ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.07.2017 Справа № 905/1690/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Мазурік М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", м.Добропілля

до відповідача: Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк

про стягнення 3153,85 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № ББУ/ЦОФД75/СЛ/16 від 06.12.2016р.;

від відповідача: не зявився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 25.07.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» м.Добропілля, Донецька область, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» м.Красний Лиман, Донецька область про стягнення вартості нестачі вугілля у розмірі 3153,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що під час здійснення перевезення за залізничною накладною №50358431 відповідачем було допущено на шляху прямування незбереження вантажу у вагонах №53501102, №53536355, про що складено комерційні акти №БИ570958/65 від 04.12.2015р., №БИ570959/66 від 04.12.2015р.

Відповідач, ПАТ «Українська залізниця» м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» м.Красний Лиман, Донецька область проти позову заперечив, просив суд замінити неналежного відповідача, ПАТ «Українська залізниця» на належного відповідача «ДП «Донецька залізниця».

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.07.2016р. у даній справі позов задоволений частково; стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» м.Красний Лиман, Донецька область на користь ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» м.Добропілля, Донецька вартість нестачі вугілля вантажу у розмірі 1173,17грн., 1378,00грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.09.2016 рішення господарського суду Донецької області від 11.07.2016 у справі №905/1690/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016р. рішення господарського суду Донецької області від 11.07.2016р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.09.2016р. залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 19.04.2017р. рішення господарського суду Донецької області від 11.07.2016р., постанова Донецького апеляційного господарського суду від 06.09.2016р. та постанова Вищого господарського суду України від 23.11.2016р. скасовано і справу передано на розгляд до господарського суду Донецької області. В постанові Верховний суд України посилався на передчасність висновку судів щодо покладення відповідальності на ПАТ Українська залізниця, оскільки питання правонаступництва ПАТ Українська залізниця стосовно ДП Донецька залізниця визначається спеціальним законом та прийнятими на його виконання постановами № 200 та № 604, які пов'язують перехід прав і обов'язків ДП Донецька залізниця до ПАТ Українська залізниця з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.05.2017р. прийнято справу №905/1690/16 до провадження.

Ухвалою суду від 27.06.2017р. клопотання Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про заміну неналежного відповідача задоволено, замінено первісного відповідача у справі Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман на належного відповідача - Державне підприємство «Донецька залізниця» (83000, Донецька область, м.Донецьк, вул. Артема, 68). Розгляд справи розпочато заново.

Представник позивача в судове засідання 25.07.2017р. зявився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 25.07.2017р. не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом своєчасного опублікування на офіційному веб-порталі «Судова влада України» повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого відповідача та ненадання ним певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2015р. за залізничною накладною №50358431 ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (вантажовідправник) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію Сороче Донецької залізниці відвантажило в адресу Відокремленого підрозділу «Зуївська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» (вантажоодержувач) у вагонах №53501102, №53536355 вугілля камяне. Виходячи зі змісту відомості вагонів накладної №50358431, маса нетто у вагоні №000 кг, у вагоні №000 кг.

Під час прибуття вагону на станцію призначення Сороче Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складені вказаною станцією акти загальної форми №109 від 04.12.2015р., №110 від 04.12.2015р. було здійснено комісійне переваження вагонів №53501102, №53536355, про що складені комерційні акти №БИ570958/65 від 04.12.2015р., №БИ570959/66 від 04.12.2015р., відповідно до яких встановлено наступне:

-вагон №53501102: брутто 90100 кг, тара 22400 кг, нетто 67700 кг, що менше документу на 1300 кг;

-вагон №53536355: брутто 88750 кг, тара 21900 кг, нетто 66850 кг, що менше документу на 2150 кг.

У вказаних комерційних актах також було засвідчено завантаження у спірних вагонах на рівні бортів, маркування вантажу однією повздовжньою бороздою, катка ущільнювача; порушення маркування; відсутність течі вантажу.

Крім того, у вагоні №53501102 спостерігалось поглиблення по ходу потяга довжиною сьомого люка по всій ширині вагона, поглиблення вантажу 1000 мм; у вагоні №53536355 спостерігалось поглиблення по ходу потяга довжиною першого люка по всій ширині вагона, поглиблення вантажу 900 мм.

Переваження вантажу здійснювалось на вагах вантажовідправника ВВЭТ-150-К №0056 (повірка 22.10.2015р.).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до відшкодування збитків, що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з перевезення.

Відповідно до ст.909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У графі 20 залізничної накладної №50358431 «Найменування вантажу» зазначено, що вологість спірного вантажу (вугілля камяного) дорівнює 7%.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Таким чином, при розрахунку суми збитків від втрати частини вантажу судом застосовано підп.3 п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого норма природної втрати мінерального палива, до якого відноситься вугілля камяне, складає 2%, оскільки останнє було відвантажено у стані 7% вологості.

За даними комерційних актів №БИ570958/65 від 04.12.2015р., №БИ570959/66 від 04.12.2015р., недостача у вагоні №53501102 складає 1300 кг, у вагоні №53536355 - 2150кг.

Дослідивши розрахунок позовних вимог в частині стягнення збитків за відправкою у вагонах №53501102, №53536355, суд встановив, що вартість недостачі вантажу у вагоні №53536355 складає 1173,17 грн, виходячи з наступного розрахунку: 69000 кг * 2% = 1380 кг; 2150 кг 1380 кг = 770 кг; 770 кг : 1000 = 0,77 т; 0,77 т * 1523,60 грн = 1173,17 грн, де 69000 кг - маса нетто у напіввагоні №67867218, 2150 кг - розмір недостачі за комерційним актом №БИ570959/66 від 04.12.2015р., 1380 кг - норма природної втрати, 1523,60 грн вартість 1 т спірного вантажу відповідно до довідки б/н б/д Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

Крім того, враховуючи, що комерційним актом №БИ570958/65 від 04.12.2015р. встановлений розмір недостачі у вагоні №53501102 на рівні 1300 кг, що не перевищує гранично допустимої норми природної втрати вказаного вантажу (69000 кг * 2% = 1380 кг), позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково у розмірі 1173,17 грн.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м.Добропілля до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення 3153,85 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» (83000, м. Донецьк, вул.Артема, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85000, Донецька обл., м.Добропілля, вул.Київська, буд.1, ) суму збитків у розмірі 1173,17грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 519,59грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті вимог в частині стягнення збитків у розмірі 1980,68грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 25.04.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 26.07.2017р.

Суддя Я.О. Левшина