ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р.Справа № 922/1651/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Масаловій І.А.

розглянувши справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків,
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Харків,
про розірвання договору, виселення, стягнення 138458,85 грн.
за участю представників:

позивача - Замніус М.В. (довіреність № 366 від 10.01.2017р.);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулось до господарського суду з позовною заявою про розірвання Договору оренди № 5044 від 27.08.2012р., укладеного з Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м.Харків; стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за спірним Договором у розмірі 76008,83 грн.; пені в розмірі 41208,79 грн. та виселення відповідача з нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 1, 2, 2а, 2б, 2в, 4, загальною площею 97,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

07.06.2017р. позивачем було надано до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до п. 7.3. Договору, уразі прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п. 3.10. порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов'язання повинно було бути виконано. Заборгованість з орендної плати за Договором оренди № 5044 від 27.08.2012р. в сумі 76008,83 грн. виникла у період з 26.08.2013р. по 31.12.2016р.; заборгованість по пені - з 16.09.2013р. по 05.01.2017р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.06.2017р. до розгляду було прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог, а саме просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за спірним Договором у розмірі 87976,36 грн. за період з 26.08.2013р. по 31.05.2017р. та пеню в розмірі 50482,49 грн. за період з 16.09.2013р. по 09.06.2017р.

У судовому засіданні, яке відбулось 18.07.2017р. представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилась; відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не надала. Копії ухвал про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, надіслана на адресу відповідача: АДРЕСА_2 (згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), повернуті до господарського суду без вручення адресатові через не запит.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання (за місцезнаходженням згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), проте не скористалася наданими їй статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правами на участь у судовому засіданні, а також не надала суду жодного доказу в обґрунтування заперечень проти позову або на підтвердження належного виконання договірних зобов'язань, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

27.08.2012р. між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивачем) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) було укладено Договір оренди № 5044, згідно п. 1.1. якого позивач, як орендодавець, передав, а відповідач, як орендар, прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення цокольного поверху № 1, 2, 2а, 2б, 2в, 4, загальною площею 97,7 кв.м., в житловому будинку, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Харкова, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 та відображається на балансі КП "Жилкомсервіс".

Вищевказане майно було передано в оренду з метою використання: розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (п. 1.2. Договору).

Строк дії Договору сторонами встановлено з 27.08.2012р. по 27.07.2015р. (п. 10.1. Договору) та в подальшому продовжено на той самий термін і на тих саме умовах, у відповідності до п. 10.5. Договору, у зв'язку з відсутністю заяви будь-якої із сторін про припинення Договору протягом 30 днів після закінчення його строку.

Відповідно до п. 3.5. Договору, орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця.

Як свідчать матеріали справи, позивач (орендодавець) свої зобов'язання за Договором оренди виконував належним чином та у повному обсязі.

Проте, відповідач (орендар), всупереч умовам Договору, вносив орендну плату несвоєчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого станом на 05.01.2017р. у нього утворилась заборгованість з орендної плати перед позивачем (орендодавцем) за період з 26.08.2013р. по 31.05.2017р. в розмірі 87976,36 грн.

Крім того, в порушення умов Договору, відповідачем не надано позивачу договору страхування орендних приміщень на термін дії договору оренди, не надано копій договорів на отримання комунальних послуг та угоди про організацію взаємовідносин у сфері благоустрою, а також не узгоджено цільове використання приміщень з органами протипожежної безпеки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", виконання зобов'язання є істотною умовою договору оренди.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 3.10. Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

Пунктом 3.11. Договору передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, першочергово погашається пеня, а у другу чергу сплачується основна сума боргу з орендної плати.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 50482,49 грн. пені, нарахованої за період прострочення з 16.03.2013р. по 09.06.2017р., законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 138458,85 грн., у тому числі: 87976,36 грн. основного боргу, 50482,49 грн. пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 783 ЦК України, орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди, якщо орендар користується приміщенням всупереч договору.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 7.1. спірного Договору оренди передбачено, що орендар має право відмовитись від цього Договору і вимагати повернення майна, що передане в оренду, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Підпунктом 6 пункту 7.2. Договору визначено, що орендодавець має право вимагати розірвання цього Договору та відшкодування збитків, якщо орендар не виконує, зокрема, п. 3.5, 4.1, 4.4, 4.6, 4.10, 4.12.

Згідно п. 7.3. Договору, у разі прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту слати основної суми боргу у встановленому п. 3.10 порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов'язання повинно було бути виконано.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний негайно повернути орендодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором.

Відповідно до п. 4.14. Договору оренди від 27.08.2012р. № 5044, у разі припинення або розірвання Договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

Позивачем на адресу відповідача, в порядку ст. 188 ГК України, було направлено лист від 25.10.2016р. за вих. № 17330 з повідомленням про намір розірвання Договору, стягнення заборгованості з орендної плати та примусове виселення, у зв'язку з невиконанням орендарем суттєвих умов договору оренди.

Проте, на теперішній час сума заборгованості залишається несплаченою відповідачем, об'єкт оренди не звільнено та не передано Управлінню комунального майна та приватизації, що призводить до неможливості власника розпоряджатися своїм майном та спричиняє збитки місцевому бюджету.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про розірвання Договору оренди № 5044 від 27.08.2012р.; стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 138458,85 грн. та виселення відповідача з орендованих нежитлових приміщень обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати з оплати судового збору в розмірі 4958,26 грн. суд покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 651, 783, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 291 Господарського кодексу України, ст.ст. 10, 26, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди № 5044 від 27.08.2012р., укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради () та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий 23.05.2001р. 1МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області; відомості про дату народження відсутні) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 16; ; р/р 2208 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) - заборгованість з орендної плати за Договором оренди № 5044 від 27.08.2012р. в розмірі 87976,36 грн.; пеню в розмірі 50482,49 грн.; витрати з оплати судового збору в розмірі 5276,88 грн.

Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий 23.05.2001р. 1МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області; відомості про дату народження відсутні) з нежитлових приміщень цокольного поверху № 1, 2, 2а, 2б, 2в, 4, загальною площею 97,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.07.2017 р.

Суддя Н.М. Кухар