УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

21.07.2017Справа № 910/11819/17

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛОНЖ"

до 1) Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві; 2) Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про скасування арешту

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аллонж» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві; 2) Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування арешту

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час виконання наказу Господарського суду міста Києва № 25/200 від 17.09.2008р. державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все належне позивачу майно та про заборону його відчуження, Проте, 17.06.2011р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, арешт з майна ТОВ «Аллонж» знято не було, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті позовної заяви з огляду на наступне.

Пунктом 5 постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121-2 ГПК.

Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Аллонж» звертається з позовом до органу державної виконавчої служби, а не до стягувача. При цьому, вимога про визнання права власності на майно або грошові кошти не заявляється, а фактично оскаржується бездіяльність державної виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна позивача, не зважаючи на відсутність відкритого виконавчого провадження.

Відтак, заявлені позовні вимоги не пов'язані з правом на майно, а стосуються порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» з боку органів державної виконавчої служби, що підлягає розгляду за правилами статті 121-2 ГПК України та реалізовується у формі звернення до господарського суду з відповідною скаргою на дії або бездіяльність органу Державної виконавчої служби і не пов'язано з позовним провадженням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 62 (п. 1), 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Аллонж» у прийнятті позовної заяви.

Суддя А.І. Привалов