ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 Справа №917/626/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Декко Інвест", 61064, Харківська область, м. Харків, вул. Конторська, 14, офіс 401

до Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", 36029, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6

про стягнення 32296,87 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Боровик С.В., довіреність № 12/16-00005 від 05.01.2017р.

Розглядається позов про стягнення 32296,87 грн., у тому числі: 29040,00 грн. основного боргу за договором поставки № В11/16 від 02.11.2016р., 613,03 грн. інфляційних, 260,17 грн. 3% річних, 2 383,67 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати товару.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 9073 від 20.07.2017 р.) визнав суму основного боргу та надав докази сплати частини боргу в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕККО ІНВЕСТ" здійснено поставку Товару (ботинки з металевим носком) Публічному акціонерному товариству "Полтавський турбомеханічний завод" на загальну суму 58080,00 грн.

Як зазначає позивач, поставка Товару здійснювалася на умовах тендерного договору поставки № В11/16 від 02.11.2016 р. та Специфікації.

Відповідно до п. 1.1 договору поставки, Постачальник зобов'язується протягом терміну дії договору поставляти й передавати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати майно (далі - Товар), перелік і кількість якого визначаються Специфікаціями.

Істотні умови договору, загальна сума договору та порядок оплати визначені у Специфікації № 1 від 02.11.2016 р.

Згідно зі Специфікацією № 1 загальна сума поставки Товару (ботинки з метал. носком) становить 58080,00 грн (п'ятдесят вісім тисяч вісімдесят гривень) з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 1 Специфікації № 1, розрахунки за партію Товару, що постачається за даною Специфікацією, здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника в наступному порядку:

1.1. Попередня оплата в розмірі 50% вартості партії Товару, сплачується Покупцем після підписання сторонами Специфікації.

1.2. Остаточний розрахунок за партію Товару, згідно зі Специфікацією, Покупець здійснює протягом 10 календарних днів від дня передачі партії Товару в розпорядження Покупця в пункті призначення поставки Товару.

23.11.2016 р. відповідач сплатив у відповідності до п. 1.1. Специфікації 50% вартості Товару, а саме: 29040,00 грн.

Згідно з п. 3 Специфікації № 1, поставка партії Товару, визначеної Специфікацією, здійснюється протягом 15 календарних днів від дня сплати Покупцем попередньої оплати в розмірі, визначеному п. 1.1. Специфікації (50%).

Позивач 30.11.2016р. поставив відповідачу Товар на загальну суму 58080,00 грн., як передбачено п. 3 Специфікації, що підтверджується податковими накладними № 114 від 23.11.2016 р., № 118 від 23.11.2016 р., № 119 від 23.11.2016 р., № 120 від 23.11.2016 р.

Вимоги п. 1.2. Специфікації відповідачем не виконані, остаточний розрахунок за поставлений Товар не здійснений.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 29040,00 грн. основного боргу, 613,03 грн. інфляційних, 260,17 грн. 3% річних, 2383,67 грн. пені.

20.07.2017р. відповідач надав відзив та позов, в якому повідомив про сплату відповідачем частини основного боргу в розмірі 10000,00 грн та надав платіжні доручення на підтвердження сплати зазначеної суми боргу.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Як встановлено судом, між сторонами у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу на загальну суму 58080,00 грн. та факт часткової оплати поставленого Товару в розмірі 29040,00 грн.

На дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений Товар складала 29040,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, після порушення провадження у справі відповідачем сплачено частину основного боргу в розмірі 10000,00 грн.

Факт часткової сплати відповідачем суми основного боргу підтверджується платіжним дорученням № № 1571, 1572 від 26.06.2017р.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі № 917/626/17 в частині стягнення 10000,00 грн. основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Докази оплати відповідачем Товару в повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

Отже, умови оплати за Специфікацією № 1 виконані відповідачем частково. Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений Товар по Специфікації № 1 станом на час розгляду справи складає 19040,00 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку задовольнити позов в частині стягнення з відповідача 19040,00 грн. основного боргу за поставлений Товар.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 613,03 грн інфляційних, 260,17 грн - 3% річних та 2383,67 грн пені за період з 11.12.2016р. по 29.03.2017р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до п. 6.3 договору в разі несвоєчасної оплати поставленого Товару, Постачальник має право вимагати, а Покупець за вимогою Постачальника сплачує останньому пеню в розмірі 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в момент прострочення, за кожний день прострочення оплати.

Розрахунок пені зді йснений позивачем з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, та складає 2383,67 грн. за період 11.12.2016р. - 29.03.2017р.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу 613,03 грн інфляційних та 260,17 грн. - 3% річних за період 11.12.2016р. - 29.03.2017р.

Судом здійснено перевірку правильності розрахунків позивача за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон".

Враховуючи те, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобов'язання, вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, в межах заявлених сум.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача. При цьому, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, сплата суму основного боргу відбулося ним після звернення позивача з даним позовом до суду та порушення провадження у справі, понесені позивачем при пред'явленні даного позову судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1470,58 грн. згідно ч. 3 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 80 (п. 1.1 ч. 1), 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", 36029, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Декко Інвест", 61064, Харківська область, м. Харків, вул. Конторська, 14, офіс 401, - 19040,00 грн. основного боргу, 2383,67 грн. пені, 613,03 грн інфляційних, 260,17 грн - 3% річних, 1600,00 судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову - провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 21.07.2017р.

Суддя О.А. Киричук