ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017р. Справа № 917/897/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий поділ, 5, м. Полтава, 36022, в особі Миргородської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Котляревського, 59, м. Миргород, 37600

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава, вул. Сінна, 36, м. Полтава, 36039

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Міністерство оборони України, в особі головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України, Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ-168, 03168

2. Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, вул. О. Молодчого, 17, м. Чернігів, 14013

про стягнення 127 081,69 грн.

Суддя Семчук О.С.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 10-74/1932 від 15.02.2017р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 1 від 03.01.2017р.);

від третіх осіб: 1. не з'явився:

2. ОСОБА_3 (довіреність № 303/21/8/2385 від 20.07.2017р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії ПАТ "Полтаваобленерго" (далі - позивач/ ПАТ "Полтаваобленерго") про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава (далі - відповідач/ КЕВ м. Полтава) 127081,69 грн., в тому числі: 57671,74 грн. пені, 58411,20 грн. інфляційних втрат, 10937,64 грн. 3% річних. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електроенергії № 1090 від 18.03.2014р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.06.2017р. порушено провадження по справі, розгляд якої призначено на 11.07.2017р.

03.07.2017р. до суду надійшло клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача і залучення до участі у справі іншого відповідача - Міністерства оборони України, в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України (вх. № 8317).

11.07.2017р. від відповідача надійшло уточнене клопотання, в якому він просив суд замінити неналежного відповідача на інших відповідачів: Міністерство оборони України; Міністерство оборони України, в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України та Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (вх. № 8640).

Позивач у судовому засіданні 11.07.2017р. заперечував проти заміни відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

У зв'язку із відсутністю достатніх підстав для заміни відповідача по справі, суд відхилив клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача.

В судовому засіданні 11.07.2017р. до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство оборони України, в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України та Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, розгляд справи відкладено на 26.07.2017р.

Відповідач у відзиві (вх. № 8318 від 03.07.2017р.) позов заперечує, посилаючись на те, що заборгованість, яка є предметом спору у даній справі, утворилась з огляду на недостатнє бюджетне фінансування, а оплата штрафних санкцій в Державному бюджеті України на 2017 рік не передбачена.

Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України у письмових поясненнях (вх. № 9334) позов не визнає та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50% у зв'язку із відсутністю в Державному бюджеті України необхідних коштів для сплати штрафних санкцій.

В судовому засіданні 26.07.2017р. представник позивача наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, представники відповідача та Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України просили суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50%.

В судовому засіданні 26.07.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2014р. між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (споживач за договором) було укладено договір про постачання електричної енергії № 1090 (далі - договір).

Відповідно п. 1.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 1610,00 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 2.1. договору під час виконання умов договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язувалися керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Пунктом 2.2.2. договору визначено, що постачальник зобов'язується, зокрема: постачати електроенергію як різновид товару споживачу в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням розділу 7 цього договору.

Відповідно п. 2.3.2 договору споживач зобов'язаний дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 договору та режиму роботи електроустановки; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" (п. 2.3.3.).

Пунктом 3.1.1 договору постачальнику надано право, зокрема: отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом та інші платежі, обумовлені цим договором; визначати у порядку, передбаченому розділом 5 договору, величини споживання електроенергії та потужності (п. 3.1.3.); вимагати відшкодування збитків, завданих постачальнику внаслідок порушення споживачем умов цього договору (п. 3.1.4.).

Сторони обумовили порядок розрахунків в розділі 7 договору «Облік електричної енергії та порядок розрахунків», а також в Додатку № 2 до договору «Порядок розрахунків».

Так, розрахунки за електричну енергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами та класу приєднання межі споживача. Розрахунковим вважається період з 8:00 годин 20 числа попереднього місяця до 8:00 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

На виконання вимог ПКЕЕ сторони підписали Додаток № 1 до договору про встановлення договірного обсягу постачання електричної енергії на 2014-2017 роки (копії додаються).

Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що ПАТ "Полтаваобленерго" свої зобов'язання по договору виконувало належним чином.

Однак, відповідач неналежним чином виконував зобов'язання по оплаті за спожиту ним електроенергію, оскільки не в повному обсязі та несвоєчасно оплачував нараховані йому до сплати кошти, внаслідок чого з квітня 2014 року по травень 2017 року у відповідача перед позивачем періодично виникали борги за спожиту електроенергію.

На підтвердження постачання відповідачу електроенергії в період з квітня 2014 року по травень 2017 року позивачем надано копії актів про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспроживачу) електричної енергії, відомостей про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії, а також рахунків на оплату електроенергії (копії в матеріалах справи).

Заперечень на наданий позивачем розрахунок оплат та нарахувань за активну електричну енергію по договору з квітня 2014 року по травень 2017 року від відповідача та третіх осіб не надходило. Відповідач не заперечує факту несвоєчасності оплат використаної ним електроенергії.

Позивач вважає, що у зв'язку із несвоєчасною оплатою обумовлених платежів за використану електроенергію відповідач зобов'язаний оплатити нараховану на суму заборгованості пеню в розмірі 57671,74 грн., 58411,20 грн. інфляційних втрат, 10937,64 грн. 3% річних.

Заперечень на наданий позивачем розрахунок пені, річних та інфляційних від відповідача та третіх осіб не надходило. Відповідач та Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України просять суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50%. В обґрунтування своїх клопотань відповідач та третя особа посилаються на те, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України є бюджетною установою і фінансується з державного бюджету за кошторисом Міністерства оборони України та є розпорядником коштів 3-го рівня. КЕВ м. Полтава є однім з суб'єктів господарської діяльності у Збройних силах України, на який покладені завдання, пов'язані із забезпеченням належного стану військових частин та військкоматів, підтримання безперебійної роботи військових установ, забезпечення житлом воїнів, які брали участь в АТО. Фінансування щодо оплати за надані послуги здійснюється лише на погашення основної суми заборгованості, кошти на сплату штрафних санкцій у Державному бюджеті України на 2017 рік для Міністерства оборони України не передбачені, а тому КЕВ м. Полтава сплатити їх не в змозі. Вказана заборгованість виникла у зв'язку з тим, що кошти з державного бюджету не були вчасно перераховані.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача сум пені, річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).

Позивачем доведено та відповідачем не заперечується факт порушення КЕВ м. Полтава строків оплати використаної електричної енергії.

Відповідно до п. 10 додатку № 2 до договору "Порядок розрахунків" у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним порядком, постачальник проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення.

Судом встановлено, що позивач правомірно нарахував пеню на прострочені зобов'язання по оплаті електроенергії за грудень 2016 року за період з 05.01.2017р. до 16.01.2017р.; за січень 2017 року за період з 06.02.2017р. до 09.02.2017р.; за лютий 2017 року за період з 07.03.2017р. до 01.06.2017р.; за березень 2017 року за період з 04.04.2017р. до 01.06.2017р. - всього на загальну суму 57671,74 грн.

Згідно п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст. 43 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи специфічний вид діяльності відповідача, який є бюджетною неприбутковою установою, а також те, що причиною несвоєчасної оплати КЕВ м. Полтава прийнятих на себе зобов'язань за договором стало несвоєчасне фінансове забезпечення з Державного бюджету, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 50%.

Таким чином, стягненню підлягає пеня в сумі 28835,87 грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Судом встановлено, що позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних за загальний період з 04.02.2015р. до 31.05.2017р. на суму 10937,64 грн.

Вимога позивача про стягнення річних є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахування позивачем інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем не враховано п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", згідно якого, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Жоден із вказаних у розрахунку інфляційних втрат періодів нарахування інфляційних не складає повний місяць, тобто з врахуванням вищевказаної норми, нарахування інфляційних втрат позивачем здійснено безпідставно.

Таким чином, позов в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 58411,20 грн. не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Полтава (вул. Сінна, 36, м. Полтава, 36039; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий поділ, 5, м. Полтава, 36022; ), в особі Миргородської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Котляревського, 59, м. Миргород, 37600; ) 28835 грн. 87 коп. пені, 10937 грн. 64 коп. 3% річних, 1029 грн. 14 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.08.2017р.

Суддя ОСОБА_4