номер провадження справи 32/100/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017 Справа № 908/1452/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Стандарт (69096, м. Запоріжжя, вул. Ладозька, б. 36, кв. 115)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжоблекологія (69035, АДРЕСА_1)

про стягнення коштів

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_1, довіреність № 22/02/2017 від 22.02.2017р.

Від відповідача не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

13.07.2017 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Стандарт про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжоблекологія 25910грн. 03коп., яка складається з 24031 грн. 01 коп. основного боргу, 402 грн. 93коп. 3% річних, 1898 грн. 45 коп. індексу інфляції.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.07.2017 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1452/17, судове засідання призначено на 02.08.2017 р.

02.08.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві, на підставі ст. ст. 509, 625, 692 ЦК України, ст. 193 ГК України, просить позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, про поважність причин неявки свого представника відповідач суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав.

Ухвала суду направлена на адреси сторін в установленому законом порядку, на адресу господарського суду від сторін не поверталась.

Адреса відповідача підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Судовий процес проводився без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду передано спір про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжоблекологія 25910грн. 03коп., яка складається з 24031 грн. 01 коп. основного боргу, 402 грн. 93коп. 3% річних, 1898 грн. 45 коп. індексу інфляції. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідно до досягнутої домовленості ТОВ «ТД Стандарт» (далі-позивач), в період листопад-грудень 2016 р. поставило ТОВ «Запоріжоблекологія» (далі-відповідач) металопрокат на загальну суму 34596,26 грн.

Поставка металопрокату здійснена в обсягах та за цінами визначеними в рахунку - фактурі №ТД-120808 від 08.12.2016р., рахунку - фактурі №ТД-121521 від 15.12.2016р. та рахунку - фактурі №ТД-112402 від 24.11.2016р.

Факт приймання - передачі металопрокату підтверджується видатковими накладними №ТД-112922 від 29.11.2016р. на суму 24031,01 грн.; № ЖГД-121619 від 16.12.2016р. на суму 2481,25 грн.; № ТД-121620 від 16.12.2016р. на суму 8084,00 грн.

Отримання рахунку та прийняття металопрокату здійснено представником ТОВ «Запоріжоблекологія» відповідно до довіреностей на отримання ТМЦ.

Згідно з умовами зазначеними в рахунках, строк оплати останньої партії товару не пізніше 17.12.2016р.

В рахунок поставленої продукції, відповідач здійснив часткову оплату в сумі 10565,25 грн. (плат. доручення від 16.12.2016р. на суму 10 565,25 грн.).

На момент розгляду спору по суті, відповідач перед позивачем має заборгованість в сумі 24031,01 грн.

Судом встановлено, що сторонами склалися правовідносини купівлі-продажу, які регулюються законом.

Згідно зі ст. ст. 11, 509 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За накладними №ТД-112922, ЖГД-121619, №ТД-121620 відповідач отримав поставлений ТОВ «ТД «Стандарт» товар, проте свого зобов'язання з оплати отриманого від позивача товару не виконав.

Згідно зі ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Намагаючись вирішити питання про повернення відповідачем заборгованості, позивач 20.04.2017р. та 19.06.2017р. звернувся до відповідача з претензією про погашення заборгованості.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач доказів виконання зобовязання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 24031,01 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача суму 3% річних за період з 18.12.2016р. по 10.07.2017р. в розмірі 402,93 грн., а також суму інфляційних втрат за період з січня 2016 р. по червень 2017 р. в розмірі 1898,45 грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок наданий позивачем і встановлено, що предявлені до стягнення сума 3% річних та сума індексу інфляції підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 Про судове рішення передбачено, що рішення з господарського спору повинно прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, с достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Пунктом 4 зазначеної Постанови передбачено, що, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні в мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування й ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Стандарт (69096, місто Запоріжжя, вул. Ладозька, б. 36, кв. 115) до товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжоблекологія (69035, АДРЕСА_1) задовольнити

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжоблекологія» (Код ЕДРПОУ 35627954, 69035, АДРЕСА_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Стандарт» (, АДРЕСА_3, 69096) суму основного боргу у розмірі 24 031 (двадцять чотири тисячі тридцять одна) грн. 01 коп., суму трьох відсотків річних у розмірі 402 (чотириста дві) грн. 93 грн., суму індексу інфляції в розмірі 1898 (одна тисяча вісімсот девяносто вісім) грн. 45 грн., суму судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 02 серпня 2017 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.