ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р.Справа № 5017/1777/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Жекова В.І., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

За участю представників учасників провадження:

від ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" - ОСОБА_1 за довіреністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2017 (щодо розгляду заяви про поновлення строку предявлення судового наказу від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012)

у справі №5017/1777/2012

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Узбережжя-Сервіс"

про стягнення 27807,53 грн.

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.08.2012 задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" до товариства з обмеженою відповідальністю "Узбережжя-Сервіс", стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Узбережжя-Сервіс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 27807,53 грн., витрати по сплаті судового збору на суму 1609,50 грн.

На виконання даного рішення, господарським судом Одеської області 14.09.2012 р. видано відповідний наказ.

У травні 2017 ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулось до господарського суду Одеської області із клопотанням про поновлення пропущеного строку на предявлення наказу до виконання та про видачу дубліката наказу господарського суду в якому просило видати дублікат наказу господарського суду Одеської області від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012 та поновити пропущений строк для предявлення судового наказу від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.07.2017 (щодо розгляду заяви про поновлення строку предявлення судового наказу від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012) (суддя Никифорчук М.І.) в задоволенні заяви ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" про поновлення строку предявлення судового наказу від 14.09.2012 у справі №5017/1777/2012 відмовлено.

В мотивах оскаржуваної ухвали, пославшись на приписи ст.ст. 119, 32, 43 ГПК судом першої інстанції зазначено, що заявником не вказано обставин та не надано належних доказів, які б обґрунтовували поважність пропущеного строку предявлення судового наказу до виконання.

Не погодившись із даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулось ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2017 р. по справі №5017/1777/2012, якою відмовлено у задоволенні заяви від 25.05.2017 р. №2400-04 у частині поновлення строку для пред'явлення наказу господарського суду Одеської області від 14.09.2012 р. по справі №5017/1777/2012 до виконання та винести нову ухвалу, якою буде задоволена вимога про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Одеської області від 14.09.2012 р. по справі №5017/1777/2012.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні всі обставин справи в їх сукупності, а отже є такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі йдеться про те, що заявником не вказано обставин, які б обґрунтовували поважність пропущення строку пред'явлення судового наказу до виконання. Однак, як стверджує апелянт, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" у заяві від 25.05.2017 р. №2400-04 були викладені факти, які підтверджують, що наказ був втрачений не з вини заявника. Як стверджує апелянт, інформація, що вказаний судовий наказ відсутній на виконанні у Овідіопольському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області була отримана представником ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" 07.03.2017 р.

Як стверджує скаржник, стягувач витратив багато часу на розшук зазначеного наказу господарського суду, який не приніс результатів, а факт надсилання на адресу заявника наказу господарського суду Одеської області від 14.09.2012 р. на виконання рішення господарського суду Одеської області від 28.08.2012 р. по справі №5017/1777/2012 про стягнення з ТОВ Узбережжя-Сервіс 27 807,53 грн. заборгованості та 1609,50 грн. судового збору Овідіопольским РВДВС не підтверджено.

В той же час, на думку апелянта, господарський процесуальний кодекс України не зобов'язує стягувача або державного виконавця наводити причини втрати наказу. Апелянт вважає, що підставою для видачі дубліката наказу є подана заява з документами, які підтверджують факт втрати наказу.

Посилаючись на приписи ст.120, ч. 1 ст. 119 ГПК України, ст.12 Закону України Про виконавче провадження апелянт вказує, що наказ від 14.09.2012 р. по справі №5017/1777/2012 мав річний строк пред'явлення до виконання і з часу коли заявник дізнався про втрату судового наказу цей строк не закінчився. Новий строк предявлення зазначеного судового наказу до виконання відраховується, на думку апелянта, з наступного дня після його повернення стягувачу. Даний наказ господарського суду Одеської області, як стверджує апелянт, до філії "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс" не надходив, а тому, наступним днем, коли заявник дізнався, що відділом ДВС повернуто виконавчий документ є 08.03.2017 р.

Скаржник зазначає, що він звернувся до господарського суду Одеської області з відповідною заявою, яка є підставою для видачі дублікату наказу. Факт втрати наказу підтверджено, за твердженням апелянта, передбаченими ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, документами, а саме до заяви додано довідка про втрату наказу, доказ сплати судового збору за видачу дубліката судового наказу та докази відсутності вказаного виконавчого документу на виконанні в Овідіопольському РВДВС.

Як стверджує апелянт, господарський процесуальний кодекс України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу з мотивів її необґрунтованості. Кодекс не містить певних вимог до форми та змісту заяв із питань, повязаних з виконанням судових рішень та видачею дубліката судового наказу. За твердженням апелянта, підстав для визнання судового наказу від 14.09.2012 р. таким, що не підлягає виконанню не існує, оскільки рішення по справі №5017/1777/2012 набрало законної сили 14.09.2012 р. та не скасовано, ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал є належним стягувачем, заява про видачу дублікату судового наказу подана до суду у річний строк з дати, коли заявник дізнався про втрату наказу, стягнення за судовим наказом, а також добровільне виконання рішення суду боржником - не відбулись і вини заявника в пропущенні строків предявлення виконавчого документа до виконання не має.

Скаржник вважає, що пред'явлення судового наказу до виконання 15.02.2013 р., а також прийняття його до виконання (про що свідчить винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2013 р. ВП №36719313) перериває встановлені законом строки давності пред'явлення виконавчого документу до виконання. Апелянт стверджує, що ним були надані докази, що наказ господарського суду Одеської області від 14.09.2012 р. № 5017/1777/2012 не виконувався органами Державної виконавчої служби, про що заявник дізнався лише 07.03.2017 р., що свідчить про поважність причини пропуску строку пред'явлення наказу до виконання, яка є незалежною від заявника.

Апелянт зазначає, що з огляду на зміст ч. 1 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. На думку скаржника, час що минув з 08.03.2017 р. до 29.05.2017 р. (дати звернення заявника до господарського суду Одеської області з заявою про поновлення пропущеного строку) до нового строку не зараховується. Апелянт вважає, що отримання дублікату судового наказу є правом сторони виконавчого провадження та за приписами ч. 5 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У зв'язку із викладеними обставинами, апелянт вважає, що ухвала господарського суду Одеської області від 05.07.2017 р. по справі №5017/1777/2012 винесена при неповному аналізі та з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, чим порушені також права заявника, що є підставою для її скасування відповідно до п. 17 ст. 106 ГПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" на ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2017 (щодо розгляду заяви про поновлення строку предявлення судового наказу від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012) по справі №5017/1777/2012 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Жекова В.І.

Розпорядженням керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №712 від 27.07.2017 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у звязку із перебуванням судді Богатиря К.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2017 р. для розгляду апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" на ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2017 (щодо розгляду заяви про поновлення строку предявлення судового наказу від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012) по справі №5017/1777/2012 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Жекова В.І., Лавриненко Л.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.07.2017 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" на ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2017 (щодо розгляду заяви про поновлення строку предявлення судового наказу від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012) по справі №5017/1777/2012 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Жекова В.І., Лавриненко Л.В.

У судовому засіданні від 31.07.2017 представник скаржника підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не зявився.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника апелянта, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2017 р. ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулось до господарського суду Одеської області із клопотанням про поновлення пропущеного строку на предявлення наказу до виконання та про видачу дубліката наказу господарського суду в якому просило видати дублікат наказу господарського суду Одеської області від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012 та поновити пропущений строк для предявлення судового наказу від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012.

В обґрунтування своєї заяви ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" було зазначено, що позивач на підставі рішення господарського суду Одеської області від 28.08.2012 р. та виданого на його виконання наказу від 14.09.2012 р., звернувся 15.02.2013 р. до відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Головного управління юстиції в Одеській області з заявою про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить відповідна відмітка відділу ДВС на примірнику заяви про відкриття виконавчого провадження філії "Інфоксводоканал".

20.03.2013 р. головним державним виконавцем В ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області Захаровою Б.Ю. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №36719313).

Заявник зазначив, що ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" була направлена заява до Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із запитом про хід виконавчого провадження, на яку 07.03.2017 р. було отримано відповідь про те, що зазначений судовий наказ на виконанні не перебуває, а також копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.05.2013 р.

Судом першої інстанції заява ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" в частині поновлення строку на предявлення наказів до виконання визнана не обґрунтованою та відмовлено в її задоволенні.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст.115 Господарського процесуального Кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ст. 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до органів державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на дату видачі наказу) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

При цьому, відповідно до ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Отже, господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Разом з тим, відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об'єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред'явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.

Пропуск процесуального строку в процесуальному праві - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

З огляду на зміст ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є обєктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Законодавець передбачив, що причини поважності пропуску процесуального строку суд оцінює, зважаючи на обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів.

Така оцінка відбувається з дотриманням норм ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2013 р. позивач звернувся до Державної виконавчої служби Овідіопольського району Одеської області з заявою про відкриття виконавчого провадження, яка було отримана ДВС 15.02.2013 р., в якій просив відкрити виконавче провадження та виконати наказ господарського суду Одеської області від 14.09.2012 р. про примусове виконання рішення господарського суду Одеської області о справі №5017/1777/2012.

20.02.2013 р. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу господарського суду Одеської області №5017/1777 від 14.09.2012 р.

20.02.2013 р. відділ Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області повідомив позивача про відкриття виконавчого провадження щодо наказу №5017/1777 від 14.09.2012, що видав господарський суд Одеської області.

22.05.2013 р. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві в якій зазначено, що в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження встановлено, що згідно відповіді КП Овідіопольське РБТІ нерухоме майно не зареєстровано, згідно відповіді ВРЕВ ДАІ рухоме майно не зареєстровано, згідно відповіді з ДПІ у Овідіопольському районі є відкриті банківські рахунки, але коштів на рахунках недостатньо, частково списано з рахунку 1691,58 грн. Згідно відповіді Держкомзему у Овідіопольському районі за боржником земельні ділянки не зареєстровано. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. За адресою, вказаною у виконавчому документі згідно акту державного виконавця, майна боржника на яке можливо звернути стягнення з метою погашення боргу не виявлено, за адресою боржник відсутній. В рахунок погашення боргу перераховано 1510,53 грн., виконавчий збір 151,05 грн., витрати 30 грн. Залишок боргу складає 27906,50 грн.

Листом від 07.03.2017 р. Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби ГУ юстиції в Одеській області у відповідь на лист ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" від 29.11.2016 р. повідомив, що у відділі на виконанні знаходилось виконавче провадження по примусовому виконанню наказу №5017/1777/2012 вданого 14.09.2012 р. господарським судом Одеської області про стягнення з ТОВ "Узбережжя-Сервіс" на користь ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" суми боргу 29417,03 грн.

Також, в означеному листі зазначено, що 22.05.2013 р. виконавче провадження завершено на підстав п. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про закінчення та виконавчий документ надіслано стягувану рекомендованим листом за адресою м. Одеса, вул. Басейна, 5 та на даний час вищезазначений виконавчий документ на виконанні відсутній.

Отже, виконавчий документ було повернуто ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" ще 22.05.2013 р., разом з цим із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання останній звернувся до суду лише в травні 2017 року, тобто з пропуском строку більш ніж на чотири роки.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що про закінчення виконавчого провадження останній дізнався лише з листа Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГУ юстиції в Одеській області від 07.03.2017 р., оскільки у порушення приписів ст. 33 ГПК України заявником не доведено ані під час розгляду заяви у суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи, що ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" не отримувало від Овідіопольського РВДВС ГТУЮ в Одеській області постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Крім того, відповідно до приписів ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на дату видачі наказу) сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Разом з цим, як вбачається з наявних матеріалів справи, стягувач на протязі більш ніж чотирьох років не вчиняв будь-яких дій щодо зясування ходу виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Одеської області від 14.09.2012 р. та не скористався своїм правом щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Судова колегія зауважує, що виконавче провадження щодо виконання наказу господарського суду Одеської області №5017/1777 від 14.09.2012 р. було відкрито 20.02.2013 р. та як вбачається з листа відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області від 20.02.2013 р., позивач був обізнаний про винесення означеної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з цим, як вбачається з листа Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГУ юстиції в Одеській області від 07.03.2017 р., ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулось до ДВС з запитом щодо виконання наказу господарського суду Одеської області №5017/1777 від 14.09.2012 р. лише у листопаді 2016 р.

Отже, колегія суддів вважає, що наведені ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" причини для поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання не є обґрунтованими та такими, що не залежали від волі самого заявника та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

За таких обставин, Одеський апеляційний господарський погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні заяви ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "Інфоксводоканал" про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання, оскільки підстави для відновлення такого строку відсутні, а стягувачем поважності причин його пропуску належними та допустимими в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказами не доведено.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що наведені в апеляційній скарзі порушення допущенні судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, а мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Одеської області від 05.07.2017 (щодо розгляду заяви про поновлення строку предявлення судового наказу від 14.09.2012 р. у справі №5017/1777/2012) є законною та обґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2017 р. у справі №5017/1777/2012 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Жеков В.І.

Суддя Лавриненко Л.В.