ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р.Справа № 916/330/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №279/исх-гс від 26.12.2016р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 /директор/; ОСОБА_4 за довіреністю №б/н від 29.05.2017р.;

Від третьої особи: ОСОБА_5 за довіреністю №01-36/70 від 13.12.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю Копліон, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 комунальної власності Одеської міської ради про стягнення 584 793,05 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Копліон (далі по тексту ТОВ Копліон) про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 452 107,39 грн., збитків від інфляції у розмірі 117 374,51 грн., трьох відсотків річних у розмірі 15 311,15 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення відповідачем прийнятих на себе за договором оренди землі від 06.08.2008р. зобовязань щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог Одеської міської ради з огляду на їх незаконність та необґрунтованість. При цьому, ТОВ Копліон наголошувало на відсутності заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 452 107,39 грн., на підтвердження чого відповідачем було надано суду платіжні доручення №103 від 01.12.2016р. на суму 118 138,84 грн., №104 від 02.12.2016р. на суму 160 968,10 грн., №115 від 24.01.2017р. на суму 230 667,29 грн.

ОСОБА_6 комунальної власності Одеської міської ради, у судових засіданнях по даній справі, зазначав, що підтримує заявлені Одеською міською радою позовні вимоги до ТОВ Копліон у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

06.08.2008р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та ТОВ Копліон (Орендар) було укладеного договір оренди землі, зареєстрований 24.09.2008р. за №70 у Одеській філії ДП Центру ДЗК, у відповідності до п. 1.1 якого Орендодавець на підставі Закону України „Про оренду землі та рішення Одеської міської ради №2846-V від 16.04.2008р. передає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку площею 4 637 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Профспілкова, 9-А, згідно з планом земельної ділянки, який є невідємною частиною договору.

Відповідно ч. ч. 1, 2, 8, 9 до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно зі ст.ст. 1, 2, 4 Закону України „Про оренду землі від 6 жовтня 1998 року161-XIV (в редакції чинній на дату укладання договору оренди) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

В силу положень ст.ст. 13 15 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відповідно до п. п. 2.1, 3.1, 4.1 договору оренди землі від 06.08.2008р. в оренду передається земельна ділянка площею 4 637 кв. м. для експлуатації та обслуговування гаража-майстерні з обслуговування вантажного автотранспорту у тому числі по угіддях: під капітальною одноповерховою забудовою 293 кв. м., під тимчасовою забудовою 16 кв. м., під спорудами 11 кв. м., під проїздами, проходами та площадками 4 284 кв. м., під зеленими насадженнями 33 кв. м. Договір укладено терміном на 5 років, але не пізніше реалізації планувальних рішень району для експлуатації та обслуговування гаража-майстерні з обслуговування вантажного автотранспорту. Орендна плата за земельну ділянку площею 4 637 кв. м., розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 105 640,13 грн. Орендна плата сплачується Орендарем у грошовій безготівковій формі.

Згідно з п. п. 5.1, 6.3 договору оренди землі від 06.08.2008р. земельна ділянка передається в оренду ТОВ Копліон для обслуговування гаража-майстерні з обслуговування вантажного транспорту. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у 3-х денний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Згідно з положеннями ст.ст. 17, 18 Закону України „Про оренду землі передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Положеннями п. 9.1.3 договору оренди землі від 06.08.2008р. передбачено, що Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з п. 9.4.1 договору Орендар зобовязується виконувати встановлені щодо обєкта оренди зобовязання, додержуватися вимог, встановлених Законом України „Про оренду землі, виконувати обовязки відповідно до умов договору і Земельного кодексу України.

Відповідно до п. п. 12.1, 12.5 договору оренди землі від 06.08.2008р. зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Дія цього договору припиняється, зокрема, у випадку закінчення терміну, на який Орендарю було надано у користування земельну ділянку.

Як свідчать матеріали справи, 24.04.2008р. за участю відповідача та представника управління земельних ресурсів у м. Одесі було складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: м. Одеса, вул. Профспілкова, буд. 9-А. Окрім того, 24.09.2008р. між сторонами по справі був підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Профспілкова, буд. 9-А, що передається в оренду ТОВ Копліон, у відповідності до якого відповідачем було прийнято від позивача у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,4637 га.

03.04.2017р. між Одеською міською радою та ТОВ Копліон було укладено додатковий договір (угоду) про поновлення договору оренди землі від 06.08.2008р., умовами якого сторонами по справі було визначено про поновлення такого договору строком на 5 років до початку реалізації планувальних рішень території.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами про стягнення із ТОВ Копліон заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 452 107,39 грн., позивач наголошував, що відповідачем у порушення умов договору оренди землі від 06.08.2008р. не було сплачено орендних платежів за наступні періоди: за лютий грудень 2014р. у розмірі 118 138,84 грн.; за січень грудень 2015р. у розмірі 160 968,10 грн.; за січень березень 2016р. у розмірі 57 666,81 грн., що і стало підставою для звернення до господарського суду.

Як зазначалось вище по тексту рішення, платіжними дорученнями №103 від 01.12.2016р. на суму 118 138,84 грн., №104 від 02.12.2016р. на суму 160 968,10 грн., №115 від 24.01.2017р. нас суму 230 667,29 грн. ТОВ Копліон було сплачено на користь позивача суму основної заборгованості у розмірі 452 107,39 грн., у звязку з чим, суд дійшов висновку, що основна сума заборгованості на момент вирішення даного спору є погашеною.

У п. п. 3.12, 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26 грудня 2011 року N 18 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

В процесі розгляду справи позивач зазначав, що підтримує позовні вимоги в частині стягнення із відповідача основної заборгованості, не дивлячись на наявні в матеріалах справи докази їх надані як позивачем, так і відповідачем на підтвердження перерахування ТОВ Копліон на рахунок Одеської міської ради грошових коштів у розмірі 452 107,39 грн., що свідчить про відсутність між сторонами предмету спору у вказаній частині та наявність правових підстав для припинення провадження у справі у зазначеній частині позовних вимог згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З огляду на припинення господарським судом провадження в частині позовних вимог про стягнення із відповідача основної заборгованості, господарський суд вважає за необхідне вирішити питання про правомірність та обґрунтованість позовних вимог Одеської міської ради в частині стягнення із ТОВ Копліон збитків від інфляції у розмірі 117 374,51 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 15 311,15 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України „Про оренду землі (в редакції згідно з Законом від 6 вересня 2012 року N 5245-VI) договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 33 Закону України „Про оренду землі в редакції згідно з Законом від 6 вересня 2012 року N 5245-VI) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

У п. 2.17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин від 17 травня 2011 року N 6 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено наступне. Судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Отже, чинне законодавство, за умови продовження використання орендарем земельної ділянки державної або комунальної власності, передбачає можливість автоматичної пролонгації договору оренди земель державної та комунальної власності, проте за умови обовязкового укладення між сторонами відповідної додаткової угоди та без прийняття відповідним компетентним органом рішення про поновлення строку відповідного договору. За умови відсутності відповідної додаткової угоди такий договір не може вважатись поновленим.

Таким чином, з огляду на відсутність передумов, які в силу чинної редакції ст. 33 Закону України „Про оренду землі є обовязковими для поновлення договору оренди земель державної або комунальної власності на новий строк, суд доходить висновку, що договір оренди від 06.08.2008р. є таким, що припинив свою дію з 06.08.2013р., у звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

Вище викладене дозволяє господарському суду дійти висновку, що у звязку із закінченням 06.08.2013р. строку дії договору оренди землі від 06.08.2008р. зобовязання ТОВ Копліон зі сплати орендних платежів за вказаним договором є такими, що припинились, а, отже, відсутні правові підстави для нарахування трьох відсотків річних та збитків від інфляції в порядку, передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідача протягом спірного періоду було відсутнє зобовязання здійснювати оплату орендних платежів у порядку та на умовах, встановлених договором оренди землі від 06.08.2008р. Викладене має наслідком необхідність відмови господарським судом у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради в частині стягнення із відповідача збитків від інфляції у розмірі 117 374,51 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 15 311,15 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи вищезазначене та враховуючи що судом було припинено провадження в частині стягнення із ТОВ Копліон основної заборгованості у розмірі 452 107,39 грн., суд доходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заявлених позовних вимог відповідно до ст. ст. 11, 15, 16, 509, 625 Цивільного кодексу України, ст. 93 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 4, 13-15, 17, 18, 31, 33 Закону України „Про оренду землі, ст. ст. 179, 193 Господарського кодексу України.

Судові витрати зі сплати судового збору розподіляються господарським судом відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №916/330/17 за позовом Одеської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю Копліон про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 452 107,39 грн. припинити.

2. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 24 липня 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна