КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа№ 910/10186/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Вєдєрнікова О.С.,

від відповідача: Василенко А.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.05.2017р. у справі № 910/10186/15 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке Обєднання Азот"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2017р. у задоволенні заяви Відповідача про відстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою Відповідач, звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не враховано існування обставин, що ускладнюють виконання судового рішення. Відповідач зазначає, що останній не є газовидобувним підприємством та не є ліцензіатом з провадження господарської діяльності з постачання природного газу, тому не має власних ресурсів природного газу.

Крім того, Відповідач в обґрунтування апеляційної скарги посилається на існування простроченої заборгованості замовників послуг транспортування природного газу в частині оплати послуги балансування обсягів природного газу в сумі 3,85 грн. Відповідач звертає увагу на ряд рішень, відповідно до яких останній повинен поновити в підземному сховищі газу загальний об'єм газу, що складає 345906,844 тис.куб.м. та зазначає про відсутність достатнього обсягу газу для виконання вказаних рішень.

Відповідач також зазначає, що виконання рішення суду призведе до зупинення діяльності останнього, зупинки роботи всієї Єдиної газотранспортної системи України та припинення діяльності з транспортування природного газу населенню України, промисловим підприємства та до країн Європейського Союзу, що спричинить значну майнову шкоду Відповідачу та державі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017р. справу №910/10186/15 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду, розгляд апеляційної скарги було призначено на 04.07.2017р.

04.07.2017р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2015р. у справі №910/10186/15 позов задоволено повністю. Визнано недійсним правочин про відбір в односторонньому порядку Відповідачем природного газу Позивача в обсязі 132527,147 тис. куб. м., оформлений актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №163/02-14 від 25.12.2014р. Зобов'язано Відповідача поновити в обліку в підземному сховищі газу природний газ Позивача в об'ємі 132527,147 тис. куб. м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №163/02-14 від 25.12.2014р. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 2436,00 грн.

Постановами Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2016р. та Вищого господарського суду України від 26.07.2016р. рішення Господарського суду залишено без змін.

10.04.2017р. до місцевого суду від Відповідача надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду по справі №910/10186/15 на два роки.

Вказана заява мотивована тим, що Відповідач не є газовидобувним підприємством, а тому не має власних ресурсів природного газу, обсяг газу який може бути у наявності Відповідача не може бути використано для виконання судового рішення у даній справі, оскільки розподіляється на забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб Відповідача, а також для забезпечення балансування газу в газотранспортній системі.

Відповідач вказує на наявність дебіторської заборгованості в розмірі 3,85 грн, у зв'язку з чим у останнього збільшується потреба у закупівлі природного газу для його балансування в системі. Відбір природного газу обсягом 345906,844 тис. куб. м. із загального обсягу газу, який зберігається в підземних сховищах газу Відповідача, призведе до здійснення відбору природного газу інших власників чим порушить їх права.

Відповідач також зазначає, що виконання рішення суду призведе до зупинення діяльності останнього, зупинки роботи всієї єдиної газотранспортної системи України та припинення діяльності з транспортування природного газу населенню України, промисловим підприємства та до країн Європейського Союзу, що спричинить значну майнову шкоду Відповідачу та державі. Відповідач також зазначає, що для виконання рішення суду йому необхідно здійснити закупівлю природного газу і додаткові кошти на закупівлю природного газу для виконання рішення суду у Відповідача відсутні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 підставою для відстрочки рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З наведених норм вбачається, що відстрочення виконання рішення суду це винятковий захід, який може застосовуватись судом тимчасово у разі ускладнення або неможливості виконання боржником рішення суду з урахуванням майнових інтересів сторін, їх фінансового стану тощо.

Таким чином особа, яка подала заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази на підтвердження викладених в заяві обставин щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

При цьому, рішенням Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" визначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи та відповідно до відкритої інформації з офіційного сайту Відповідача в розділі "Оперативна інформація" зазначені оперативні дані по ПСГ Відповідача за 08.05.2017р. в загальному обсязі 8828,21 млн. куб. м. Відповідач вказує, що дані обсяги газу йому не належать, проте доказів на підтвердження цього суду не подав. Також з договорів про закупівлю природного газу, укладених Відповідачем у квітні 2017р з ПАК «НАК «Нафтогаз України», вбачається закупівля Відповідачем у квітні-грудні 2017р. природного газу в обсязі 654000 тис. куб. м. Про наявність грошових коштів у Відповідача свідчить інформація про закупівлю на торгах природного газу на суму 0,00 грн. Дані обставини свідчать, що Відповідач мав та має можливість виконати рішення суду у даній справі.

Також апеляційний суд враховує, що рішення суду прийняте 03.12.2015р. та вже протягом півтора роки залишається не виконаним Відповідачем.

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку суд не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (див. §40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004р.). При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004р.).

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків...».

Отже, посилання Відповідача на відсутність у нього протягом півтори роки необхідних коштів та ресурсів не можуть вважатися винятковими обставинами. Довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю.

Також суд приймає до уваги скрутне фінансове становище Позивача, нанесення Позивачу збитків, на підтвердження чого Позивачем до матеріалів справи долучено звіт про фінансовий стан та звіт про фінансові результати Позивача за 2016 рік. Згідно з даними яких за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. збитки Позивача склали 6047233,00 грн. Сума непокритого збитку підприємства Позивача складає 30222157,00 грн, що є більшим на 25% з початку 2016 року (код рядка 1420 балансу). При цьому, природний газ є основною сировиною для виготовлення Позивачем хімічної продукції, яку в подальшому реалізує та сплачує податки до бюджету, розраховується зі своїми контрагентами, виплачує працівникам заробітну плату та підтримує своє виробництво. Вилучення Відповідачем значних обсягів газу з циклу виробництва Позивача призвело до зниження обсягів виробництва продукції та, як наслідок, до зниження конкурентоспроможності підприємства Позивача на ринку хімічної продукції.

Також, відповідно до офіційної інформації, розміщеної на сайті Відповідача, з 06.03.2017р. розпочато процедуру обмеження газопостачання для Позивача, зокрема, через відсутність підтверджених обсягів природного газу на березень 2017 року та наявною заборгованістю за послуги транспортування природного газу. Як наслідок Позивачем було видано наказ №316 від 07.03.2017р. "Про зупинення цехів № 3 та № 5/6" (цехів з виробництва аміачної селітри та азотної кислоти).

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що довготривале невиконання Відповідачем рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015р. є суттєвою перешкодою для здійснення Позивачем своєї статутної діяльності.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.05.2017р. у справі №910/10186/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.05.2017р. у справі №910/10186/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов