УХВАЛА

18.07.2017Справа № 910/9377/17
Суддя Отрош І.М., розглянувши матеріали справи

за позовомДержавного підприємства "Адміністрація морських портів України"
доДержавного підприємства водних шляхів "Укрводшлях"
простягнення 3140512 грн. 16 коп.
Представники сторін:

від позивача: Сидоренко Д.О. - представник за довіреністю № 7627 від 16.12.2016;

від відповідача: Мусієнко О.В. - представник за довіреністю № Пр/10-07/43 від 03.07.2017;

Кудряшов О.Ю. - представник за довіреністю № Пр/10-07/44 від 03.07.2017.

ВСТАНОВИВ:

09.06.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" вимогами до Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" про стягнення 3140512 грн. 16 коп., з яких 1810133 грн. 50 коп. пені та 1330378 грн. 66 коп. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 порушено провадження у справі № 910/9377/17, розгляд справи призначено на 04.07.2017.

У судовому засіданні 04.07.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 18.07.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 18.07.2017 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 18.07.2017 надали усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 18.07.2017, розглянувши матеріали справи № 910/9377/17, суд дійшов висновку про зупинення провадження у даній справі з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що 05.11.2015 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (замовник) та Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях" (виконавець) укладено Договір № 305-В-ФДЛ-15, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги, зазначені у п. 2.2 цього договору, а замовник - прийняти та оплатити надані послуги в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 найменування послуг: послуги з технічного обслуговування судноплавних каналів (Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу (БДЛК) та Херсонського морського каналу (ХМК) для підтримки у працездатному стані відповідно до паспортних характеристик шляхом днопоглиблення з транспортуванням грунту на звалище грунту.

Відповідно до п. 5.1 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 оплата наданих послуг здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 10 банківських днів з дати отримання замовником оригіналу належним чином оформленого рахунку на оплату та за умови наявності підписаних сторонами актів наданих послуг та довідок про вартість наданих послуг.

Згідно з п. 6.1 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 строк надання послуг за цим договором - протягом 2015 року та визначається календарним графіком надання послуг (Додаток № 2).

Згідно з п. 6.5 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 початок, хід, строки та етапи надання послуг визначаються календарним графіком надання послуг (Додаток № 2), який визначається з урахуванням пропозиції на підставі виробничих показників днопоглиблювального обладнання, що планується задіяти при виконанні днопоглиблення.

Згідно з п. 6.6 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 замовник може у разі необхідності прийняти рішення про уповільнення, зупинення або прискорення надання послуг із внесенням у встановленому порядку змін у цей договір, у тому числі до календарного графіку надання послуг, тощо.

Відповідно до п. 7.3.1 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 виконавець зобов'язується забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором та календарним графіком надання послуг (Додаток № 2), який є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 7.3.6 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 виконавець зобов'язаний надавати послуги в обсягах, визначених у календарному графіку надання послуг, в межах загального обсягу надання послуг, визначеного у п. 2.3 цього договору.

Відповідно до п. 8.4 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 за надання послуг в обсягах, менших за обсяг надання послуг у відповідному календарному місяці, зазначений у графіку надання послуг (Додаток № 2), виконавець сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0, 1% вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення порівняно з календарним графіком надання послуг понад 30 днів - додатково сплачується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що відповідачем було порушено умови Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 щодо строків надання послуг, погоджених сторонами у календарному графіку надання послуг (Додаток № 2), зокрема позивач зазначив, що відповідачем були надані послуги в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що визначені у календарному графіку надання послуг у відповідному календарному місяці, у зв'язку з чим позивачем було нараховану відповідачу штрафні санкції (відповідно до п. 8.4 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015).

Зокрема, позивач зазначив, що 27.04.2016 він направив відповідачу претензію на суму 772880 грн. 11 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 2 від 31.12.2015, актом № 1 від 22.03.2016 та актом № 2 від 31.03.2016), та відповідач у відповіді на претензію повідомив, що не має можливості сплатити нараховані штрафні санкції у вказаному розмірі, однак просив утримати вказаний розмір штрафних санкцій (772880 грн. 11 коп.) із суми першого закритого акту надання послуг (за липень 2016 року).

Крім того, позивач зазначив, що 29.07.2016 він направив відповідачу претензію на суму 436088 грн. 70 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 3 від 10.05.2016 та актом № 4 від 30.06.2016, та у відповідач у відповіді на претензію повідомив, що не має можливості сплатити нараховані штрафні санкції у вказаному розмірі, однак просив утримати вказаний розмір штрафних санкцій (436088 грн. 70 коп.) при подальшому здійсненні розрахунків між сторонами.

Також, позивач зазначив, що 15.08.2016 він направив відповідачу претензію на суму 702159 грн. 61 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 5 від 27.07.2016, та у відповідач у відповіді на претензію повідомив, що не має можливості сплатити нараховані штрафні санкції у вказаному розмірі, однак просив утримати вказаний розмір штрафних санкцій (702159 грн. 61 коп.) при подальшому здійсненні розрахунків між сторонами.

Крім того, позивач зазначив, що 19.09.2016 він направив відповідачу претензію на суму 841167 грн. 21 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 6 від 19.09.2016, та у відповідач у відповіді на претензію повідомив, що не має можливості сплатити нараховані штрафні санкції у вказаному розмірі, однак просив утримати вказаний розмір штрафних санкцій (841167 грн. 21 коп.) при подальшому здійсненні розрахунків між сторонами.

Також, позивач зазначив, що 21.09.2016 він направив відповідачу претензію на суму 388216 грн. 53 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 7 від 09.09.2016, та у відповідач у відповіді на претензію повідомив, що не має можливості сплатити нараховані штрафні санкції у вказаному розмірі, однак просив утримати вказаний розмір штрафних санкцій (388216 грн. 53 коп.) при подальшому здійсненні розрахунків між сторонами (за вересень 2016 року).

Позивач зазначив, що вказані дії відповідача свідчать про визнання відповідачем обов'язку сплатити штрафні санкції, нараховані позивачем у вказаному розмірі (у загальному розмірі 3140512 грн. 16 коп.), та, при цьому, внаслідок надсилання відповідачем позивачу листів про утримання нарахованих позивачем штрафних санкцій, позивач здійснював зарахування зустрічних однорідних вимог, тобто зменшував суму грошових коштів, що підлягала сплаті за виконані відповідачем роботи, на суму нарахованих штрафних санкцій.

Однак, позивач зазначив, що відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 3140512 грн. 16 коп. як заборгованості з оплати за виконані відповідачем роботи за Договором № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015, та рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 позов Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість у розмірі 3140512 грн. 16 коп.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що нараховані позивачем штрафні санкції за Договором № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 у загальному розмірі 3140512 грн. 16 коп. залишились відповідачем несплаченими, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача вказаний розмір штрафних санкцій, а саме штрафні санкції у сумі 3140512 грн. 16 коп., з яких 1810133 грн. 50 коп. пені та 1330378 грн. 66 коп. штрафу.

Судом встановлено, що у лютому 2017 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" з вимогами до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення 3140512 грн. 17 коп. як заборгованості з оплати за виконані Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях" роботи за Договором № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 роботи.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 позов Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість у розмірі 3140512 грн. 16 коп.

При цьому, у рішенні Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 судом було встановлено, що факт надання послуг виконавцем (Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях") та отримання їх замовником (Державним підприємством "Адміністрація морських портів України") за Договором № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 підтверджується підписаними обома сторонами актами наданих послуг: № 1 (191) від 28.12.2015 за грудень 2015 року на суму 2629935,00 грн, № 2 (205) від 31.12.2015 за грудень 2015 року на суму 1931160,00 грн, № 1 (36) від 22.03.2016 за березень 2016 року на суму 6925495,50 грн, № 2 (55) за березень 2016 року на суму 5386920,00 грн, № 3 (79) від 10.05.2016 за квітень 2016 року на суму 731808,00 грн, № 4 (108) від 30.06.2016 за червень 2016 року на суму 2886576,00 грн, № 5 (845) від 27.07.2016 за липень 2016 року на суму 5051508,00 грн, № 6 (211) від 19.09.2016 за вересень 2016 на суму 3420186,00 грн, № 7 (212) від 21.09.2016 на суму 1528411,50 грн., а також довідками про вартість наданих послуг, в загальному розмірі становить вартість яких 30492000,00 грн.

У вказаному рішенні суду зазначено, що за твердженнями позивача, в порушення п. 7.1.1 Договору відповідач оплатив надані послуги частково в сумі 27351487,84 грн, заборгувавши позивачу 3140512,17 грн, про стягнення яких і заявлений даний позов. Факт надання виконавцем послуг за вказаними актами та отримання від нього відповідних рахунків-фактур для їх оплати відповідачем спростовано не було, так само як і не було подано доказів оплати заявленої суми боргу.

Водночас, у рішенні Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 вказано про те, що заперечуючи проти позовних вимог, відповідач (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України") стверджував, що зобов'язання відповідача щодо оплати 3140512,16 грн припинено шляхом зарахування взаємних вимог відповідно до діючого законодавства.

Так, у зв'язку з наданням виконавцем послуг в обсягах, менших за обсяг надання послуг у відповідному календарному місяці, зазначений у календарному графіку надання послуг, відповідач неодноразово звертався до позивача із претензіями про сплату пені в порядку п. 8.4 Договору за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором (претензія № 2023 від 24.04.2016 на суму 772880,11 грн, претензія № 3625 від 29.07.2016 на суму 436088,70 грн, претензія № 3825 від 15.08.2016 на суму 702159,61 грн, претензія № 4254 від 19.09.2016 на суму 841167,21 грн, претензія № 4284 від 21.09.2016 на суму 388216,53 грн).

Згідно з наданими позивачем відповідями (від 05.05.2016 № Пр/10-08/42, від 09.08.2016 № Пр/10-08/74, від 23.08.2016 № Пр/10-08/77, від 20.09.2016 № 06-07/140, від 21.09.2016 № 06-07/142) на вказані претензії, позивач просив утримати нараховану за Договором суму штрафних санкцій із суми актів у зв'язку відсутністю можливості сплатити пеню через скрутне фінансове становище підприємства.

Як вказав відповідач у справі № 910/3148/17 (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"), у зв'язку з отриманням вказаних відповідей від позивача (Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях"), відповідачем було здійснено зарахування взаємних вимог шляхом зменшення суми заборгованості відповідача за надані послуги на суму нарахованих штрафних санкцій, що відображено у бухгалтерському обліку відповідача.

Відхиляючи вказані твердження Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", судом у справі № 910/3148/17 було зазначено, що заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань. Натомість, доказів вчинення вказаного правочину у вигляді направлення відповідної заяви на адресу позивача (Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях") в матеріали справи не подано, тому немає правових підстав визнати вказане зарахування та визнати зобов'язання припиненими на відповідну суму.

Більше того, як зазначено у п. 1.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14, вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 ЦК України.

З огляду на викладене, судом у справі № 910/3148/17 було зазначено, що заперечення відповідача (Державного підприємства "Адміністрація морських портів України") не доведені ним належними доказами, тому не беруться судом до уваги.

За таких обставин, зважаючи на доведення позивачем (Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях") факту невиконаних грошових зобов'язань перед ним у відповідача (Державного підприємства "Адміністрація морських портів України") на суму 3140512,16 грн, а також відсутність належних доказів, які б спростовували позовні вимоги, суд у справі № 910/3148/17 визнав законним та справедливим задоволення позову Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення 3140512 грн. 16 коп. у повному обсязі.

Судом встановлено, що 06.06.2017 Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17, та ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Як зазначено у п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати: а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; б) чим зумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Як встановлено судом, предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача штрафних санкцій, нарахованих відповідно до п. 8.4 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015, за надання послуг в обсягах, менших за обсяг надання послуг у відповідному календарному місяці, що зазначений у календарному графіку надання послуг (Додаток № 2), а саме штрафних санкцій у загальному розмірі 3140512 грн. 16 коп. (1810133 грн. 50 коп. пені та 1330378 грн. 66 коп. штрафу).

Таким чином, у даній справі суд повинен встановити наявність підстав для стягнення вказаного розміру штрафних санкцій з відповідача та обставини щодо сплати/несплати відповідачем штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань наведені у ст.ст. 599 - 609 Цивільного кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є підставою для припинення зобов'язання.

Як встановлено судом, у позовній заяві у даній справі позивач зазначає, що 27.04.2016 він направив відповідачу претензію на суму 772880 грн. 11 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 2 від 31.12.2015, актом № 1 від 22.03.2016 та актом № 2 від 31.03.2016); 29.07.2016 він направив відповідачу претензію на суму 436088 грн. 70 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 3 від 10.05.2016 та актом № 4 від 30.06.2016); 15.08.2016 він направив відповідачу претензію на суму 702159 грн. 61 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 5 від 27.07.2016); 19.09.2016 він направив відповідачу претензію на суму 841167 грн. 21 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 6 від 19.09.2016); 21.09.2016 він направив відповідачу претензію на суму 388216 грн. 53 коп. (штраф та пеня, нараховані за надання послуг в обсягах, менших за обсяги надання послуг, що передбачені графіком надання послуг, за актом № 7 від 09.09.2016) - копії відповідних претензій долучено позивачем до позовної заяви.

При цьому, як встановлено судом, позивач у позовній заяві у даній справі зазначив, що відповідач, отримавши вказані претензії позивача, надсилав листи-відповіді, в яких вказував про відсутність коштів сплатити нараховані позивачем штрафні санкції та просив утримати нарахований позивачем розмір штрафних санкцій з оплати за виконані відповідачем роботи при подальшому здійсненні розрахунків за Договором № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 (копії листів-відповідей відповідача долучено позивачем до позовної заяви).

Як зазначає позивач у позовній заяві у даній справі, вказані дії відповідача свідчать про визнання відповідачем обов'язку сплатити штрафні санкції, нараховані позивачем у загальному розмірі 3140512 грн. 16 коп., та, при цьому, внаслідок надсилання відповідачем позивачу листів про утримання нарахованих позивачем штрафних санкцій, позивач здійснював зарахування зустрічних однорідних вимог, тобто зменшував суму грошових коштів, що підлягала сплаті за виконані відповідачем роботи, на суму нарахованих штрафних санкцій.

Тобто, по суті, позивач вказує на те, що зобов'язання відповідача зі сплати штрафних санкцій у загальному розмірі 3140512 грн. 16 коп. припинились, на думку позивача, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Водночас, як встановлено судом, відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 3140512 грн. 16 коп. як заборгованості з оплати за виконані відповідачем роботи за Договором № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015, та рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 позов Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість у розмірі 3140512 грн. 16 коп.

Як встановлено судом, при розгляді справи № 910/3148/17 відповідач (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України") стверджував, що зобов'язання відповідача щодо оплати 3140512,16 грн припинено шляхом зарахування взаємних вимог відповідно до діючого законодавства.

Як встановлено судом, відхиляючи вказані твердження Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", судом у справі № 910/3148/17 було зазначено, що доказів вчинення позивачем правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог у вигляді направлення відповідної заяви на адресу позивача (Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях") в матеріали справи не подано, тому немає правових підстав визнати вказане зарахування та визнати зобов'язання припиненими на відповідну суму.

Крім того, судом у справі № 910/3148/17 було зазначено, що відповідно до п. 1.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14, вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 ЦК України.

З огляду на викладене, судом у справі № 910/3148/17 було встановлено неправомірність здійснених позивачем зарахувань зустрічних однорідних вимог на суму 3140512 грн. 16 коп., та задоволено позов Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення 3140512 грн. 16 коп.

Як встановлено судом, 06.06.2017 Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17, та ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Таким чином, наразі Київським апеляційним господарським судом перевіряється правильність застосування Господарським судом міста Києва норм матеріального та процесуального права при винесенні рішення у справі № 910/3148/17, зокрема обставини щодо припинення/неприпинення зобов'язань Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" за Договором № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015 у загальному розмірі 3140512 грн. 16 коп. (1810133 грн. 50 коп. пені та 1330378 грн. 66 коп. штрафу).

При цьому, в межах розгляду даної справи суд повинен встановити наявність підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 3140512 грн. 16 коп. (1810133 грн. 50 коп. пені та 1330378 грн. 66 коп. штрафу) за Договором № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015, в тому числі встановити, чи були припинені зобов'язання відповідача зі сплати на користь позивача вказаного розміру штрафних санкцій шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Тобто, судом у справі № 910/9377/17 підлягають встановленню обставини, які вже встановлювались судом у справі № 910/3148/17, зокрема, обставини щодо припинення/неприпинення зобов'язань відповідача (Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях") щодо сплати на користь позивача (Державного підприємства "Адміністрація морських портів України") штрафних санкцій у загальному розмірі 3140512 грн. 16 коп. (1810133 грн. 50 коп. пені та 1330378 грн. 66 коп. штрафу) за Договором № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас, наразі рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 не набрало законної сили, так як 06.06.2017 Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" було подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17, та ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Таким чином, наразі в межах справи № 910/3148/17 встановлюються обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення - правомірність/неправомірність проведеного позивачем (Державним підприємством "Адміністрація морських портів України") зарахування зустрічних однорідних вимог (та, відповідно, наявність підстав для припинення зобов'язань на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України) на суму 3140512 грн. 16 коп. (штрафні санкції, нараховані відповідно до п. 8.4 Договору № 305-В-ФДЛ-15 від 05.11.2015), з огляду на що суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 910/9377/17 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17.

З огляду на викладене, керуючись ч. 1 ст. 79 та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 910/9377/17 за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" про стягнення 3140512 грн. 16 коп. до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі № 910/3148/17 за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" про стягнення 3140512 грн. 16 коп.

Суддя І.М. Отрош