ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.08.2017 Справа № 904/7030/17

За позовом Комунального закладу "Криворізька міська дитяча лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Комунальної установи "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" Криворізької міської ради", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 33 323,93 грн заборгованості

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність від 25.04.2017;

від відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність № 932 від 02.08.2017

СУТЬ СПОРУ:

Комунальний заклад "Криворізька міська дитяча лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунальної установи "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" Криворізької міської ради" (далі - відповідач), у якому заявив вимогу про стягнення заборгованості у сумі 33323,93 грн, з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору № Зд-52 оренди об'єктів нерухомості комунальної власності міста, укладеного між сторонами 28.08.2012.

Відповідач позов не визнав, позовні вимоги вважає незаконними та не обгрунтованими, посилаючись на пропуск строку позовної давності на звернення до суду з цим позовом, оскільки позивачем заявлено заборгованість за період з 01.01.2012 по 15.09.2012. В результаті чого просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Криворізької міської ради № 670 від 26.10.2011 XIV сесії VI скликання "Про надання згоди на передачу комунальних закладів охорони здоров'я разом з окремо визначеним майном до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" було передано в оперативне управління Комунального закладу "Криворізька міська дитяча лікарня№1" Дніпропетровської обласної ради" (далі - КЗ "КМДЛ № 1"ДОР", позивач) головний корпус (педіатричне відділення) загальною площею 3966.0 м2 для забезпечення надання вторинної медичної допомоги, що підтверджується актом приймання передачі із комунальної власності міста ОСОБА_3 до спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст Дніпропетровської області комунального закладу "Міська дитяча лікарня № 1" та його майна від 30.12.2011.

Відповідно до акту приймання-передачі об'єктів нерухомості від 27.12.2011 згідно наказу Управління комунальної власності міста від 23.12.2011 № 191-ум "Про передачу окремих основних засобів на балансовий облік комунальної установи "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" (далі - КУ "ЦПМСД № 6" КМР", відповідач) з балансового обліку КЗ "Криворізька міська дитяча лікарня № 1" ДОР" було передано:

поліклініку на Погребняка загальна площа 1476.3 м2;

поліклінічний корпус, загальна площа 3047.4 м2;

замощення двору;

благоустрій асфальтових доріг;

каркас;

ліфт на Погребняка;

господарчий корпус 407.96 м2.

28.08.2012 між Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (далі - орендодавець) та Комунальним закладом "Криворізька міська дитяча лікарня№1" Дніпропетровської обласної ради" (далі - орендар) було укладено договір № Зд-52 оренди об'єктів нерухомості комунальної власності міста (далі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно (далі - об'єкт оренди) нежилі приміщення загальною прощею 1329,3 м2 на 3 та 4 поверхах будівлі поліклініки, розташованої за адресою: пл. Визволення, 2 для використання під розміщення медичного закладу, балансоутримувачем якого є Комунальна установа "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" Криворізької міської ради (далі - балансоутримувач). Об'єт оренди облаштований водопостачанням, водовідведенням, центральним опаленням, електромережею тощо.

Цей договір набирає чинності з моменту укладання та застосовується до відносин сторін, які виникли до укладання, а саме з 01.01.2012 і діє до 25.12.2014 (п.11.1 договору).

01.01.2012 відповідно до акту передачі приладів обліку електричної енергії позивач передав відповідачу 3 (три) прилади обліку електричної енергії за якими вівся облік електричної енергії в будівлях, що були передані на баланс відповідача, а саме:

за адресою вул. Погрябняка, 10а - прилад обліку № 227443;

за адресою пл. Визволення, 2 - прилади обліку № 0067419 та № 0067397.

Однак, за твердженнями позивача, починаючи з січня 2012 року ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" продовжувало нараховувати кошти за користування електроенергією по вищевказаним приладам обліку, які вже на той час були передані відповідачу.

Так, за період з 01.01.2012 по 15.09.2012 по розрахункових приладах обліку було спожито: активної електричної енергії 38598 кВт*г на суму 42901,29 грн та реактивної електричної енергії 27639 кВар*г на суму 1335,97 гривень, що підтверджується листом ПАТ ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" від 27.11.2012 № 5493/7070.

В свою чергу позивач здійснив розрахунок використання електричної енергії КЗ "КМДЛ № 1" ДОР" по відношенню до КУ "ЦПМСД № 6" КМР" за період з 01.01.2012 по 15.09.2012, в результаті чого заборгованість відповідачем перед позивачем виникла в сумі 33323,93 грн.

Позивач неодноразово листами звертався до ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" з проханням здійснити перерахунок вартості сплаченої ним електроенергії за фактичне її використання КУ "ЦПМСД № 6" КМР" та виключити вищевказані лічильники № 227443, № 0067419 та № 0067397 з договору на постачання електричної енергії.

Лічильники № 227443, № 0067419 та № 0067397 були виключені з договору 15.09.2012, шляхом укладення між позивачем та ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" додаткової угоди № 200096 до договору на постачання електричної енергії.

В подальшому з метою здійснення перерахунку вартості сплаченої КЗ "КМДЛ № 1" ДОР" електроенергії позивач звернувся до ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" з листом від 06.11.2012 за № 844, у задоволенні якого ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" відмовило за безпілставністю.

З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово листами звертався до відповідача про сплату боргу та до Управляння охорони здоров'я виконавчого комітету Криворізької міської ради стосовно його сприяння у вирішенні питання про відшкодування позивачу вартості спожитої відповідачем електроенергії, які залишені останніми без відповіді та задоволення.

Наявна заборгованість за період з 01.01.2012 по 15.09.2012 у сумі 33323,93 грн і стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідач не заперечив проти існування заявленої позивачем суми, проте заявив про пропуск останнім строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю з таких підстав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником (ч. 1 та ч. 6 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Положеннями ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов'язаний, зокрема: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За твердженнями позивача, відповідач за фактично спожиту ним електроенергію має відшкодувати йому заборгованість за період з 01.01.2012 по 15.09.2012 у сумі 33323,93 грн, оскільки позивач повністю оплатив виставлені ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" рахунки.

Факт переходу в грудні 2011 року до відповідача на баланс будівлі за адресою: пл. Визволення, 2 встановлено матеріалами справи та не спростовано сторонами, як і те, що лічильники залишались на балансі позивача до вересня 2012 року. Передача лічильників відповідачу відбулась лише після здійснення ремонту щитової, до якої вони приєднані, оскільки в ході ремонту необхідно було здійснити розмежування балансової приналежності електричних мереж, про що і повідомляло у своєму листі ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" позивача. Саме додатковою угодою від 15.09.2012 до договору на постачання електричної енергії № 200096 від 14.01.2003 виключено спірні лічильники електричної енергії.

В матеріалах справи є лист ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" від 19.11.2012, де зазначено про відсутність підстав для перерахунку сплаченої електроенергії позивачем. Оскільки підставою для зміни в нарахуваннях стала додаткова угода, то позивач правомірно звернувся до суду за захистом свого порушеного права щодо відшкодування з відповідача вартості оплачених послуг.

Відповідач подав заяву, в якій просить суд застосувати позовну давність до спірних вимог та наголошує на тому, що саме через сплив строку позовної давності підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, на думку відповідача, у нього відсутній обов'язок відшкодовувати спожиту ним електроенергію у спірному періоді з 01.01.2012 по 15.09.2012, оскільки обов'язок передати об'єкти обліку електричної енергії покладений по позивача, як балансоутримувача вказаних об'єктів на той період. Передача будівлі не вплинула на передачу лічильників. З моменту здійснення передачі лічильників, оплату здійснює відповідач.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішення, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2016 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів").

З огляду на позовні вимоги заборгованість, яку просить стягнути позивач, виникла за період 01.01.2012 по 15.09.2012. Отже перебіг строку позовної давності, в межах якого позивач мав звернутися до суду за захистом свого права, розпочався з 16.09.2012 та, відповідно, закінчився 15.09.2015.

Даний позов пред'явлено до суду 29.06.2017, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті, тобто після спливу строку позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем доведено сплив трирічного строку позовної давності на звернення позивача до суду, в результаті чого у задоволенні позову слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 04.08.2017.

Суддя ОСОБА_4