УХВАЛА

20.07.2017№ 13/565-А

За заявою Київського міського центру зайнятості

про видачу дублікату виконавчого листа від 09.07.2007 у справі № 13/565-А

За адміністративним позовом Заступника прокурора Голосіївського району м. Києва в

інтересах держави в особі Київського міського центру зайнятості

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санація"

про стягнення 3 263, 84 грн.

Представники учасників судового процесу: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 16.03.2007 у справі № 13/565-А (суддя Шевченко Е.О.) адміністративний позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санація" на користь Київського міського центру зайнятості 3 263, 84 грн. страхових внесків.

09.07.2007 на виконання вищевказаної постанови господарським судом міста Києва видано виконавчий лист № 13/565-А.

05.07.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Київського міського центру зайнятості надійшла заява про видачу дублікату вищезазначеного виконавчого листа.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва від 05.07.2017 № 05-23/1993 призначено повторний автоматизований розподіл поданої Київським міським центром зайнятості заяви про видачу дублікату виконавчого листа у зв'язку зі звільненням судді ОСОБА_3 Внаслідок повторного автоматизованого розподілу заяву передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2017 розгляд вищевказаної заяви призначено на 20.07.2017 року.

Представники учасників судового процесу в судове засідання 20.07.2017 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши заяву Київського міського центру зайнятості про видачу дублікату виконавчого листа від 09.07.2007 у справі № 13/565-А, суд вирішив задовольнити її, враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України замість втраченого оригіналу виконавчого листа адміністративний суд, який видав виконавчий лист, за заявою стягувача або поданням державного виконавця може видати його дублікат. Суд розглядає заяву (подання) про видачу дубліката в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача або державного виконавця, що звернулися із заявою (поданням), та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до листа № 6188 від 03.03.2015 Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві вбачається, що 10.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Водночас, стягувачем означеного документа отримано не було.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 р. вказав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 р. зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Разом з тим, судом враховано, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 р. у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов'язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Також, суд звертає увагу на те, що видача дублікату виконавчого листа жодним чином не порушує права боржника та не покладає на нього якихось додаткових зобов'язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист.

За таких обставин, оскільки заяву про видачу дублікату виконавчого листа подано з дотриманням вимог, встановлених кодексом адміністративного судочинства України, а також приймаючи до уваги відсутність доказів в підтвердження добровільного виконання боржником судового рішення у даній справі, суд дійшов висновку, що подана Київським міським центром зайнятості заява про видачу дублікату виконавчого листа від 09.07.2007 у справі № 13/565-А підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Київського міського центру зайнятості про видачу дублікату виконавчого листа від 09.07.2007 у справі № 13/565-А задовольнити.

2. Видати Київському міському центру зайнятості дублікат виконавчого листа від 09.07.2007 у справі № 13/565-А.

3. Втрачений оригінал виконавчого листа від 09.07.2007 у справі № 13/565-А вважати недійсним.

4. Дублікат виконавчого листа 09.07.2007 у справі № 13/565-А надіслати заявнику після спливу терміну для оскарження ухвали про видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.Є. Літвінова