ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2017 р. Справа № 911/1828/17

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Неос Лізинг, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Агрікол Ко., ЛТД, Київська обл., Баришівський р-н, с. Морозівка

про стягнення 191503,03 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Неос Лізинг (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Агрікол Ко., ЛТД (далі - відповідач) про стягнення 191503,03 грн., з яких 171705,50 грн. інфляційних втрат та 19797,53 грн. 3 % річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішенням господарського суду Київської області від 21.01.2013 р. у справі № 19/088-12 з відповідача було стягнуто на користь позивача 150262,41 грн. заборгованості по лізинговим платежам за договором фінансового лізингу № 160-LD від 25.07.2007р., 14243,74 грн. інфляційних втрат, 11009,00 грн. 3% річних, 3510,31 грн. витрат по сплаті судового збору. Вказане рішення не виконане відповідачем, у звязку з чим позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 171705,50 грн. інфляційних втрат та 19797,53 грн. 3 % річних.

Представник позивача у судовому засіданні 06.07.2017 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, а у судове засідання 25.07.2017 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом представника позивача на бланку про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судові засідання 06.07.2017 р. та 25.07.2017 р. не зявився, про причини неявки у судове засідання 25.07.2017 р. суд не повідомив, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується клопотанням відповідача про перенесення судового засідання 06.07.2017 р. на будь-який день і час після 21.07.2017 р., яке задоволене судом, та наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 313.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.07.2007 р. між товариством з обмеженою відповідальністю Унікредит Лізинг, яке було перейменовано в товариство з обмеженою відповідальністю Неос Лізинг, що підтверджується протоколом № 27-01/2017 від 27.01.2017 р. загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю Унікредит Лізинг, (лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Агрікол Ко., ЛТД (лізингоодержувач) було укладено договір № 160-LD фінансового лізингу, за умовами якого лізингодавець приймає на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність від продавця (відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, передбачених у цьому договорі, зокрема, у додатку № 1 до цього договору) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених договором, з урахуванням того, що продавець був обраний лізингоодержувачем.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв предмет лізингу, що підтверджується актами приймання-передачі від 30.07.2007 р. та від 01.08.2007 р.

З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором лізингу № 160-LD від 25.07.2007 р. в частині сплати лізингових платежів, позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Рішенням господарського суду Київської області від 21.01.2013 р. у справі № 19/088-12 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Унікредит Лізинг до товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Агрікол Ко., ЛТД про стягнення 175515,83 грн., яке набрало законної сили, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Агрікол Ко., ЛТД на користь товариства з обмеженою відповідальністю Унікредит Лізинг 150262,41 грн. заборгованості по лізинговим платежам, 14243,74 грн. інфляційних втрат, 11009,00 грн. 3% річних, 3510,31 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що рішення господарського суду Київської області від 21.01.2013 р. у справі № 19/088-12 не виконано відповідачем, що підтверджується довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» № 06.2-186/5026 від 07.07.2017 р. та довідкою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області № 5613 від 10.07.2017 р.

З довідки № 5613 від 10.07.2017 р. вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 36809063 з виконання наказу № 19/088-12 від 04.02.2013 р. про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Агрікол Ко., ЛТД на користь товариства з обмеженою відповідальністю Унікредит Лізинг 150262,41 грн. заборгованості, 14243,74 грн. інфляційних втрат, 11009,00 грн. 3% річних, 3510,31 грн. витрат по сплаті судового збору. В ході проведення виконавчих дій 27.11.2015 р. державним виконавцем на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки майна боржника не виявлено. Також, у вказаній довідці повідомляється, що 06.06.2017 р. відділом винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та те, що на виконання наказу № 19/088-12 від 04.02.2013 р. грошові кошти на депозитний рахунок відділу не надходили, та в матеріалах виконавчого провадження документи, що підтверджують повну або часткову сплату заборгованості відсутні.

Відповідно до статті 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 202 - 207 ГК України, ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та умовами договору.

Позивач просить стягнути з відповідача 171705,50 грн. інфляційних втрат та 19797,53 грн. 3 % річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 171705,50 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з лютого 2013 р. по травень 2017 р. на заборгованість відповідача у сумі 150262,41 грн.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірний, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 171705,50 грн. інфляційних втрат.

Позивач просить стягнути з відповідача 19797,53 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 22.01.2013 р. по 12.06.2017 р. на заборгованість відповідача у сумі 150262,41 грн.

Наданий позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично невірний.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума 3 % річних, нарахованих за період з 22.01.2013 р. по 12.06.2017 р. на заборгованість відповідача у сумі 150262,41 грн., становить 19785,24 грн.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 19797,53 грн. 3 % річних підлягає частковому задоволенню у сумі 19785,24 грн.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Агрікол Ко., ЛТД (07526, Київська обл., Баришівський р-н, с. Морозівка, вул. Садова, буд. 9, код 30467889) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Неос Лізинг (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 25 Б, код 33942232) 171705,50 грн. (сто сімдесят одну тисячу сімсот пять грн. 50 коп.) інфляційних втрат, 19785,24 грн. (девятнадцять тисяч сімсот вісімдесят пять грн. 24 коп.) 3% річних та 2872,36 грн. (дві тисячі вісімсот сімдесят дві грн. 36 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 31.07.2017 р.

Суддя О.О. Рябцева