ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Справа № 925/1350/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГольцової Л.А.(доповідач),
суддів:Іванової Л.Б., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтоенерго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2017
та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017
у справі№ 925/1350/16
Господарського судуміста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго"
доПублічного акціонерного товариства "ОТП-Банк",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачаОСОБА_4,
проприпинення правовідносин,
за участю представників:

позивача - не з'явились

відповідача - не з'явились

третьої особи - не з'явились

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 у справі № 925/1350/16 (суддя Плотницька Н.Б.) в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" (позивач) відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 у даній справі (головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.) залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 у справі № 925/1350/16.

Не погоджуючись із вказаними судовими актами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2017, постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 у справі № 925/1350/16 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В касаційній скарзі заявник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 212, 520, 521, 627, 628 Цивільного кодексу України, статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

20.07.2017 від ТОВ "Концерн Нафтаенерго" надійшли пояснення та клопотання про залучення додаткових доказів.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що 11.04.2011 між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" (клієнт) укладено договір про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати на вимогу клієнта банківську послугу (кредит), а клієнт зобов'язався прийняти банківську послугу та належним чином виконувати зобов'язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку.

07.03.2012 між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (банк за договором) та ОСОБА_4 (поручитель за договором) укладено договір поруки № SR 11-027/28-2/1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за договором про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011, укладеним між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" (боржник за договором), та прийняття на себе прав та обов'язків боржника в повному обсязі таких зобов'язань на умовах визначених в цьому договорі.

Згідно з пунктом 2.1. договору поруки порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку як встановлено у кредитному договорі.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Кредитор має право вимагати від поручителя прийняти на себе всі права та обов'язки клієнта за кредитним договором в порядку та на умовах визначених цим договором. Поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 1-го (одного) банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора, якщо інше не передбачено цим договором. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю у вимозі. За вимогою кредитора погашення боргових зобов'язань може бути здійснено на рахунок боржника.

Пунктами 3.6 та 3.7 договору поруки передбачено, що обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою вказаною в цьому договорі чи вручив вимогу особисто поручителю, що підтверджується підписом поручителя про отримання. Після отримання повідомлення про порушення поручитель зобов'язаний виконати вказану вимогу у зазначений в повідомленні строк або підписати отримане повідомлення і повернути його кредитору, що свідчить про прийняття на себе прав та обов'язків клієнта за кредитним договором.

22.06.2012 Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулося до ОСОБА_4 з повідомленням, яке було підписано останнім, та відповідно до якого банк повідомив поручителя про порушення боржником своїх грошових зобов'язань та вимагав виконати порушене зобов'язання у тридцятиденний строк з дня направлення зазначеного повідомлення.

01.08.2012 ТОВ "Концерн Нафтаенерго" отримало від ПАТ "ОТП Банк" копію повідомлення від 22.06.2012, підписаного ОСОБА_4 та ПАТ "ОТП Банк", про порушення грошового зобов'язання.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.10.2014 у справі № 5026/1110/2012 за позовом ПАТ "ОТП-Банк" до ТОВ "Метон Трейдинг", за участю третьої особи - ТОВ "Концерн Нафтаенерго" про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено позовні вимоги ПАТ "ОТП-Банк", присуджено до стягнення з ТОВ "Метон Трейдинг" заборгованість за договором про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011, за рахунок реалізації майна за іпотечним договором.

Вказане рішення змінено постановою Київського апеляційного господарського суду України від 07.06.2016 в частині встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016 у справі № 5026/1110/2012 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду України від 07.06.2016.

При розгляді вказаної справи судами встановлено, що ОСОБА_4 не прийняв на себе права та обов'язки клієнта за договором про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011, обов'язок поручителя виконати боргові зобов'язання не виник, переведення боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" за договором про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 на іншу особу - ОСОБА_4 не відбулося, з огляду на те, що повідомлення про порушення від 22.06.2012 не має для сторін юридичного значення, не створює будь-яких наслідків.

Судами встановлено, що згідно вимог до банківських документів, які передбачені правилами ПАТ "ОТП Банк", останні в тому числі повідомлення про порушення, мають бути підписані двома посадовими особами банку, тоді як повідомлення про порушення від 22.06.2012 підписане лише однією посадовою особою - ОСОБА_5.

Пунктом 15.1 статті 15 Статуту "ОТП Банк" встановлено, що в своїх відносинах з третіми особами банк повинен бути офіційно представлений двома членами Правління (включаючи Голову Правління) або Головою Правління, який діє спільно з посадовою особою, уповноваженою Правлінням ставити підпис від імені Банку. Якщо це не забороняється законодавством, Банк також може бути представленим двома службовцями, які мають спільне повноваження щодо підпису документів Банку, надані Правлінням. Банк також може бути представлений особою (юридичною або фізичною) на підставі відповідної довіреності, виданої згідно окремого рішення Правління.

Пунктом 15.2 статті 15 Статуту передбачено, що надання одноособового права підпису або довіреності на всю господарську діяльність Банку забороняється.

Крім того, на копії повідомлення про порушення від 22.06.2012, адресованому ОСОБА_4, стоїть печатка "Для договорів № 1" регіонального відділення в м. Черкаси. Проте, дана печатка знищена ще в грудні 2010 року, що підтверджується Актом № 191 прийому-передачі від 20.12.2010 та квитанцією № 14130 від 29.12.2010 Головного Управління МВС України в м. Києві.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання зобов'язання (правовідношення) Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" перед Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" за договором про надання банківських послуг № CR 11-015/28-2 від 11.04.2011 припиненими.

Позовні вимоги мотивовані прийняттям та підписанням ОСОБА_4, як поручителем, наданого банком повідомлення про порушення від 22.06.2012, який з 22.06.2012 прийняв на себе всі права та обов'язки клієнта банку за договором про надання банківських послуг № CR 11-015/28-2 від 11.04.2014, у зв'язку з чим став новим боржником за договором про надання банківських послуг № CR 11-015/28-2 від 11.04.2011.

Судами попередніх інстанцій, з позицією якого погоджується колегія судів Вищого господарського суду України, відмовлено позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 554 вказаного Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Суди при розгляді справи № 5026/1110/2012, задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 та не приймаючи доводи щодо переведення боргу ТОВ "Концерн Нафтаенерго" за договором поруки № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 на іншу особу - ОСОБА_4, встановили та відобразили в мотивувальній частині рішення фактичні обставини щодо не переведення боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" за договором про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 на іншу особу - ОСОБА_4

Згідно з частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Абзацами 1 та 3 пункту 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином судами попередніх інстанцій, при розгляді даної справи, правомірно прийнято до уваги обставини, встановлені Господарським судом Черкаської області у справі № 5026/1110/2012.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі "Желтяков проти України" Європейським судом з прав людини наголошено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії").

Враховуючи викладене, та виходячи з того, що судовими рішеннями у справі № 5026/1110/2012 встановлено обставини щодо не переведення боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" за договором про надання банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011 на іншу особу - ОСОБА_4, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відсутні фактичні обставини, які б свідчили про припинення зобов'язань ТОВ "Концерн Нафтаенерго" за договором банківських послуг № СR 11-015/28-2 від 11.04.2011.

Виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, з урахуванням того, що господарські суди у порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно і повно дослідили подані сторонами докази, усім доводам надали обґрунтовану та належну правову оцінку, проаналізували відносини сторін та правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, відсутні підстави для зміни або скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильного висновку судів попередніх інстанцій, зводяться передусім до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтями 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Нафтаенерго" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 у справі № 925/1350/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Л.А. ГОЛЬЦОВА

Судді Л.Б. ІВАНОВА

С.Р. ШЕВЧУК