РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/6708/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леруа Мерлен Україна"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВП "Скіф"

про стягнення 657176,06 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників сторін:

від позивача Коновалов О.С. (за дов.), Гусєв Д.С. (директор)

від відповідача Кукуруза В.В. (за дов.)

від третьої особи не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19.07.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Леруа Мерлен Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю "ВП "Скіф" про стягнення 657176,06 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачу був поставлений товар на підстав договору поставки від 01.01.2016 № 05/1601. Згідно договору факторингу № 180215 від 18.02.2015 право на отримання заборгованості за поставлену продукцію перейшло до позивача. В зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 657176,06 грн.

Ухвалою суду від 27.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6708/17, розгляд останньої призначено на 29.05.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 26.05.2017 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Відповідач та третя особа в судове засідання 26.05.2017 не з'явились, явку уповноважених представників не забезпечили, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконали, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 29.05.2017 розгляд справи відкладено на 19.06.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 15.06.2017 від позивача надійшли додаткові документи та письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що відповідач не висловив будь-яких заперечень щодо не отримання товаросупровідних документів чи їх недоліків, а тому зобов'язаний оплатити отриманий товар.

19.06.2017 представником позивача в судовому засіданні подано клопотання про долучення документів з додатком.

19.06.2017 в судовому засідання представником відповідача подано клопотання з додатками.

Ухвалою суду від 19.06.2017 розгляд справи відкладено на 05.07.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 04.07.2017 від позивача надійшли додаткові пояснення з долученням додаткових документів.

04.07.2017 від відповідача надійшло клопотання про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу та відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що обов'язок оплати залишку боргу клієнта за договором факторингу не оплачений дебітором покладено саме на клієнта (третю особу), а тому відповідач є неналежним відповідачем у справі. Крім того, відповідач вказує, що ним не отримувались реєстри розрахункових документів, підписані фактором та клієнтом, у яких визначена грошова вимога до відповідача, яка підлягає виконанню, а тому у дебітора не виникло обов'язку оплати. Відповідач зазначає, що обов'язок оплати у нього виникає після отримання товаросупровідних документів, та реєстрації податкових накладних, передбачених договором поставки, а оскільки, вони не були надані йому у повному обсязі, то у нього не виникло грошове зобов'язання перед фактором. В зв'язку з цим відповідач просить відмовити у позові повністю.

В судовому засіданні 05.07.2017 розглянуто клопотання відповідача про витребування документів та відмовлено у його задоволенні.

В судовому засіданні 05.07.2017 оголошено перерву до 19.07.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 13.07.2017 від позивача надійшли додаткові документи.

Через загальний відділ діловодства суду 17.07.2017 від відповідача надійшли додаткові пояснення.

Через загальний відділ діловодства суду 17.07.2017 від третьої особи надійшли додаткові документи.

Через загальний відділ діловодства суду 18.07.2017 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він посилається на те, що не всі податкові накладні на поставку товару були зареєстровані згідно чинного законодавства, а тому у позові слід відмовити, оскільки у відповідача не виник обов'язок з оплати товару згідно умов договору поставки.

В судове засідання 19.07.2017 представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача відмовився від клопотання про витребування документів, оскільки, третьою особою надано реєстр податкових накладних, в якому зазначено, що не всі податкові накладні зареєстровані у встановленому законом порядку.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Скіф" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Леруа Мерлен Україна" (покупець) укладено договір поставки № 05/1601.

Відповідно до п.1.1 договору, покупець замовляє, а постачальник поставляє покупцеві в зазначену ним торгову точку та/або склад покупця продукцію з метою її наступної реалізації від свого імені кінцевим споживачам, зазначену у специфікації, яка є додатком до цього договору, яку покупець зобов'язується прийняти та сплатити у строк та на умовах, передбачених цим договором.

Ціна договору складається із сукупної вартості всіх товарів, придбаних покупцем у постачальника за даним договором. Покупець сплачує за товар ціну, вказану у специфікації з урахуванням знижки, що погоджується сторонами на умовах, визначених цим договором. Розрахунок ціни здійснюється з точністю до сотих. Оплата товарів здійснюється шляхом банківського переказу коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника лише за умови, що покупець отримав оригінали документів, зазначених у п. 3.1.9, 6.3, 6.7 договору. Вважається, що покупець виконав своє зобов'язання оплатити товар з моменту списання банком грошей з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника згідно з накладними постачальника, прийнятими покупцем. (п. 2.1, 3.1.1, 3.1.3, 3.1.5 договору).

Відповідно до п. 3.1.9, 6.3 договору оплата поставлених покупцю товарів здійснюється протягом 30 календарних днів від прийому товару згідно другого етапу приймання за якістю та кількістю, та отримання належним чином оформлених документів: видаткова накладна, що узгоджена після другого етапу приймання згідно з п. 6.21 договору; рахунок-фактура; товарно-транспортна накладна; але в будь-якому випадку не раніше реєстрації податкової накладної постачальником в порядку передбаченому законодавством України, у платіжні дні постачальника: з понеділка (включно) по п'ятницю (включно). Постачальник зобов'язується поставити товар відповідно до вимог чинного українського законодавства: з сертифікатами відповідності, якості, санітарно-гігієнічним висновком, з паспортом безпеки хімічної продукції, інструкцією та іншими документами необхідними для товару, що поставляється; зі всією необхідною для споживача інформацією відповідно до вимог ДСТУ та чинного Українського законодавства.

Договором передбачено приймання товару в 2 етапи. Перший етап, загальне приймання: покупець здійснює приймання товару перевіряючи кількість вантажних місць та упаковок на підставі пакувального листа, товарно-транспортних накладних та супроводжувальних документів, а також всіх необхідних документів для здійснення дрібно-роздрібної торгівлі, а саме: товарно-транспортних накладних, рахунків-фактур, прибутково-видаткових накладних, податкових накладних, сертифікатів відповідності державної системи сертифікації або копії зазначених сертифікатів, завірених суб'єктом господарювання, що відступив товар, який підлягає обов'язковій сертифікації, тощо або офіційних підтверджень, що даний товар не підлягає обов'язковій сертифікації, гарантійних талонів та технічних паспортів, у випадку застосування тари багаторазового використання - сертифікатів-додатків на тару, відповідно до умов, передбачених п. 7.5 цього договору. Таке приймання товару здійснюється в присутності представника постачальника та підтверджується його підписом та акті приймання-передачі та відповідній накладній. Покупець зобов'язаний прийняти товар за кількістю, якщо постачальником дотримано всіх умов поставки та товар не має видимих дефектів. Таке прийняття не позбавляє покупця права в подальшому вдатися до перевірки кількості та якості поставленого товару та заявити відповідні претензії на умовах, передбачених в розділі 6 договору. Другий етап, за якістю та кількістю. На другому етапі покупець приймає товар перевіряючи кількість товару та наявність зовнішніх дефектів. Приймання за якістю та кількістю проводиться безпосередньо покупцем без присутності представника постачальника. Сторони домовились, що постачальник цим погоджується на здійснення одностороннього приймання товару покупцем та згоду за результатом такого приймання. У випадку виявлення покупцем товару неналежної якості, покупець вносить відповідний запис на своєму екземплярі накладної на товар, складає акт невідповідності та надсилає його постачальнику. Актом невідповідності є письмовий документ, що містить перелік виявлених покупцем невідповідностей товару замовленню, недоліків кількості та/або якості. (п. 6.7, 6.8, 6.11, 6.12 договору).

Відповідно до п.6.19, 6.20, 6.21 договору покупець зобов'язаний скласти акт невідповідності та надіслати другий його екземпляр постачальнику протягом 5 робочих днів з дати поставки товару. На підставі складеного акту невідповідності, постачальник протягом 3 робочих днів зобов'язаний надати коригувальні документи. У всіх випадках невідповідності товару за кількістю та/або якістю, постачальник зобов'язаний протягом 3 робочих днів з дати надання акут невідповідності надати покупцю всі необхідні документи (відвантажувальну накладні, рахунок-фактуру та податкову накладну з розрахунком коригування), з усіма виправленнями, що враховують виявлену невідповідність.

До матеріалів справи долучені копії видаткових накладних на поставку товару за період з 05.10.2016 по 29.11.2016 на загальну суму 665153,79 грн. Позивач вказує на поставку товару на суму 665886,45 грн., включаючи до вказаної суми вартість товару за видатковими накладними, що не додані до матеріалів справи (ВП-0000780 від 08.06.2016 на суму 541,31 грн., ВП-0000779 від 08.06.2016 на суму 191,35 грн.). Видаткові накладні, долучені до матеріалів справи, підписані та скріплені печатками ТОВ "Леруа Мерлен Україна" та ТОВ "ВП "Скіф". Крім того, позивачем надані копії податкових накладних щодо поставленого відповідачу товару.

Будь-яких актів невідповідності з приводу поставленого за наданими видатковими накладними товару сторони не надали та стверджували щодо їх наявності.

Тобто товар був поставлений третьою особою та прийнятий належним чином відповідачем без застережень щодо недоліків та відсутності необхідних товаросупровідних документів.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару на етапі загального приймання товару (п. 6.27 договору).

Згідно п. 3.1.4, 6.5 договору якщо видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, податкова накладна та/або рахунок на товари не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством України або умовам договору та/або додатків до нього та/або податкова накладна не зареєстрована у строки, передбачені законодавством України Покупець має право не оплачувати товар до моменту виправлення виявлених недоліків. Покупець зобов'язаний повідомити постачальника електронною поштою або факсом про невідповідність документів та зафіксувати дати відправлення та отримання таких документів та повідомлень про їх невідповідність. В такому випадку відлік відстрочки платежу за поставлений товар починається з моменту надання постачальником виправлених документів. У разі відмови постачальника скласти податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальник зобов'язаний відшкодувати покупцю суму коштів у розмірі податкового кредиту, що втрачений ним у зв'язку з неналежним оформленням податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної. Таке відшкодування сплачується постачальником покупцю не пізніше 5 календарних днів з дати отримання відповідної претензії та/або рахунку-фактури.

До матеріалів справи надано податкові накладні, частина з яких не зареєстрована у встановленому законом порядку, що не заперечується третьою особою, та не спростовується сторонами. Проте, відповідач не надав доказів того, що письмово повідомляв постачальника про те, що податкові накладні щодо поставленого йому товару не зареєстровані у встановленому чинним законодавством порядку. Обов'язок такого повідомлення договором покладений саме на покупця. Крім того, договором передбачено відшкодування податкового кредиту, у разі неналежного оформлення податкових накладних чи відсутності їх реєстрації. Однак, відповідач з вказаної вимогою також не звертався, докази протилежного суду не надані та вказана обставина не заперечується сторонами.

З аналізу умов договору суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації податкових накладних у встановленому законом порядку, без письмового повідомлення постачальника щодо необхідності усунення вказаного недоліку, не спростовує обов'язок покупця оплатити отриманий ним товар.

Даний договір діє з моменту його підписання та до 31.12.2016, але в будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Жодні права, вимоги та обов'язки, що випливають з даного договору, не можуть бути передані третім особам без письмової згоди на те іншої сторони (п. 19.1, 19.5 договору).

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що виникнення обов'язку оплати у покупця договором поставлено в залежність від факту поставки товару та реєстрації податкових накладних. Проте договір також внормовує порядок виставлення претензій щодо некомплектності, якості та отриманні всіх необхідних документів на товар. І саме дотримання цього порядку надає відповідачу право не оплачувати товар до моменту виправлення виявлених недоліків. Оскільки, відповідачем у встановленому договором порядку не виставлено претензій постачальнику, товар є прийнятим та підлягає оплаті у відповідному розмірі.

18.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВП "Скіф" (клієнт) укладеного договір факторингу (нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М, зареєстрований в реєстрі за № 293), предметом якого є здійснення фактором факторингу дебіторської заборгованості (права вимоги) клієнта по відношенню до третіх осіб (боржників, дебіторів), перелік яких наведений у додатку № 1 до цього договору, за зобов'язаннями за якими їх сума, строк вказані в реєстрах до цього договору. Реєстри розрахункових документів прийнятих до факторингу є додатками до цього договору за умови підписання належним чином уповноваженими на те представниками сторін. Зразок форми, за якою мають складатися реєстри, наведений в додатку № 2 до цього договору (п. 1.1, 1.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 договору під факторингом за цим договором розуміється: надання фактором грошових коштів клієнту за плату під відступлення ним фактору права вимоги, надалі за текстом - факторингове фінансування, адміністрування прав вимог, надання клієнту звітності по проведеним факторинговим операціям та іншої інформації стосовно обліку відступлених фактору прав вимоги. На умовах визначених цим договором та додатками до нього. До факторингу за цим договором приймаються права вимоги грошових коштів на поставку товарів на суму розрахункового документа з терміном їх остаточної оплати, вказаними в реєстрі, з лімітом максимальної заборгованості за факторинговим фінансуванням до 1200000,00 грн. Фактор має право за погодженням з клієнтом встановлювати та змінювати окремі ліміти або обмеження максимальної заборгованості за факторинговим фінансуванням за кожним окремим дебітором. Клієнт уступає фактору грошові вимоги до дебіторів з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором по сплаті боргу клієнта у розмірах, які зазначені в реєстрах розрахункових документів, прийнятих до факторингу за цим договором і вказаних в додатку № 2 до договору факторингу. Якщо сума, отримана фактором від дебітора, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, забезпеченого уступкою прав грошової вимоги, клієнт зобов'язується сплатити фактору залишок боргу.

Факторинг здійснюється шляхом відступлення клієнтом фактору прав вимоги до дебіторів відповідно до документів, що засвідчують право вимоги (накладні, акти виконаних робіт, послуг) внесених до реєстрів (п. 2.1 договору).

Згідно п. 3.1.1, 3.1.2 договору фактор зобов'язаний письмово повідомляти всіх дебіторів, зазначених у додатку № 1 до цього договору "Перелік покупців (дебіторів)" про відступлення прав вимоги до дебіторів фактору; перераховувати клієнту грошові кошти за переуступлення відповідного права вимоги в порядку визначеному п. 2.2, 2.3 цього договору.

Згідно договору про внесення змін та доповнень № 4 від 30.03.2016 до договору факторингу № 180215 від 18.02.2015 (нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М, зареєстрований в реєстрі за № 795) затверджено додаток № 1 до договору факторингу, яким передбачено у якості дебітора ТОВ "Леруа Мерлен Україна" за договором № 05/1601 від 01.01.2016 з відстроченням платежу 30 календарних днів.

Цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до 17.02.2016 включно, проте зобов'язання сторін, що виникли за цим договором діють до моменту їх повного виконання (п. 7.3 договору в редакції договору про внесення змін та доповнень № 3 до договору факторингу від 17.02.2016 нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М, зареєстрований в реєстрі за № 471).

До матеріалів справи долучено повідомлення фактора клієнту та дебітору про відступлення права вимоги (факторинг) за договором поставки № 05/1601 від 01.01.2016 підписане та скріплене печатками фактора, клієнта та дебітора (дата отримання 09.03.2016).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений за накладними товар згідно реєстрів № 191 (ВП-0001257 від 05.10.2016 на суму 11507,45 грн., ВП-0001373 від 05.10.2016 на суму 22674,20 грн.), 189, 192, 193, 194, 195, 196, 197, 199, 198, 200 та видатковими накладними ВП-0000780 від 08.06.2016 на суму 541,31 грн., ВП-0000779 від 08.06.2016 на суму 191,35 грн., які не включені до реєстрів.

До матеріалів справи долучені всі видаткові накладні, перелічені в реєстрах за якими передані права грошової вимоги. До матеріалів справи надано повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором поставки від 01.01.2016 № 05/1601 з переліком видаткових накладних про поставку товару та загальної вартості поставленого товару. У повідомленнях перелічені в тому числі і видаткові накладні з реєстрів № 191, 189, 192, 193, 194, 195, 196, 197, 199, 198, 200. Докази направлення повідомлень відповідачу додані до матеріалів справи.

До матеріалів справи надані копії банківських виписок, які підтверджують здійснені відповідачем на користь позивача оплати, однак, вони стосуються інших зобов'язань, а не тих що виникли з поставки товару за видатковими накладними, що містяться в реєстрах № 191 189, 192, 193, 194, 195, 196, 197, 199, 198, 200. Отже доказів того, що відповідач оплатив відповідачу товар, вартість якого просить стягнути позивач суду не надано. Крім того факт не оплати відповідачем не заперечується.

Відповідач подав до матеріалів справи платіжне доручення № 37131 від 11.07.2016 на суму 10363,95 грн., як доказ оплати вартості товару, поставленого згідно видаткових накладних ВП-0000780 від 08.06.2016, ВП-0000779 від 08.06.2016. Однак в призначенні платежу вказаного платіжного доручення вказано: оплата згідно накладних № ВП-0000631 від 12.05.2016, по № ВП-0000780 від 08.06.2016 та дог. № 05/1601 від 01.01.2016. Тобто вказаний документ не підтверджує оплату за видатковою накладною № ВП-0000779 від 08.06.2016.

Проте суд не вважає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за видатковими накладними ВП-0000780 від 08.06.2016 на суму 541,31 грн., ВП-0000779 від 08.06.2016 на суму 191,35 грн. взагалі обґрунтованою, оскільки, суду не надано доказів передачі третьою особою позивачу права вимоги саме за цими видатковими накладними, оскільки, реєстр в який би вони були включені позивачем не надано.

В зв'язку з вищевикладеним суд вважає вимоги позивача обґрунтованими в частині, в сумі 656443,40 грн. за вирахуванням вартості товару, переданого за видатковими накладними ВП-0000780 від 08.06.2016, ВП-0000779 від 08.06.2016.

Судом встановлено, що товар був поставлений відповідачу в період з жовтня 2016 по листопад 2016, а тому строк оплати його вартості настав з врахуванням відстрочення оплати товару у 30 календарних днів, передбачене договорами.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078, 1080 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082, 1084 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором, фактор зобов'язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов'язаний сплатити факторові залишок боргу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 05/1601 від 01.01.2016 та договором факторингу № 180215 від 18.02.2015 року у відповідача перед позивачем в сумі 656443,40 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги на суму 656443,40 грн. визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Щодо посилань відповідача на те, що пакет документів, передбачений договором поставки постачальником у повному обсязі не надавався і не всі податкові накладні зареєстровані в установленому чинним законодавством, як на підставу для звільнення від сплати заборгованості за отриманий товар, то вони є безпідставними, оскільки факт прийняття товару підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними. При цьому, відповідач у встановленому договорі порядку не відмовився від приймання поставлених товарів та не повідомив постачальника про будь-які недоліки чи невідповідності, а, отже, не звільняється від обов'язку оплатити отримані товари.

Щодо заперечень відповідача, що він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки, на підстав ст. 1084 ЦК України, фактор у разі несплати дебітором суми відступленого права вимоги має звертатись щодо погашення різниці заборгованості не до дебітора, а до клієнта. Суд вважає вказане заперечення необґрунтованим, оскільки цивільний кодекс регламентує обов'язок клієнта сплати фактору не заборгованість дебітора, а різницю між зобов'язаннями клієнта перед фактором та заборгованістю дебітора перед клієнтом, що передана фактору. Отже ні договором факторингу, ні нормами ЦК України не обмежено право фактора звертатись безпосередньо до боржника (дебітора) з вимогою про сплату заборгованості за договором поставки.

Заперечення відповідача спростовані матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леруа Мерлен Україна" (04201, м. Київ, вул. Полярна, 17 А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 120, 1-й поверх, група нежитлових приміщень 2; ) 656443 (шістсот п'ятдесят шість тисяч чотириста сорок три) грн. 40 коп. заборгованості за договором поставки 05/1601 від 01.01.2016 та 9846 (дев'ять тисяч вісімсот сорок шість ) грн. 65 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.07.2017

Суддя Усатенко І.В.