ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р.Справа № 923/142/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Лисенко В.А.;

Секретар судового засідання Бендерук Є.О.;

За участю представників сторін:

Від ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" - ОСОБА_1 ,довіреність № 1431, від 27.12.16;

Від Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології" - ОСОБА_2, довіреність №421/07, від 18.07.2017; ОСОБА_3, довіреність №422/07, від 18.06.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології", м. Херсон

на рішення Господарського суду Херсонської області від 04.04.2017 року

по справі №923/142/17

за позовом: Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Одеса

до Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології", м.Херсон

про стягнення 35533 грн. 18 коп.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія" (позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології" (відповідач), яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог №42/7-1204 від 02.03.2017, просило стягнути 12921,16 грн. пені та 22612,02 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 04.04.2017 року по справі №923/142/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології" на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія" 12921,16 грн. пені, 22612, 02 грн. штрафу та 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Командитне товариство Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 04.04.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вказане рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права, а викладені в ньому висновки не відповідають обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що в процесі виконання договору №228-КА виникли обставини, які не дозволяли НВФ Нові технології виконати його у певній частині.

До обставин, які не дозволяли виконати у повній мірі умови договору належать:

-особа відмовляється підписувати договір сервітуту або предявляє надмірні вимоги до позивача; особа яка була власником земельної ділянки померла, право власності не оформлено (власник земельної ділянки відсутній);

-місце знаходження власника земельної ділянки невідоме; неможливість реєстрації договорів сервітуту на земельні ділянки які не мають кадастрових номерів (роботи по реєстрації договорів земельного сервітуту в базі даних Державного Земельного Кадастру не можуть бути виконані, у звязку з відсутністю інформації по земельним ділянкам в базі Державного Земельного Кадастру);

-наявність земельних ділянок з подвійним землекористуванням (відповідно до інформації Державного Земельного Кадастру по 186 земельних ділянках не враховані або враховані не ті площі, неправильно визначено місцеположення земельної ділянки інших землевласників/землекористувачів, тобто на одну й ту ж частину земельної ділянки припадає два або більше землевласника/землекористувача).

Внаслідок зазначених обставин неможливе внесення відомостей та формування витягів на зазначені земельні ділянки. Крім того, 8 опор знаходяться на території анексованої АР Крим, а також було виявлено, що на земельних ділянках, які вказані в договорі, опори відсутні та знаходяться на земельних ділянках сусідніх сільських рад.

За таких обставин, на думку заявника апеляційної скарги, господарське зобовязання відповідача перед позивачем припинилося неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Апелянт зазначає, що вказані обставини були визнані позивачем на нараді, проведеній за участю сторін у справі. Відповідач вважає, що застосовуючи до відповідача відповідальність за неналежне виконання умов договору, суд не встановив як наявності вини, так і обєктивної можливості здійснення дій щодо виконання умов договору.

12.06.2017 на адресу Одеського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти її доводів, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи апеляційної скарги та відзиву на неї з підстав, викладених ними письмово.

Позивачем надано суду апеляційної інстанції додаткові письмові пояснення з клопотанням в порядку вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України про долучення до матеріалів справи копії додаткової угоди №3-1 від 30.12.2014 до договору з додатком, які судовою колегією розглянуті та долучені до матеріалів справи в звязку з задоволенням означеного клопотання.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2012 року між Державним підприємством Національна енергетична компанія Укренерго в особі Відокремленого Підрозділу Південної електроенергетичної системи та Командитним товариством Науково-впроваджувальна фірма „Нові технології, за результатами відкритих торгів, був укладений договір № 228 - КА (далі - Договір), за яким відповідач (Учасник) зобовязався надати послуги з оформлення права обмеженого безоплатного та строкового користування чужими земельними ділянками (їх частинами) на період прокладання (будівництва) та експлуатації повітряної лінії електропередачі ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська з ПС 750 кВ Каховська і заходами ПЛ 330 кВ на правах земельного сервітуту ( а.с. 30-34).

Ціна договору згідно з п. 3 Договору складає - 4 086 167,89 гривень.

Обєми та строки виконання робіт передбачено Завданням на отримання послуг та Календарним планом, які є додатками до договору та його невідємними частинами. (а.с. 39-41)

Відповідно до умов п. 1.5 сторони домовились, що уповноваженим представником Замовника відповідальним за оформлення документації (актів приймання-передачі, тощо) за цим Договором є відособлений підрозділ Замовника: Херсонські магістральні електричні мережі, який у розумінні Договору є Одержувачем послуг та здійснює безпосередній контроль за станом виконання Договору з правом підписання акту наданих послуг, надання зауважень та пропозицій, що є обовязковими для виконання Учасником, та уповноважений деталізувати, уточнювати та доповнювати, якщо в цьому виникне необхідність, зміст документів, які регламентують виконання Сторонами обовязків за Договором, не змінюючи умов Договору та наслідків невиконання цих умов.

Контроль за виконанням договірних зобовязань за цим Договором від замовника покладається на відділ капітального будівництва управління Південної ЕС (п.1.6 ).

Пунктом 6.4.3. договору передбачено право Учасника (Відповідача), у разі порушення зобовязання Замовником, достроково розірвати цей договір, повідомивши про це Замовника у строк до 30 календарних днів.

Згідно з п. 7.2. Договору, у разі ненадання або несвоєчасного надання послуг Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості ненаданих послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості, а у разі здійснення попередньої оплати Виконавець, крім сплати зазначених штрафних санкції, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Умовами договору, зі змінами і доповненнями, терміни надання послуг встановлено згідно Календарного плану (додаток 4 до Договору) до 25.12.16, а строк дії договору до 30.12.16, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

За період з 10.07.12 по грудень 2012 відповідачем надано, а позивачем отримано і сплачено послуг на суму 1 555 912,85 грн (з ПДВ); у період з 01.01.2013 по 01.12.2016 отримано і сплачено послуг на суму 1 785 516,96 грн.

Обсяги невиконаних послуг станом на 25.12.2016 становлять 323 028,91 грн. (без ПДВ).

Відповідачем у справі не заперечується обсяг та вартість невиконаних за договором робіт. Сторонами підписано акт звірки щодо неотриманих послуг у період з 10.07.2012 по 25.12.2016 за договором від 10.07.2012 №228-КА, згідно з яким кількість неузгоджених договорів ставить 248, незареєстрованих земельних ділянок в базі ДЗК 731; незареєстровано 979 договорів, що становить 59% від загальної кількості договорів земельного сервітуту. (а.с. 98-102)

Матеріали справи не містять будь-яких актів приймання-передачі послуг, підписаних сторонами після 25.12.2016.

У звязку з неналежним виконанням умов договору позивачем 06.01.2017 за вих. № 42/2 -104 до КТ НПФ Нові технології направлено претензію на суму 1938,17грн. пені станом на 31.12.17. (а.с. 48)

10.02.2017 за вхід. № 20/753 отримано відповідь від відповідача, зі змісту якої вбачається, що претензія ним відхилена з посиланням на ч.1 ст.205 Господарського кодексу України - припинення зобовязання у звязку з неможливістю його виконання.

Відповідачем не заперечувалося невиконання ним умов договору з надання позивачу послуг у повному обсязі, а зазначалося про відсутність його вини у порушенні зобовязання, з огляду на неможливість виконання умов договору.

Враховуючи невиконання відповідачем господарського зобовязання за договором №228-КА від 19.07.2012 в повному обсязі, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь пені в сумі 12921,16 грн. та штрафу в сумі 22612,02 грн.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання ( ст.ст. 610, 615 Цивільного кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, у разі якщо порушено господарське зобовязання, в якому хоча б одна сторона є субєктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення повязане з виконанням державного контракту, або виконання зобовязання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобовязання стягується пеня у розмірі 0.1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи прострочення відповідачем перед позивачем надання послуг, вартість яких складає 323028,91 грн., колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 12921,16 грн. за період з 01.01.2017по 09.02.2017 та 7% штрафу у сумі 22612,02 грн.

При цьому, судовою колегією відхилено доводи апеляційної скарги щодо припинення господарського зобовязання відповідача з неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, з огляду на наступне.

Ст. 607 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Аналогічні положення містяться в ч.1 ст. 205 Господарського кодексу України, яка встановлює, що господарське зобов'язання припиняється неможливістю виконання у разі виникнення обставин, за які жодна з його сторін не відповідає, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 205 Господарського кодексу України передбачено, що у разі неможливості виконання зобовязання повністю або частково зобовязана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобовязану сторону від відповідальності за невиконання зобовязання відповідно до вимог закону.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів за нормами статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України того, що НВФ «Нові технології» здійснило всі передбачені чинним законодавством України та обумовленістю сторін дії щодо розірвання або припинення договірних правовідносин із позивачем. Зокрема, за умовами договору можливість стосунків відповідача зі Херсонськими магістральними електричними мережами обмежена контролем останнього за станом виконання договору, а не питань щодо припинення його дії. Тому, посилання апелянта на листи від 14.11.2016 року №798/11 та від 27.05.2016 року №767/05 судовою колегією розглянуті та відхилені з вищезазначених підстав. Крім того, вказані листи не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а скаржником не надано суду апеляційної інстанції клопотання в порядку вимог ст. 101 Господарського процесуального кодексу України щодо обгрунтування підстав неможливості їх надання місцевому господарському суду.

Таким чином, матеріалами справи не спростовано наявність у відповідача існуючої відповідальності за невиконання умов договору про закупівлю послуг за державні кошти, умови якого були ним не виконані в повному обсязі в строки, встановлені сторонами.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Херсонської області від 04.04.2017 по справі №923/142/17 залишається без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології" на рішення Господарського суду Херсонської області від 04.04.2017 по справі №923/142/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 04.04.2017 по справі №923/142/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

ОСОБА_4