РІШЕННЯ

25.07.2017Справа №910/7985/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/7985/17

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України», м. Київ,

про стягнення 72 336,90 грн.,

за участю представників:

позивача - Гамрецького Є.О. (довіреність від 11.07.2017 № 42/9);

від відповідача - не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - Концерн) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (далі - Товариство): 101 200 грн. основного боргу, що утворився у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання телекомунікаційних послуг від 30.12.2013 № 4-32 ЦКУ РТ (далі - Договір); 8 192,75 грн. пені та 894,15 грн. 3% річних, а всього 110 286,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 було порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 15.06.2017.

13.06.2017 відповідач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів та клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з відпусткою компетентного представника Товариства.

15.06.2017 позивач подав суду заяву про відсутність аналогічного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 розгляд справи було відкладено на 04.07.2017 у зв'язку з неявкою представників відповідача.

04.07.2017 відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з намаганням сторін врегулювати спір мирним шляхом.

Представники відповідача у судове засідання 04.07.2017 не з'явилися; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили; вимоги ухвал суду не виконали.

Представник позивача не заперечив проти задоволення вказаного клопотання відповідача та подав суду клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 25.07.2017 у зв'язку з неявкою представників відповідача.

25.07.2017 відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Відповідач мотивував клопотання про відкладення тим, що представник відповідача перебуває у іншому судовому засіданні.

Проте відповідач не подав суду жодного документального підтвердження перебування представника у іншому судовому засіданні.

Крім того, відповідно до частин першої - третьої статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином, стаття 28 ГПК України не обмежує коло осіб, які можуть представляти інтереси юридичної особи в суді.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 25.07.2017 представник позивача подав суду заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача: 63 250 грн. основного боргу; 8 192,75 грн. пені та 894,15 грн. 3% річних, а всього 72 336,90 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 25.07.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 25.07.2017 не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверти з ухвалами суду, які повернуто з адреси відповідача з відмітками пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 25.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 Концерном (виконавець) і Товариством (замовник) було укладено Договір, за умовами якого:

- предметом Договору є надання виконавцем, у відповідності до ліцензій, послуг з технічного обслуговування і експлуатації технічних засобів замовника, які є частиною мереж ефірного мовлення (далі - послуги) згідно умов Договору (пункт 1.1 Договору);

- замовник зобов'язався прийняти послуги та сплатити вартість наданих послуг в порядку та на умовах, що визначені Договором (підпункт 3.1.3 пункту 3.1 Договору);

- ціна Договору є договірною і за взаємною згодою сторін становить 10 000 грн. з ПДВ на місяць (пункт 4.1 Договору);

- виконавець виставляє замовнику рахунок на оплату та акт виконання робіт (надання послуг) до 3-го числа місяця наступного за розрахунковим (пункт 4.2 Договору);

- за умови підписання сторонами акта виконання робіт (надання послуг), замовник перераховує суму вказану в рахунку на сплату протягом 3 банківських днів з дня його отримання, але не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим (пункт 4.3 Договору);

- оплата послуг, які були надані за Договором здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця (пункт 4.5 Договору);

- Договір діє з 01.01.2014 до 31.12.2014 включно. За один місяць до закінчення строку дії Договору, сторона, яка бажає припинити його дію, повинна письмово попередити про це іншу сторону. Якщо у вказаний термін зазначене повідомлення не було зроблене, Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах (пункт 9.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - виконуючим обов'язки генерального директора ОСОБА_2, який діяв на підставі статуту та наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 22.01.2013 № 31, та від відповідача - директором ОСОБА_3, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками сторін.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним, не розірвано.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором з надання телекомунікаційних послуг.

17.11.2014 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору, якою сторони внесли зміни до пункту 4.1 Договору, відповідно до якого ціна Договору визначається додатком № 2 до Договору і складається з ціни на користування каналом (місцем) кабельної каналізації у відповідності до «Граничних тарифів на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій», затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 30.12.2013 № 861, та договірної ціни на послуги з технічного обслуговування і експлуатації технічних засобів замовника. Додаткова угода набрала чинності з моменту її підписання і діє з 01.01.2015 протягом строку дії Договору.

Так, додатком № 2 до Договору ціна Договору складає 12 650 грн. з ПДВ на місяць.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Спір між сторонами виник внаслідок несплати відповідачем спожитих телекомунікаційних послуг, які були надані позивачем у період з вересня 2016 року по квітень 2017 року на загальну суму 101 200 грн.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги, а останній їх прийняв без будь-яких зауважень, що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін і скріпленими печатками юридичних осіб актами виконання робіт (надання послуг), а саме: від 30.09.2016 № 1074 на суму 12 650 грн.; від 31.10.2016 № 1254 на суму 12 650 грн.; від 30.11.2016 № 1360 на суму 12 650 грн.; від 31.12.2016 № 1530 на суму 12 650 грн.; від 31.01.2017 № 26 на суму 12 650 грн.; від 28.02.2017 № 158 на суму 12 650 грн.; від 31.03.2017 № 280 на суму 12 650 грн.; від 30.04.2017 № 432 на суму 12 650 грн.

На підставі вказаних актів позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату наданих послуг, а саме: від 15.09.2016 № 1230 на суму 12 650 грн. (за вересень 2016 року); від 31.10.2016 № 1445 на суму 12 650 грн. (за жовтень 2016 року); від 18.11.2016 № 1563 на суму 12 650 грн. (за листопад 2016 року); від 19.12.2016 № 1739 на суму 12 650 грн. (за грудень 2016 року); від 26.01.2017 № 52 на суму 12 650 грн. (за січень 2017 року); від 27.02.2017 № 207 на суму 12 650 грн. (за лютий 2017 року); від 21.03.2017 № 350 на суму 12 650 грн. (за березень 2017 року); від 18.04.2017 № 510 на суму 12 650 грн. (за квітень 2017 року).

Разом з тим, 12.06.2017, відповідачем було частково погашено заборгованість перед позивачем у сумі 37 950 грн., а тому, сума основної заборгованості складає 63 250 грн. (101 200 грн. - 37 950 грн.).

На підтвердження факту часткового погашення боргу надано платіжні доручення від 12.06.2017 № 16177 на суму 12 650 грн.; № 16178 на суму 12 650 грн. та № 16179 на суму 12 650 грн. Вказані платіжні доручення додано до матеріалів справи.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача боргу у сумі 63 250 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 894,15 грн. 3% річних і 8 192,75 грн. пені за такі періоди: з 11.10.2016 (нарахованих на 12 650 грн. згідно з рахунком від 15.09.2016 № 1230) по 12.05.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума 3% річних становить 222,50 грн.; пені - 2062,71 грн.; з 11.11.2016 (нарахованих на 12 650 грн. згідно з рахунком від 31.10.2016 № 1445) по 12.05.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума 3% річних становить 190,27 грн.; пені - 1750,95 грн.; з 11.12.2016 (нарахованих на 12 650 грн. згідно з рахунком від 18.11.2016 № 1563) по 12.05.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума 3% річних становить 159,08 грн.; пені - 1460,62 грн.; з 11.01.2017 (нарахованих на 12 650 грн. згідно з рахунком від 19.12.2016 № 1739) по 12.05.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума 3% річних становить 126,84 грн.; пені - 1160,62 грн.; з 11.02.2017 (нарахованих на 12 650 грн. згідно з рахунком від 26.01.2017 № 52) по 12.05.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума 3% річних становить 94,61 грн.; пені - 860,61 грн.; з 11.03.2017 (нарахованих на 12 650 грн. згідно з рахунком від 27.02.2017 № 207) по 12.05.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума 3% річних становить 65,50 грн.; пені - 589,64 грн.; з 11.04.2017 (нарахованих на 12 650 грн. згідно з рахунком від 21.03.2017 № 350) по 12.05.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума 3% річних становить 33,27 грн.; пені - 289,63 грн.; з 11.05.2017 (нарахованих на 12 650 грн. згідно з рахунком від 18.04.2017 № 510) по 12.05.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума 3% річних становить 2,08 грн.; пені - 17,97 грн.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про таке: періоди нарахування 3% річних і пені визначені позивачем вірно; суми 3% річних і пені розраховані позивачем невірно.

За перерахунком суду сума 3% річних становить 894,17 грн., а пені - 8 209,04 грн.

Проте пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення 3% річних і пені, а тому стягненню з відповідача підлягає 894,15 грн. 3% річних і 8 192,75 грн. пені за розрахунком позивача.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з пунктом 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 27-А; ідентифікаційний код 34726705) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 10; ідентифікаційний код 01190043): 63 250 (шістдесят три тисячі двісті п'ятдесят) грн. основного боргу; 8 192 (вісім тисяч сто дев'яносто дві) грн. 75 коп. пені; 894 (вісімсот дев'яносто чотири) грн. 15 коп. 3% річних і 1 654 (одну тисячу шістсот п'ятдесят чотири) грн. 30 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 31.07.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук