РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017Справа №910/7856/17

За позовом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання недійсним правочину та усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Грош М.П. (за дов.)

від відповідача-1 Григоренко І.В. (за дов.)

від відповідача-2 ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся з позовом Національний медичний університет імені О.О. Богомольця» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі - РВ ФДМУ по м. Києву) (відовідача-1) та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (відповідача-2) про:

- визнання недійсним правочину № 6652/01 від 24.11.2016 про внесення змін до договору оренди, яким продовжено до 13.11.2017 дію договору оренди державного нерухомого майна від 13.11.2013 № 6652, укладеного між відповідачами;

- усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з нежитлового приміщення санітарно-гігієнічного корпусу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, площею 60 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

За твердженням позивача, відповідач-2 неналежним чином виконував умови договору оренди державного нерухомого майна від 13.11.2013 № 6652. Крім того, позивач неодноразово повідомляв відповідача-2 про намір використовувати майно для власних потреб. Також Міністерство охорони здоров'я України своїм листом від 21.12.2016 відмовило у погодженні надання відповідачеві в оренду майна, що перебуває на балансі у позивача. Таким чином, договір оренди державного нерухомого майна від 13.11.2013 № 6652 є припиненим з 13.11.2016, а договір про внесення змін є укладеним без правових підстав в порушення Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Суд своєю ухвалою від 18.05.2017 порушив провадження у справі № 910/7856/17.

Відповідач-1 проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що права позивача не порушені, оскільки власником майна є не позивач, а держава в особі Міністерства охорони здоров'я України. Оскільки Міністерство охорони здоров'я України надіслало заперечення проти продовження терміну дії договору лише 21.12.2016, тобто з пропуском трьохмісячного строку до закінчення терміну дії договору, відповідний договір був пролонгований до 13.11.2017.

Однак, у зв'язку з отриманням вищезазначеного листа Міністерства охорони здоров'я України з запереченнями щодо продовження договору, РВ ФДМУ по м. Києву листом від 02.02.2017 №30-06/1223 повідомляло позивача та відповідача-2, що, після закінчення терміну дії, договір на наступний термін не буде продовжено.

Відповідач-2 проти позову заперечив, зазначивши, що Міністерство охорони здоров'я України, як власник спірного майна, звернулось до позивача з листом № 10.4-12/125/5008 від 24.02.2017 щодо забезпечення умов діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відповідно до договору оренди від 13.11.2013 № 6652 згідно з чинним законодавством.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

13.11.2013 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та фізична особа-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) уклали договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6652 (далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення площею 60,00 м.кв. (далі по тексту - майно), розміщене за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Національного медичного університету імені О.О. Богомольця (балансоутримувача).

13.11.2013 сторони підписали акт приймання-передавання орендованого приміщення загальною площею 60,00 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1, на першому поверсі санітарно-гігієнічного корпусу, що перебуває на балансі Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що його укладено строком на 1 (один) рік, Договір діє з 13.11.2013 до 13.11.2014 включно.

В подальшому даний Договір було пролонговано до 13.11.2016.

24.11.2016 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та фізична особа-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) уклали договір № 6652/01 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 6652 від 13.11.2013. Зокрема, сторони домовились, що договір оренди № 6652 від 13.11.2013 продовжено строком на один рік - до 13.11.2017.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічне положення міститься в п. 10.4 Договору.

У разі, якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну дії договору (ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» реалізація прав держави як власника об'єктів здійснюється Кабінетом Міністрів України та уповноваженими органами управління, якими серед інших, відповідно до ст. 4 цього Закону, є міністерства.

У відповідності до ст. 326 ЦК України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 вищий навчальний заклад у порядку, визначеному законом, та відповідно до статуту має право використовувати майно, закріплене за ним на праві господарського відання, у тому числі для провадження господарської діяльності, передавати його в оренду та в користування відповідно до законодавства.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб'єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб'єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Наведені правові норми свідчать, що право власності є пріоритетним по відношенню до права оперативного управління, яке є похідним від права власності, а власник майна, в свою чергу, має вчиняти будь-які дії щодо свого майна незалежно від волі інших осіб.

Оскільки, відповідно до статуту Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України № 116 від 16.06.2005, Національний медичний університет імені О.О. Богомольця підпорядковується Міністерству охорони здоров'я України, саме останнє є уповноваженим органом щодо реалізації прав держави як власника майна.

Частиною 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що якщо власник майна має намір використовувати орендоване майно для власних потреб, він письмово повинен попередити про це орендаря не пізніше як за три місяці до закінчення терміну договору.

Водночас, Міністерство охорони здоров'я України тільки 21.12.2016 повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (лист №10.4-12/1485/19/1642-16 від 21.12.2016) про відмову у продовженні терміну договору оренди, у зв'язку з відсутністю погодження балансоутримувача на укладання такого договору.

Таким чином, оскільки на момент укладення договору № 6652/01 (24.11.2016) про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 6652 від 13.11.2013 Міністерство охорони здоров'я України не повідомило про намір використовувати майно для власних потреб, оспорюваний договір не суперечить приписам ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 Цивільного кодексу України).

Згідно нормами статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Доказами, наданими позивачем, не доведено, що договір № 6652/01 від 24.11.2016 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 6652 від 13.11.2013 укладено з порушенням вимог законодавства.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги як про визнання недійсним договору № 6652/01 від 24.11.2016, так і виселення відповідача-2 як наслідок недійсності договору задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до акту приймання-передачі (повернення) нерухомого майна, датованого 31.05.2017, відповідач-2 повернув відповідачу-1 спірне майно, що свідчить про припинення на даний час орендних правовідносин між сторонами.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 25.07.2017.

Суддя С. А. Ковтун