номер провадження справи 4/86/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2017 Справа № 908/1373/17

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енергетичні технології (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 54, приміщення 9)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АМКОЛ, (69097, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієчка, буд.1 , кім.2)

про стягнення 1 672 394, 15 грн. збитків

Суддя Зінченко Н.Г.

Представники сторін:

Від позивача - ОСОБА_2А, довіреність №20/06 від 20.06.2017р.;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № А-17/07 від 25.07.2017 р.

Заявлено позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енергетичні технології, м. Запоріжжя до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АМКОЛ, м. Запоріжжя про стягнення 1 672 394, 15 грн. збитків.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.07.2017р. порушено провадження у справі № 908/2373/17, справі присвоєно номер провадження 4/86/17, розгляд справи, призначений на 31.07.2017 р.

В судовому засіданні 31.07.2017 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представників позивача та відповідача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Позивач в судовому засіданні 31.07.2017р. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування вимог вказує, що на виконання умов укладеного між сторонами договору зберігання № АМЕТ 031016 від 03.10.2016 р., позивач за ОСОБА_3 №2 від 14.12.2016р. прийому-передачі передав відповідачу на відповідальне зберігання майно загальною вартістю 1 672 394, 15 грн. В порушення пункту 3.5 договору, вимоги позивача про повернення майна були залишені відповідачем без задоволення. Посилаючись на приписи норм ст.ст. 11, 14, 15, 16, 22, 202, 509, 525-527, 530, 599, 610, 611, 614, 623, 629, 936-953 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193, 202, 224, 225 ГК України та договору зберігання № АМЕТ 031016 від 03.10.2016 р., позивач просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 31.07.2017р. позовні вимоги про стягнення 1 672 394, 15 грн. збитків за договором зберігання № АМЕТ 031016 від 03.10.2016 р. визнав в повному обсязі. Разом з тим, відповідач зазначає, що в момент надходження грошових обігових коштів на рахунок ОСОБА_1 у достатній сумі, а саме: не менше ніж 1 672 394, 15 грн., ТОВ АМКОЛ готове виплатити ТОВ Енергетичні технології грошові кошти, що складають вартість неповернутого зі зберігання майна за договором відповідального зберігання № АМЕТ 031016 від 03.10.2016 р. При цьому, вказує, що протягом останніх місяців, в умовах відсутності можливості поповнення оборотних коштів, поступово накопичувалась кредиторська заборгованість ТОВ АМКОЛ. Дії керівництва були направлені на підняття рівня фінансової платоспроможності підприємства, але складне фінансове становище ТОВ АМКОЛ так і не вдалося вирівняти та стабілізувати. Отже, станом на дату розгляду судової справи у зв'язку з об'єктивними причинами, обумовленими політичними та економічними показниками у країні ТОВ АМКОЛ не має можливості компенсувати ТОВ Енергетичні технології грошові кошти у сумі 1 672 394, 15 грн. та виконати негайно зобов'язання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 03.10.2016 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енергетичні технології (Поклажодавцем, позивачем у справі) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АМКОЛ (Зберігачем, відповідачем у справі) було укладено договір зберігання № АМЕТ 031016 (надалі - Договір), за змістом якого, в порядку та на умовах, визначених Договором, Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання та зобов'язується повернути у схоронності предмет зберігання, а саме майно, визначене в актах прийому-передачі.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що відомості про майно, а саме перелік, найменування, вартість та кількість, вказується в актах прийому-передачі до цього Договору, що є додатками та невід'ємними частинами цього Договору.

Згідно п. 1.4. Договору Сторони визначили, що підписання акту прийому-передачі є підтвердженням факту відповідності майна, переданого на зберігання, вимогам щодо його якості та кількості.

Пунктом 2.1. Договору визначений строк зберігання і встановлюється він з моменту фактичної передачі майна Зберігачеві та діє до 01 березня 2017 року або до першої вимоги Поклажодавця повернути майно.

Зберігач зобов'язаний повернути майно, що передано на зберігання Поклажодавцю за першою вимогою останнього (п. 3.1.4 Договору).

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що видача майна зі зберігання здійснюється згідно довіреності, письмового розпорядження/вимоги Поклажодавця протягом двох діб від моменту отримання такого розпорядження/вимоги.

Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у Зберігача повністю або частково майно, яке знаходиться на зберіганні (п. 4.2. Договору).

Пунктом 6.1. Договору визначено, що у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Пунктом 6.3. Договору встановлено, що Зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з дати передачі на зберігання і до дати повернення Поклажодавцю.

Згідно п. 6.4.1. Договору збитки завдані Поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням майна, відшкодовуються Зберігачем: у разі втрати (нестачі) майна у розмірі його вартості.

Відповідно п. 6.5. Договору, у випадку знищення, втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке зберігається у Зберігача, або його частини, Зберігач повинен сплатити його вартість протягом 5 календарних днів з моменту встановлення факту знищення, втрати (нестачі) або пошкодження майна або з моменту пред'явлення Поклажодавцем вимоги про повернення майна зі зберігання і невиконання цієї вимоги Зберігачем.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором ( п. 8.1. Договору).

Як встановлено судом, на виконання умов Договору, ТОВ Енергетичні технології передало, а ТОВ АМКОЛ прийняло на відповідальне зберігання майно загальною вартістю 1 672 394, 15 грн.

Так, 14.12.2016 року за ОСОБА_3 № 2 прийому-передачі майна на відповідальне зберігання згідно Договору № АМЕТ 031016 від 03.10.2016 р., представник ТОВ Енергетичні технології здав, а представник ТОВ АМКОЛ прийняв на відповідальне зберігання майно за кількістю та якістю:

- МТБЕ (102,463 т); вартість - 889259,66 грн.

- Присадка цетанопідвищуюча СІ-0801 (16,585т); вартість - 417278,83 грн.

- Бензин А-95 (4,13 т); вартість - 41994,18 грн.

- Бензин А-92 (0,33 т); вартість - 3188,14 грн.

- КМТА (31,385 т); вартість - 320673,34 грн.,

а всього загальною вартістю 1 672 394, 15 грн.

01.03.2017 року ТОВ Енергетичні технології звернулось до ТОВ АМКОЛ з Вимогою за вих. №01/03/17-1/ВМ про повернення майна переданого на відповідальне зберігання згідно Договору № АМЕТ 031016 від 03.10.2016 р. протягом двох діб з моменту отримання даної Вимоги.

ОСОБА_4 Вимога була отримана особисто представником ТОВ АМКОЛ 01.03.2017 р., про що свідчить його підпис про отримання, який засвідчений печаткою підприємства.

15.05.2017 р. ТОВ Енергетичні технології вдруге звернулось до ТОВ АМКОЛ з Вимогою за вих. №15/05/17-2/ВМ про негайне повернення майна переданого на відповідальне зберігання згідно Договору № АМЕТ 031016 від 03.10.2016 р.

ОСОБА_4 Вимога була отримана особисто представником ТОВ АМКОЛ 15.05.2017 р., про що свідчить його підпис про отримання, який засвідчений печаткою підприємства.

Проте, ТОВ АМКОЛ Вимоги позивача про повернення майна було залишено без відповіді та задоволення.

Позовна вимога про стягнення з ТОВ АМКОЛ на користь ТОВ Енергетичні технології збитків у розмірі 1 672 394, 15 грн., стала предметом судового розгляду у даній справі.

Частиною першою статті 936 Цивільного кодексу України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості (ч. 1 ст. 949 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору, позивач передав відповідачу на відповідальне зберігання майно на загальну суму 1 672 394, 15 грн., що підтверджується двостороннім ОСОБА_4 №2 прийому-передачі майна на відповідальне зберігання від 14.12.2016 р. ОСОБА_4 підписаний уповноваженими представниками сторін та засвідчені печатками обох підприємств.

Нормами ст. 599 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 2.1. Договору визначений строк зберігання і встановлюється він з моменту фактичної передачі майна Зберігачеві та діє до 01 березня 2017 року або до першої вимоги Поклажодавця повернути майно.

За умовами Договору Зберігач (відповідач) прийняв на себе, зокрема, наступні зобов'язання: вживати всіх необхідних заходів для забезпечення зберігання майна в період дії Договору; нести повну відповідальність за втрату або ушкодження майна Поклажодавця (позивача), що знаходиться у Зберігача, незалежно від причини ушкодження або втрати, у відповідності із Договором та чинним в Україні законодавством з моменту одержання майна від Поклажодавця до моменту повернення майна зі зберігання; повернути майно, що передано на зберігання Поклажодавцю за першою вимогою останнього. (п.п.3.1.1, 3.1.3, 3.1.4 Договору).

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що видача майна зі зберігання здійснюється згідно довіреності, письмового розпорядження/вимоги Поклажодавця протягом двох діб від моменту отримання такого розпорядження/вимоги.

Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у Зберігача повністю або частково майно, яке знаходиться на зберіганні (п. 4.2. Договору).

В порушення взятих на себе договірних зобовязань, з боку ТОВ АМКОЛ, майно, прийняте на зберігання за Договором № АМЕТ 031016 від 03.10.2016 р., а саме передане за ОСОБА_4 №2 від 14.12.2016 р., позивачу повернуто не було.

За умовами Договору повернення майна оформлюється зворотними актами приймання-передачі.

В даному випадку, зворотні акти приймання-передачі майна в матеріалах справи відсутні.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України).

Приписами пункту 4 статті 611 вказаного Кодексу унормовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Відповідно до частин 1, 2 статті 623 цього ж Кодексу боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками, зокрема, розуміють втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, реальні збитки.

За вимогами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які б управнена сторона одержала у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства (ст. 225 Господарського кодексу України).

Отже, за приписами наведених норм позивач повинен довести суду належними та допустимими доказами факт заподіяння збитків, розмір цих збитків, невиконання зобов'язань відповідачем та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язання і заподіяними збитками.

В даному випадку наявні всі складові елементів цивільного правопорушення, які необхідні для застосування відшкодування збитків: розмір збитків (вартості втраченого майна) є доведеним матеріалами справи, протиправна поведінка полягає у порушенні відповідачем приписів чинного законодавства та зобов'язань за договором зберігання; причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками полягає у тому, що збитки виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо зберігання та повернення майна; також наявна вина правопорушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 950 Цивільного кодексу України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Статтею 951 ЦК України визначено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Як вбачається з матеріалів справи та з'ясовано судом, вартість переданого на зберігання товару встановлена сторонами безпосередньо у ОСОБА_4 прийому - передачі майна на відповідальне зберігання №2 від 14.12.2016 р., який є невід'ємною частиною Договору, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв майно на зберігання на загальну суму 1 672 394, 15 грн.

За змістом части 1, 2 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобовязання, та факт втрати переданого за Договором майна, суд вважає доведеним.

Відсутність у відповідача майна, переданого йому позивачем на зберігання за Договором, відповідачем не спростовано. Зокрема, у своєму відзиві на позовну заяву, відповідач не заперечує факту отримання від позивача майна за Договором в сумі 1 672 394, 15 грн. Разом з тим, посилаючись на тяжке матеріальне становище, вказує на відсутність можливості виконати договірні зобовязання в повному обсязі та повернути майно. Зазначає, що в момент надходження грошових обігових коштів на рахунок ОСОБА_1 у достатній сумі, а саме: не менше ніж 1 672 394, 15 грн., ТОВ АМКОЛ готове виплатити позивачу грошові кошти, що складають вартість непереданого зі зберігання майна за Договором.

Проте, відповідачем не подано доказів, які б свідчили, що він вживав всіх залежних від нього заходів, необхідних для належного виконання свого обов'язку.

Суд зазначає, що у відповідності до п.6.5 договору, у випадку знищення, втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке зберігається у Зберігача, або його частини, Зберігач повинен сплатити його вартість протягом 5 календарних днів з моменту встановлення факту знищення, втрати (нестачі) або пошкодження майна або з моменту предявлення Поклажодавцем вимоги про повернення майна зі зберігання і невиконання цієї вимоги Зберігачем.

Згідно до п.6.4.1 договору, збитки, завдані Поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням майна, відшкодовуються Зберігачем у разі втрати (нестачі) майна - у розмірі його вартості.

Доказів сплати нарахованої позивачем суми збитків відповідачем суду не надано.

Отже, в порушення умов Договору, відповідач не повернув ТОВ Енергетичні технології майно, передане на відповідальне зберігання за Договором № АМЕТ 031016 від 03.10.2016 р., а саме передане за ОСОБА_4 №2 від 14.12.2016 р.

Таким чином, позивачу завдано збитків на суму вартості майна, переданого на зберігання.

Як вже зазначалось, по ОСОБА_4 прийому - передачі майна на відповідальне зберігання №2 від 14.12.2016 р., загальна вартість майна складає 1 672 394, 15 грн.

З урахуванням викладеного, оцінивши у сукупності надані сторонами докази, суд вважає наявними правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1 672 394, 15 грн. збитків.

Таким чином позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енергетичні технології, м. Запоріжжя до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АМКОЛ, м. Запоріжжя задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АМКОЛ, (69097, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієчка, буд.1 , кім.2, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Енергетичні технології (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 54, приміщення 9; ) збитки у розмірі 1 672 394 (один мільйон шістсот сімдесят дві тисячі триста дев'яносто чотири) грн. 15 коп. та 25 085 (двадцять п'ять тисяч вісімдесят п'ять) 92 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 01 серпня 2017 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.