що заявником готується позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу №1103 від 09.10.2015. нерухомого майна 67/100 нежилого приміщення площею 1 694,8 кв.м № 1, 2, 3 (групи приміщень № 3), з № 1 по № 27 (групи приміщень № 12), з № 1 по № 25 (групи приміщень № 3а), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який буде подано до Господарського суду міста Києва, оскільки такий спір виник з корпоративних відносин.

ОСОБА_1 вказує на те, що основною підставою для задоволення заяви про вжиття запобіжних заходів є факт того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком" під час укладання оскаржуваного договору купівлі-продажу вчинило дії спрямовані на унеможливлення отримання частки заявника вказаного нерухомого майна при виділенні майна або грошових коштів, а невжиття запобіжних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/769/17 про стягнення заявником вартості частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком" у зв'язку із виходом зі складу засновників, оскільки Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з метою утруднення виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/769/17 має можливість відчужити нерухоме майно 67/100 нежилого приміщення площею 1 694,8 кв.м № 1, 2, 3 (групи приміщень № 3), з № 1 по № 27 (групи приміщень № 12), з № 1 по № 25 (групи приміщень № 3а), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно зі статтею 431 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 432 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

За своєю правовою природою запобіжні заходи - це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії.

Відповідно до статті 432 ГПК України запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" від 20.04.2007 N01-8/251 (далі - Інформаційний лист) заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо).

Згідно з п. 9 Інформаційного листа у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

- наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3;

- імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як передбачено ч. 3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Отже, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Якщо в заяві про вжиття запобіжних заходів йдеться про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить особі, щодо якої просять вжити запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб, необхідно вказати, яке саме майно слід піддати арешту, кому воно належить і на яких правових підставах, у кого і за якою адресою воно знаходиться. (Правова позиція, що викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06.08.13. у справі № 904/3457/13).

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про накладення запобіжних заходів.

Суд виходить з того, що припущення заявника про те, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 буде відчужувати нерухоме майно 67/100 нежилого приміщення площею 1 694,8 кв.м № 1, 2, 3 (групи приміщень № 3), з № 1 по № 27 (групи приміщень № 12), з № 1 по № 25 (групи приміщень № 3а), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, запобіжні заходи, які заявник просить вжити, за його ж твердженнями, спрямовані на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі № 905/769/17 про стягнення заявником вартості частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком" у зв'язку із виходом зі складу засновників.

При цьому, заявник не позбавлений права, за наявності на те достатніх правових підстав, в порядку ст. ст. 66, 67 ГПК України подати заяву про вжиття заходів до забезпечення позову в межах справи № 905/769/17 Господарського суду Донецької області.

Додатково суд звертає увагу заявника на те, що за наданими до заяви відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та доданої до заяви ксерокопії Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 09.10.15. вбачається, що покупцем (власником) нерухомого майна 67/100 нежилого приміщення площею 1 694,8 кв.м № 1, 2, 3 (групи приміщень № 3), з № 1 по № 27 (групи приміщень № 12), з № 1 по № 25 (групи приміщень № 3а), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, визначено фізичну особу ОСОБА_2, а не Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2. Отже, особою, яка буде відповідачем за позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1103 від 09.10.15., буде фізична особа, яка у встановленому порядку не набула статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Окрім того, суд не вбачає наявність зв'язку між конкретним видом запобіжного заходу, а саме арештом на нерухоме майно і предметом відповідної позовної вимоги - про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09.10.2015, з тих підстав, що вказаний запобіжний захід не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Отже, підстави викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів не є підставами в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

З огляду на все викладене вище в сукупності, суд встановив, що заявником не надано доказів порушення його прав чи існування загрози їх порушення, а також не підтверджено належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування запобіжного заходу у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а заява є такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення ст. 49 ГПК України та Закону України "Про судовий збір", так як заяву про вжиття запобіжних заходів судом розглянуто, тому витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 800,00 грн. за розгляд означеної заяви, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись статтями 431, 434, 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття запобіжних заходів відмовити.

СуддяІ.І. Борисенко