РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2017Справа №910/5192/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Українські рисові системи"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіста Компані"

про стягнення 169 400 грн 00 коп.

Представники сторін:

від позивача: Данільченко А.М.- представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.03.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Українські рисові системи" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіста Компані" про стягнення 169 400 грн 00 коп. неустойки за договором поставки № 18/04-1 від 18.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5192/17, розгляд справи призначено на 15.05.2017.

21.04.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2017, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання, керуючись статтею 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 08.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 розгляд справи відкладено на 24.07.2017, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів.

Представник відповідача у судове засідання 31.07.2017 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, зазначеною на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

У судове засідання 31.07.2017 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 24.07.2017 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

У судове засідання 24.07.2017 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 24.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Українські рисові системи" (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіста Компані" (далі - відповідач,постачальник) був укладений договір на поставку товару №18/04-1 від 18.04.2016 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупцеві крупу гречану (надалі - товар) згідно з видатковими накладними, що є невід'ємними частинами договору, належного виду, якості та стану, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість постачальнику, в порядку, строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до пункту 1.1. договору, поставка товару здійснюється постачальником у відповідності із Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс ред. 2010, на умовах FCA, автотранспортом, наданим покупцем, постачальником або третіми особами за розпорядженням покупця, придатним для перевезення товару. Не пізніше ніж за 2 (два) дні до дати поставки товару (партії товару) покупцю, постачальник повідомляє покупця про готовність товару до поставки (по телефону, факсу, електронною поштою тощо) покупець отримавши таке повідомлення, надає постачальнику розпорядження із вказівками на відвантаження товару. Вказане розпорядження надається перед поставкою кожної окремої партії товару в рамках одного рахунку. Розпорядження складається на бланку покупця у довільній формі та скріплюється відтиском печатки покупця. У розпорядженні обов'язково зазначається: дата відвантаження, адресат відвантаження , точне найменування товару та його кількість, найменування транспортного засобу, який прибуде для навантаження, його державний номерний знак, П.І.Б. водія, номер його телефону для зв'язку. Продавець відвантажує товар, користуючись інформацією, що вказана в розпорядженні. Поставка товару може здійснюватися партіями. Під партією товару, згідно договору, мається на увазі товар, відвантажений за однією товарно-транспортною накладною.

За умовами пункту 5.1. договору, ціна за одиницю товару, який поставляється, зазначається в рахунку на оплату товару і відображається у видаткових накладних. Вартість товару, що поставляється, визначається і фіксується в товарно-транспортній накладній.

Згідно з пунктом 5.2. договору покупець виконує оплату вартості товару у розмірі, що встановлений у рахунку на оплату вартості товару (його частини партії), підписаного уповноваженою особою та скріпленого відбитком печатки постачальника, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення рахунку (без урахування дня виставлення рахунку). Покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар, в безготівковій формі в національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, згідно з реквізитами, зазначеними в рахунку.

Умовами пункту 5.4. договору визначено, що відстрочка оплати вартості товару надана покупцеві не є комерційним кредитом. У разі невиконання постачальником зобов'язань, покупець має право затримати оплату за прийнятий товар без застосування постачальником до покупця штрафних санкцій до виконання постачальником своїх зобов'язань.

Позивач зазначає суду про те, що відповідно до умов договору відповідач виставив рахунки на оплату № 140 від 20.04.2016 на суму 677600 грн 00 коп. в т.ч. ПДВ; № 22504 від 25.04.2016 на суму 677600 грн 00 коп. в т.ч. ПДВ; № 12804 від 28.04.2016 на суму 677 600 грн 00 коп. в т.ч. ПДВ, а позивачем, в свою чергу, було здійснено оплату на загальну суму 2 032 800,00 грн. відповідно до виставлених рахунків, що підтверджується банківською випискою, а саме:

- 22.04.2016 року сплачено всього 677600 грн 00 коп.

- 26.04.2016 року сплачено всього 677600 грн 00 коп.

- 29.04.2016 року сплачено всього 677600 грн 00 коп.

Позивач стверджує, що в подальшому відповідачем було відвантажено товар загальною кількістю 54000 кг на за загальну суму 1 663 200 грн 00 коп., та на підтвердження чого виписано видаткові накладні:

- № 22104 від 21.04.2016 на 11000 кг на загальну суму 338800 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 56 466 грн 66 коп.;

- № 22504 від 25.04.2016 на 11 000 кг на загальну суму 338800 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 56 466 грн 66 коп.;

- № 22604 від 26.04.2016 на 10 000 кг на загальну суму 308 000 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 51 333грн 33 коп.,

- № 22904 від 29.04.2016 на 22 000 кг на загальну суму 677 600 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 112 933 грн 33 коп.

За матеріалами справи вбачається, що на підтвердження здійснення господарської операції відповідачем було виписано податкові накладні на загальну суму 1 563 458 грн 00 коп., а саме:

- дата складання 22.04.2016 порядковий номер 32204 на загальну суму 338 800 грн 00 коп. грн., сума ПДВ 56 466 грн 67 коп.

- дата складання 22.04.2016 порядковий номер 42204 на загальну суму 338 800 грн 00 коп. грн., сума ПДВ 56 466 грн 67 коп.

- дата складання 26.04.2016 порядковий номер 22604 на загальну суму 308 000 грн 00 коп. грн., сума ПДВ 51 333 грн 33 коп.

- дата складання 28.04.2016 порядковий номер 32804 на загальну суму 18 846 грн 00 коп. грн., сума ПДВ 3 141грн 00 коп.

- дата складання 08.05.2016 порядковий номер 10805 на загальну суму 462 100 грн 00 коп. грн., сума ПДВ 77 016 грн 67 коп.

- дата складання 10.05.2016 порядковий номер 11005 на загальну суму 96 912 грн 00 коп. грн., сума ПДВ 16 152 грн 00 коп.

Проте, позивач у своєму позові зазначає суду про те, що відповідачем податкові накладні оформленні та зареєстровані з порушенням вимог чинного законодавства України, внаслідок чого були порушенні істотні умови Договору.

Відповідно до частини 1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду.

У статті 198 Податкового кодексу України визначено, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до листа Державної Фіскальної служби України № 8845/6/99-95-42-03-15 від 25.04.2017 на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом України термін.

Форму та порядок заповнення податкової накладної затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267.

Матеріалами справи встановлено, що податкові накладні, надані позивачем, в якості доказів, не відповідають формі на порядку заповнення податкової накладної та зареєстровані з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 2.5. договору відповідач зобов'язаний передати позивачу документи на товар, в тому числі документи, обов'язок надання яких покладено на відповідача. У пункті 2.6. договору зазначено, що відповідач по здійсненим операціям зобов'язаний скласти та надати позивачу податкові накладні з дотриманням вимог Податкового кодексу України, Порядку заповнення податкової накладної та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних та інших вимог законодавства України.

Умовами договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань , що спричинило заподіяння позивачу збитків, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні збитки незалежно від наявності вини у заподіянні збитків.

Пунктом 6.6. договору встановлено, що якщо протягом 15 (п'ятнадцяти ) календарних днів з дня, наступного за днем виникнення податкових зобов'язань, постачальник не надасть покупцю належним чином оформлену податкову накладну в електронній формі та/або не здійснить її реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець має право стягнути з постачальника неустойку в розмірі 20 (двадцяти) відсотків від вартості товарів без урахування ПДВ по такій податковій накладній.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оплати, які були здійснені позивачем підтверджуються наданими ним копіями банківських виписок по особовому рахунку позивача.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що додані позивачем до позовної заяви банківські виписки по особовому рахунку позивача є первинними документами, а відповідно, і належними та допустимими доказами в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, тому приймаються до уваги судом.

Відповідачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позиції позивача, в свою чергу, позивачем було належним чином доведено суду факт виконання ним умов договору, та порушення істотних умов договору відповідачем.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 N 18 (далі - Постанова № 18) стосовно того, що згідно з частиною другою статті 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача неустойку в розмірі 169 400 грн 00 коп. внаслідок невиконання умов договору на поставку товару № 18/04-1 від 18.04.2016 підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіста Компані" (01042, м. Київ, вул. Печерский узвіз, 5, каб.109; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Українські рисові системи" (01103, м. Київ, вул. Драгомирова Михайла, 4, нежиле приміщення №120, ) заборгованість в розмірі 169 400 (сто шістдесят дев'ять тисяч чотириста) грн 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 541,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 31.07.2017

Суддя Н.Б. Плотницька