ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2017 р. Справа № 917/887/17

позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, в особі Велико-Кохнівської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", пр-т Полтавський, 277, м. Кременчук, 39628

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекомунікаційна компанія "Лінк Телеком", вул. Ігоря Сердюка, 1, кім. 135, м. Кременчук, Полтавська обл., 39605

про стягнення 80888,76 грн.

Суддя Семчук О.С.

Представники в судовому засіданні 11.07.2017р.:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №10-74/1910 від 15.02.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1/21-06/2017 від 01.03.2017р.

Представники після перерви, в судовому засіданні 28.07.2017р.:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №10-74/1910 від 15.02.2017р.

від відповідача: не з'явився

Рішення приймається після перерви, оголошеної у судовому засіданні 11.07.2017 р.

28.07.2017 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекомунікаційна компанія "Лінк Телеком" заборгованості за договором №57 від 20.12.2016р. про тимчасове використання місць на опорах ПЛ-0,22-0,38-6-10 кВ для розміщення на них ТКМ та/або ЕМ у розмірі 80888,76грн.

Позивачем подана заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 88346,69грн., з яких: 86641,95грн. сума основного боргу; 424,11грн. - пеня, 50,32грн. - 3% річних, 1155,22грн. - штраф та 75,09грн. - інфляційні витрати. В судовому засіданні 11.07.2017р. вказана заява була отримана відповідачем.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова Пленуму ВГСУ № 18) передбачені ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 55 Господарського процесуального кодексу ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Суд приймає зазначену заяву до розгляду та вирішує спір виходячи з нової ціни позову, а саме, про стягнення з відповідача 88346,69грн., з яких: 86641,95грн. сума основного боргу; 424,11грн. - пеня, 50,32грн. - 3% річних, 1155,22грн. - штраф та 75,09грн. - інфляційні витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушуючи умови договору не виконав належним чином зобов"язань по своєчасній оплаті місць на опорах.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. У відзиві на позовну заяву (вхід. №8594 від 11.07.2017року) посилається на те, що він фактично не користувався опорами позивача та вказує на відсутність акту надання послуг.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив :

20.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телекомунікаційна компанія "Лінк Телеком" було укладено Договір № 57 про тимчасове використання місць на опорах ПЛ - 0,22 -0,38-6-10 кВ для розміщення на них ТКМ та/або ЕМ (далі Договір).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Власник ПЛ надає право Власнику ТКМ та/або ЕМ використовувати місця на опорах ПЛ-0,22-0,38-6-10 кВ, зазначені в Додатку №1 до Договору, для розміщення на них телекомунікаційних мереж (далі - ТКМ) та/або електричних мереж (далі - ЕМ), що належать їм на праві власності чи користуванні (далі - послуги) ( п. 1.1 Договору);

- надання місць на опорах ПЛ-0,22-0,38-6-10 кВ для розміщення на них ТКМ та/або ЕМ оформляється представниками сторін Актом розміщення ТКМ та/або ЕМ та узгодження договірної ціни (Акт), який є Додатком №1 до договору (п.1.3 Договору);

- вартість послуг встановлюється відповідно до Додатку №1 Договору і складає в місяць 5776,13грн., у тому числі ПДВ 962,69грн. (п.2.1 Договору);

- якщо послуги надавалися не повний місяць, то вартість послуг за такий місяць розраховується пропорційно кількості днів, протягом яких послуги надавалися (п.2.3 Договору);

- нарахування плати за послуги починається з дати, зазначеної у п.7.1 Договору. Плата за додаткові обсяги ТКМ та/або ЕМ, які не увійшли до первісної редакції Акту, нараховується з моменту оформлення доповнення до такого Акту (п.2.3 Договору);

- розрахунки по Договору проводяться щомісячно у формі попередньої оплати, шляхом перерахування Власником ТКМ та/або ЕМ грошових коштів на поточний рахунок Власника ПЛ в розмірі, зазначеному в п.2.1 Договору, не пізніше 25 числа місяця, що передує тому, за який здійснюється оплата (п.2.4 Договору).

Позивач свої зобов'язання по Договору виконав в повному обсязі, що підтверджується актом від 20.12.2016 року № 54 про розміщення ТКМ та/або ЕМ та узгодження договірної ціни використання місць на опорах ПЛ-0,22-0,38-6-10кВ для розміщення ТКМ та/або ЕМ.

Відповідач свої зобов'язання за Договором щодо оплати не виконав.

Станом на момент розгляду справи в суді, за розрахунком позивача, за відповідачем значиться основна заборгованість в розмірі 86641,95грн. за період лютий 2016р. - лютий 2017р. та за квітень - травень 2017р. (за рахунками №90702144, №90702152, №90702156, №90702157, №90702159, №90702161, №90702163, №90702165, №90702166, №90702167 від 23.02.2017 року, за рахунками №90703540, №90703541, №90703542 від 01.03.2017 року, за рахунком №90709971 від 04.04.2017р., та №90709925 від 04.04.2017р..).

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за Договором в частині своєчасної оплати отриманих послуг, будь-яких доказів такої оплати матеріали справи не містять.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, з посиланням на те, що ним не здійснювалося фактичне користування опорами в спірному періоді є необґрунтованим, оскільки відповідно до п.1.3 Договору, факт надання місць на опорах ПЛ-0,22-0,38-6-10кВ для розміщення на них ТКМ та/або ЕМ підтверджується Актом розміщення ТКМ та/або ЕМ та узгодження договірної ціни, який є Додатком №1 до договору. Відповідний акт підписаний сторонами без зауважень.

Факт порушення відповідачем своїх договірних зобов"язань підтверджений матеріалами справи.

Посилання відповідача на те, що він не мав технічної можливості користуватися опорами позивача у зв'язку з відсутністю погодженої з позивачем проектної документації (п. 3.1.2. Договору) судом до уваги не приймається. Оскільки в Договорі відсутні вимоги щодо розрахунків за договором після погодження проектної документації. Навпаки, розробку проектної документації та її погодження можливо зробити протягом усього строку дії договору. А розрахунки за договором проводяться щомісячно, шляхом перерахування відповідачем грошових коштів на поточний рахунок позивача (п. 2.4. Договору). Ця вимога, відповідно до умов договору, є безумовною.

Також, суд критично оцінює твердження відповідача щодо відсутності підписаних актів про надання послуг. По-перше, відповідно до умов Договору розрахунки по ньому проводяться незалежно від наявності чи відсутності актів, по-друге, акти виконаних робіт разом з рахунками на оплату направлялись відповідачу (докази в матеріалах справи).

Окрім того, суд звертає увагу на наявність в матеріалах справи доказів оплати відповідачем рахунку за використання опор у березні 2017р., що додатково вказує на часткове виконання відповідачем умов договору № 57 від 20.12.2016р. про тимчасове використання місць на опорах ПЛ-0,22-0,38-6-10 кВ для розміщення на них ТКМ та/або ЕМ.

Таким чином, вимоги про стягнення основної заборгованості за Договором судом визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до вимог п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили, що у випадку порушення строку оплати послуг, передбаченого п. 2.3. Договору, власник ТКМ та/або ЕМ сплачує власнику ПЛ пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів додатково сплачується штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми простроченого платежу.

У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язання за договором щодо оплати отриманих послуг, позивачем нарахована та заявлено до стягнення 424,11грн. пені та штраф у розмірі 1155,22грн. (за період квітень - травень 2017 року).

Стаття 625 ЦК України визначає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

На підставі ст.625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 50,32грн. 3% річних за період квітень - травень 2017 року та 75,09грн. інфляційних втрат за квітень 2017 року.

Суд здійснив перерахунок суми річних, інфляційних нарахувань, пені та штрафу за допомогою калькулятора системи "Ліга. ОСОБА_3 9.5.3" та встановив, що позовні вимог в цій частині є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань підтверджений матеріалами справи і не спростований належними доказами відповідачем, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, господарський суд покладає на нього витрати по сплаті судового збору згідно ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекомунікаційна компанія "Лінк Телеком" (39600, м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, 1, кімната 135, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5), в особі Велико-Кохнівської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (39628, м. Кременчук, проспект Полтавський, 277; ; р/р 5001, ПАТ "ТАСКОМБАНК") 88346,69грн., з яких: 86641,95грн. сума основного боргу; 424,11грн. - пеня, 50,32грн. - 3% річних, 1155,22грн. - штраф та 75,09грн. - інфляційні витрати., а також 1600,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 01.08.2017 року.

Суддя Семчук О.С.