ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017 року Справа № 25/5005/3077/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Євстигнеєва О.С., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.

За участю прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Волкогон Т.В., посвідчення №017508 від 05.06.2013 року;

Представники сторін:

від позивача: Борсук Ю.В., представник, довіреність №7/10-2561 від 28.12.2016 року;

від позивача: Жеромський С.В., представник, довіреність №1085 від 12.04.2017 року;

від відповідача: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КАВЕРІНА-1" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року у справі №25/5005/3077/2012

за позовом: Прокурора м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро в особі Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради , м. Дніпро до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КАВЕРІНА-1", м. Дніпро

про стягнення 247 901 грн. 46 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року у справі №25/5005/3077/2012 (суддя Манько Г.В.) з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Каверіна-1" (надалі - ОСББ "Каверіна-1") на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (надалі - КП "Теплоенерго" ДМР) стягнуто 247 901 грн. 46 коп. заборгованості за договором на відпуск теплової енергії для потреб опалення №356 від 01.12.2008 року; з ОСББ "Каверіна 1" в доход Державного бюджету в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві стягнуто 2 479 грн. 01 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що:

- на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав акти про кількість спожитої теплової енергії, деякі з яких мають виправлення числових показників; суд першої інстанції не надав відповідної оцінки цьому факту;

- акти здачі-приймання теплової енергії за спірний період не підписані з боку відповідача та містять посилання на договір №356 від 31.12.2010 року, тоді як спірні правовідносини регулюються договором від 01.12.2008 року;

- суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що посилання відповідача на наміри КП «Теплоенерго» ДМР по подвійному стягненню плати за теплову енергію мають характер припущень та документально не підтверджені; власники житлових приміщень будинку самостійно здійснювали оплати на рахунки КП «Теплоенерго» ДМР, а останнє приймало ці оплати; оскільки неможливо достовірно встановити хто саме та за який період сплачував за спожиту теплову енергію, можливість подвійного стягнення не є припущенням, а є доведеним матеріалами справи фактом;

- договір між КП «Теплоенерго» ДМР та ОСББ «Каперіна-1», який було укладено між сторонами 31.12.2008 року, не виконувався, жодної оплати за ним не здійснювалось;

- позивачем невірно розрахована сума спірної заборгованості.

17.07.2017 року до канцелярії Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, що обґрунтоване знаходженням його представника ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні, яке задоволенню не підлягає, оскільки, по-перше, апелянт не обмежений колом представників при розгляді даної справи; по-друге, в клопотанні не зазначено про необхідність надання додаткових пояснень по суті спору або нових доказів.

Представники прокуратури та позивача проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників прокуратури та позивача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2008 року між КП "Теплоенерго" ДМР (постачальником) та ОСББ "Каверіна-1" (споживачем) укладено договір №356 (надалі - договір), на підставі якого постачальник зобов'язався здійснювати відпуск теплової енергії для потреб централізованого опалення споживачу по його об'єктах, розташованих по вул.Каверіна,1 у м.Дніпропетровську.

В п.2.1 договору передбачено, що постачальник надає споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води в обсягах згідно з додатком №1, який є невід'ємною частиною цього договору з дотриманням споживчих властивостей, якісних показників і режимів: централізоване опалення та безперебійне теплопостачання протягом усього опалювального періоду, що становить 175 діб.

Відповідно до п.2.4 договору при наявності приладів обліку щомісячні нарахування за спожиту теплову енергію виконуються за їх показниками, зафіксованими в двосторонніх актах.

П.п.3.2.3, 3.2.4, 3.2.6 п.3.2 договору на споживача покладені також обов'язки по виконанню умов договору та порядку оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, узгодженню з постачальником нових підключень, відключень і переобладнання тепловикористовуючих установок у встановленому порядку, які спричинили збільшення або зменшення споживання теплової енергії, а також наданню розрахункових документів на вимогу представників постачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням комерційного приладу обліку.

Згідно п.п.5.1, 5.2 договору споживач, який має комерційні прилади обліку, щомісячно подає постачальнику звіт про фактичне споживання теплової енергії - не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

При невідповідності комерційних приладів обліку їх експлуатаційним вимогам або несвоєчасному поданні звіту обсяг теплової енергії визначається розрахунковим способом без наступного перерахування.

Відповідно до розділу 6 договору ціна одиниці теплової енергії (1 Гкал) та вартість 1 кв.м загальної площі в місяць протягом опалювального сезону згідно з тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.10.2008 року №3363 складає 265грн.

П.7.2 договору передбачено, що споживач зобов'язаний щомісячно, до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим, отримати рахунок за фактично надані послуги. Кінцевий розрахунок споживач здійснює до двадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим шляхом безготівкового перерахування.

Пунктом 11.1 договору визначено строк його дії до 31.12.2011 року.

В п.12.3 договору сторонами узгоджено, що заборгованість та передоплата мешканців будинку станом на 01.12.2008 року складає, відповідно, 126 399 грн. 60 коп. та 7 768 грн. 68 коп.

В додатку №1 до договору, на підставі КТМ 204 України 244-94, технічної документації на об'єкт теплоспоживання та робочих проектів "Установка приладу обліку теплової енергії в житловому будинку за адресою: вул. Каверіна 1 (ТРП-9 та ТРП-15)" визначені вихідні дані, необхідні для розрахунку вартості теплової енергії.

Такими даними є опалювальні площі дванадцяти та дев'яти - поверхових будинків, питома норма витрат теплової енергії на опалення 1 кв.м житла, втрати в теплових мережах споживача та теплове навантаження на опалення приміщень, які займають юридичні особи в цих будинках.

Виходячи з перелічених даних, сторонами обчислено річне теплове навантаження на будинки, доля втрат в теплових мережах споживача та планові розрахунки вартості теплової енергії на місяць і на рік.

Додатковою угодою від 25.12.2008 року внесені зміни в п.2.2 договору в частині знаходження межі розподілу балансової приналежності систем теплопостачання та в додаток №1 в частині долі втрат в теплових мережах споживача.

Посилаючись на невиконання зобов'язань з оплати вартості спожитої за період з грудня 2008 року по грудень 2010 року теплової енергії, позивач просить стягнути з відповідача 247 901 грн. 46 коп. заборгованості.

В силу ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності т справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з додатку №1 до договору (Розрахунок вартості теплової енергії), зокрема, з розділу "Вихідні дані", сторонами була погоджена загальна опалювальна площа приміщень, що розташовані на вулиці Каверіна, 1 у місті Дніпропетровську, і відповідно куди, згідно з розділом 1 договору, постачальник (позивач) здійснює відпуск теплової енергії для потреб опалення споживачу (відповідачу) по його об'єктах, розміщених за вказаною адресою, річне теплове навантаження на об'єкти опалення, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише з згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами договору №356 від 01.12.2008 року зміни до додатку №1 до нього в частині зменшення чи збільшення узгоджених сторонами опалювальних площ, річного теплового навантаження, тощо, вказаних у цьому додатку, не вносились (відповідних доказів суду не надано).

Розрахунок вартості теплової енергії виконано позивачем на підставі показників кількості спожитої теплової енергії, які щомісячно фіксувались у двосторонніх актах використання теплової енергії за період накопичення боргу, зафіксованої лічильниками (ТРП-9 та ТРП-15) з урахуванням опалювальної площі, теплового навантаження на рік.

Встановлені прилади обліку теплової енергії мають необхідні свідоцтва про повірку засобів вимірювальної техніки, а технічні проекти щодо їх встановлення погоджені з органами Держенергонагляду.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поданими доказами прокурором доведено наявність заборгованості у заявленому розмірі, тому його вимоги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання апелянта про подвійне стягнення плати за послуги теплопостачання з ОСББ «Каверіна-1» та мешканців квартир належними доказами, у відповідності до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не доведено.

Стосовно доводів апелянта на наявність в деяких актах використання теплової енергії за період з грудня 2008 року по жовтень 2010 року виправлень числових показників та посилання в актах на договір з іншою датою слід зазначити, що колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, оцінивши подані докази у відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, у їх сукупності, зокрема врахувавши, що відповідачем акти за спірний період підписані та прийнявши до уваги висновок судово-економічної експертизи (№22/23-13 від 13.05.2013 року) у справі №25/5005/3077/2012, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності при вирішенні спору та зазначено, що позивачем пропущений такий строк.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність

- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України)

Частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно ч.3 ст. 264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Враховуючи, що частину бюджетних коштів відповідач перерахував позивачеві 22.04.2010 року, в порядку ч.1 ст. 264 Цивільного кодексу України відлік строку позовної давності потрібно вести з дати 22.04.2010 року, а оскільки позовна заява до Господарського суду Дніпропетровської області була подана 02.04.2012 року, строк позовної давності в даному випадку пропущений не був.

На стадії апеляційного провадження справи відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду.

Апелянт вважає, що прокурор не наділений правом здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі КП «Теплоенерго» ДМР.

Відповідно до ч.3 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки відповідач до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням не звертався, в апеляційному господарському суді воно розгляду не підлягає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, внаслідок чого оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 99, 101-103,105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "КАВЕРІНА-1" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року у справі №25/5005/3077/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя О.В. Березкіна

(Повний текст постанови складено 21.07.2017 року).