ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про припинення провадження

"18" липня 2017 р. Справа № 916/3331/16

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя: В.В. Лашин

судді: Л.В. Лавриненко

І.Г.Філінюк

При секретарі: А.В. Безпалюку

За участю :

Від ТОВ „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Плюс"- Малімон Є.В.

Інші представники учасників провадження в судове засідання не з'явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області

на постанову господарського суду Одеської області

від 22.05.2017р.

по справі № 916/3331/16

За заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Трейд"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Плюс"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.12.2016 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Трейд" про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Плюс" за загальною процедурою передбачено Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду від 23.12.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Плюс", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном , призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Реверук П.К.

Постановою господарського суду Одеської області від 22.05.2017 боржника визнано банкрутом , відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Реверука П.К.,якого зобов'язано вчинит певні дії передбачені ЗУ„ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", скасовано арешт, накладений на майно боржника чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, припинено нарахування неустойки, процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Не погодившись із зазначеною постановою господарського суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Господарського суду від 22.05.2017 та припинити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ДПІ у Приморському районі м. Одеси посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема скаржник зазначає про порушення боржником вимог законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Поряд з тим, провадження у даній справі порушено за загальною процедурою передбачено Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тоді як доводи апеляційної скарги зводяться до порушення ст.. 95 згаданого закону, порушення порядку добровільної ліквідації.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 апеляційну скаргу було прийнято до провадження.

Однак судова колегія вважає, що апеляційне провадження по цій справі було порушено помилково з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Проте, зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Тобто, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення перебуває в залежності від положень процесуального закону.

Господарський процесуальний кодекс України містить імперативні норми про те, в яких випадках та яка саме особа має право оскаржувати прийняті господарським судом рішення (в цьому випадку постанову місцевого господарського суду) в апеляційному чи касаційному порядку.

Положеннями частини 1 ст. 91 ГПК України встановлено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

В силу особливостей справи про банкрутство (ст. 41 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Одеської області від 23.12.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Плюс" за загальною процедурою.

Копія вказаної ухвали направлялася на адресу ДПІ у приморському р-ні м. Одеса, що вбачається зі змісту самої ухвали (т.1 ас.214), та поштового повідомлення з відміткою про вручення (т.2 а.с. 111).

Відповідно до ч. 10 ст. 16 Закону про банкрутство 23.12.2016 здійснено оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Плюс".

Ухвалою суду від 26.04.2017 прийнятої за результатами проведення попереднього засідання, затверджено реєстр вимог кредиторів боржника до якого включені вимоги ТОВ „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Трейд", ПАТ „Іллічівський олійножировий комбінат", ТОВ ВКФ „Олір ЛТД" та ПАТ „Одеський олійножировий комбінат" .

Сторонами у справі про банкрутство, згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство, є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Учасниками провадження у справі про банкрутство, є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Між тим, стаття 1 Закону про банкрутство передбачає, що кредитор - це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

При цьому, виходячи з положень ч. 2 ст. 41, ст.ст. 22, 91 ГПК України та норм ст. 1 Закону про банкрутство, зазначає, що правовий статус особи, як такої, що має кредиторські вимоги до боржника у справі про банкрутство відрізняється, в залежності від стадії провадження у справі про банкрутство, від процесуального статусу цієї ж особи, як сторони або учасника провадження у справі про банкрутство, що має та користується відповідними процесуальними правами, визначеними, зокрема, нормами ст.ст. 22, 91, 106 ГПК України.

Так, відповідно до норм ч. 15 ст. 16, ст.ст. 23, 24, 25 Закону про банкрутство у справі про банкрутство, що здійснюється за загальною процедурою, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу кредитора - сторони та учасника провадження у справі про банкрутство після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, скаржник не звертався з кредиторськими вимогами до ТОВ „Одеський торговий дім „Сонячна Долина Плюс".

Таким чином, Державна податкова інспекція не набула у встановленому порядку статусу учасника справи про банкрутство, тому на момент звернення з апеляційною скаргою позбавлена можливості оскаржити судові рішення у справі про банкрутство.

Крім того, при зверненні з апеляційною скаргою скаржником не доведено, а з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваною постановою місцевого суду, якою встановлено наявність правових підстав для переходу до ліквідаційної процедури, вирішено питання про права та обов'язки останньої.

Так, слід зазначити, що судове рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

Отже, у зв'язку з викладеним та враховуючи аналіз норм законодавства щодо порядку визначення та визнання кредитором у справі про банкрутство, передбачений ст.ст. 1, 10, 11 Закону про банкрутство, на момент звернення з апеляційною скаргою податкова інспекція не набула статусу кредитора або іншого учасника провадження у даній справі, відтак, не є стороною у даній справі про банкрутство у розумінні норм ст. 1 Закону про банкрутство.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України", якщо апеляційну скаргу подано, зокрема, особою, яка не має права її подавати, то у таких випадках апеляційний господарський суд повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу. У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне припинити апеляційне провадження з перегляду постанови Господарського суду Одеської області від 22.05.2017 у справі № 916/3331/16 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України як помилково порушене.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86, ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА :

Апеляційне провадження з перегляду постанови господарського суду Одеської області від 22.05.2017 у справі № 916/3331/16 за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області - припинити.

Головуючий суддя: В.В. Лашин

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя І.Г. Філінюк