ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Справа № 916/3694/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І., - головуючого, доповідача
Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз"
на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.04.2017
у справі№ 916/3694/16
Господарського судуОдеської області
за позовомЗаступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі: - Великодальницької сільської ради; - Новодолинської сільської ради; - Одеської обласної державної адміністрації;
до- Одеської міської ради; - Департаменту міського господарства Одеської міської ради; - Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз"
провизнання незаконним рішення Одеської міської ради, визнання недійсним договору оренди землі,

за участю представників:
прокурораПаршутіна Ю.В.- посвідч. № 044787;
позивачівне з'явились
відповідачівне з'явились

ВСТАНОВИВ:

30.12.2016 Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Великодальницької сільської ради, Новодолинської сільської ради, Одеської обласної державної адміністрації до Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю „Союз" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки полігону ТПВ „Дальницькі кар'єри" загальною площею 96,2 га укладеного 14.06.2013 Одеською міською радою, Департаментом міського господарства Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю „Союз", шляхом підписання сторонами удаваного правочину - інвестиційного договору на проведення робіт з будівництва сміттєпереробного заводу; про визнання незаконним рішення Одеської міської ради від 16.04.2013 № 3314-VI про затвердження проекту інвестиційного договору на проведення робіт з будівництва сміттєпереробного заводу.

В обґрунтування позову прокурор вказав, що Одеська міська рада не мала права передавати спірну земельну ділянку в оренду, як належну до комунальної власності територіальних громад населених пунктів сіл Нова Долина Овідіопольського району та Великий Дальник Біляївського району Одеської області, чиї права реалізуються через Новодолинську та Великодальницьку сільські ради, визначені як позивачі у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2017 (суддя Д'яченко Т.Г.) позовну заяву Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Великодальницької сільської ради, Новодолинської сільської ради та Одеської обласної державної адміністрації залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 (судді Принцевська Н.М. - головуючий, Діброва Г.І., Ярош А.І.) ухвалу господарського суду скасовано, справу передано на розгляд Господарському суду Одеської області.

Не погоджуючись з висновками апеляційного господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду, а ухвалу господарського суду залишити без змін. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права, а саме, суд не врахував, що в порушення вимог частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор не обґрунтував наявність підстав для здійснення представництва та захисту порушених інтересів держави, не обґрунтував, в чому саме полягає таке порушення; крім того, суд не врахував відсутність у матеріалах позовної заяви доказів, на підтвердження факту наявності у позивачів відповідного права, за захистом якого звернувся прокурор; в порушення статей 33, 54 Господарського процесуального кодексу України, суд не врахував відсутності у матеріалах справи доказів, які має розглянути по суті господарський суд за вказівкою апеляційної інстанції.

Відзиву на касаційну скаргу не подано; представники сторін не скористались процесуальним правом на участь у судовому засіданні касаційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та прокурора, присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Залишаючи позов без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд вказав, що прокурор, визначивши в якості позивачів Великодальницьку сільську раду, Новодолинську сільську раду та Одеську обласну державну адміністрацію, як власників спірних земельних ділянок, не надав ані до позовної заяви, ані під час підготовки справи до розгляду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності у визначених в позові позивачів відповідного права, за захистом якого прокурор звернувся до суду, тобто, прокурор неправильно визначив позивача за вимогами про захист інтересів держави.

Переглядаючи справу у повному обсязі на підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції скасував ухвалу місцевого господарського суду, зазначивши, що позивачі є тими органами, до компетенції яких віднесені повноваження здійснення функцій щодо захисту інтересів територіальної громади в сфері земельних правовідносин, враховуючи предмет спору. При цьому суд вказав, що в даному випадку необхідно перевірити обґрунтованість наведених прокурором правових підстав за загальними правилами статей 4-3, 32-34, 36 Господарського процесуального кодексу України і, якщо в процесі розгляду справи наведені прокурором обставини щодо порушення інтересів держави з доказової точки зору підтверджені не будуть, з урахуванням вимог статей 4-7, 43 вказаного Кодексу прийняти рішення про відмову в задоволенні позову.

Судова колегія зазначає, що за змістом статей 2, 29 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи, зокрема, за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах. В такому випадку орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, набуває статусу позивача.

Відповідно до положень частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За статтею 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Згідно з вимогами частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зокрема, сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції i повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами; за частиною четвертої статті 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових ociб місцевого самоврядування.

За змістом позовної заяви, звертаючись з позовом на захист інтересів держави, прокурор вказав про порушення, допущені відповідачами у сфері земельних відносин, а саме, порушення встановленого законом порядку охорони та використання земель, незаконного розпорядження земельними ділянками Одеською міською радою, передачі земельної ділянки за оскаржуваним рішенням Одеської міської ради та укладанні відповідачами правочину - договору оренди, який укладено шляхом підписання удаваного правочину - інвестиційного договору на проведення робіт з будівництва сміттєпереробного заводу, в результаті чого має місце таке порушення, як недоотримання орендної плати за користування землею місцевими бюджетами.

Прокурор визначив позивачами у справі Новодолинську та Великодальницьку сільські ради, як органи, уповноважені діяти від імені територіальних громад населених пунктів, на території яких знаходяться спірні земельні ділянки загальною площею 96,2 кв.м; враховуючи розміщення земельних ділянок, визначив позивачем також Одеську обласну державну адміністрацію, як орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, в тому числі щодо розпорядження спірними земельними ділянками.

Відтак, апеляційна інстанція дійшла законного та обґрунтованого висновку, що прокурор, звертаючись з позовом про захист порушеного права на спірні земельні ділянки, які належать до комунальної власності територіальних громад населених пунктів сіл Нова Долина Овідіопольського району та Великий Дальник Біляївського району Одеської області, вірно визначив органи, уповноважені здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; відсутність доказів на підтвердження існування права комунальної власності на спірні земельні ділянки у відповідних територіальних громад не свідчить про неправильно обраний прокурором уповноважений орган, а спір в такому випадку підлягає розгляду по суті в залежності від обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи вимоги статей 91, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, розглянув та дослідив матеріали справи, правомірно скасував ухвалу господарського суду, спрямувавши справу для розгляду позовних вимог по суті.

Доводи касаційної скарги суперечать положенням чинного законодавства та зводяться до переоцінки обставин, належно встановлених судом апеляційної інстанції; підстав для скасування постанови з мотивів, наведених у касаційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 111-5, 111-7, пунктом 1 статті 111-9 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 у справі № 916/3694/16 Господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді: І. Алєєва

Т. Дроботова