КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2017 р. Справа№ 910/3797/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Буравльова С.І.

за участю представників сторін:

позивача: Вергелес Ю.О., довіреність б/н від 03.07.2017,

відповідача: Пономаренко К.П., довіреність б/н від 30.12.2016,

Кучеренко О.В., довіреність б/н від 30.12.2016,

третьої особи: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ФІНРОСТБАНК"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017

у справі №910/3797/17 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5

про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ФІНРОСТБАНК" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ" про визнання правочину недійсним.

В подальшому позивачем подано позовну заяву зі зміненим предметом позову, відповідно до якої позивач просив визнати недійсними меморіальні ордери від 03.07.2014 №50_6, №50_7, №50_8 та №50_9 на підставі яких 03.07.2014 здійснено погашення заборгованості в розмірі 1 527 616,41 грн за кредитним договором №51-КЛ/КРВ від 26.12.2012. Вказану заяву було прийнято судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі №910/3797/17 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "ФІНРОСТБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ФІНРОСТБАНК" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 скасувати. Визнати недійсними меморіальні ордери від 03.07.2014 №50_6, №50_7, №50_8 та №50_9 на підставі яких 03.07.2014 здійснено погашення заборгованості в розмірі 1 527 616,41 грн, з якої 1 500 000,00 грн поточної заборгованості за кредитом, 27 606,41 грн поточної заборгованості за процентами за період з 01.06.2014 по 02.07.2014 включно, за кредитним договором №51-КЛ/КРВ з юридичною особою (про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії під заставу депозиту), укладеного 26.12.2012 між Публічним акціонерним товариством "ФІНРОСТБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ".

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про забезпечення участі позивача - Публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК" у судових засіданнях в режимі відеоконференції, забезпечивши проведення якої в Одеському апеляційному господарському суді (м. Одеса, пр-т Шевченка, 29).

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі №910/3797/17 залишити без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ФІНРОСТБАНК" - без задоволення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2017, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ФІНРОСТБАНК" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі №910/3797/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Андрієнко В.В., суддів Пономаренко Є.Ю., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2017 апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "ФІНРОСТБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ФІНРОСТБАНК" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.07.2017 у режимі відеоконференції з Одеським апеляційним господарським судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 розгляд справи №910/3797/17 відкладено на 20.07.2017. Доручено Одеському апеляційному господарському суду забезпечити проведення судового засідання у справі №910/3797/17 в режимі відеоконференції в приміщенні вказаного суду.

В судове засідання, яке відбулось 20.07.2017, з'явились представники позивача (в приміщення Одеського апеляційного господарського суду) та представник відповідача. Представник третьої особи не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Присутні в судовому засіданні представники позивача (апелянта) та відповідача надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню. При цьому судова колегія бере до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2012 між Публічним акціонерним товариством "ФІНРОСТБАНК" (Банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ" (позичальник, відповідач) було укладено Кредитний договір №51-КЛ/КРВ з юридичною особою (про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії під заставу депозиту) (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого, на умовах, визначених цим договором банк надає позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії (кредит) з лімітом заборгованості 2 030 000,00 грн строком користування з 26.12.2012 по 25.12.2013 зі сплатою 21% річних.

На виконання умов кредитного договору Банк видав позичальнику транш у розмірі 2 026 393,44 грн, що підтверджується платіжним дорученням та випискою з рахунка.

15.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "ФІНРОСТБАНК" (Заставодержатель) та ОСОБА_5 (Заставодавець) укладено договір №51-Z-1 застави банківського вкладу (депозиту), яким забезпечується виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ", що виникають з Кредитного договору №51-КЛ/КРВ від 26.12.2012 та будь-яких додаткових угод до нього, укладених між заставодержателем та боржником.

Згідно з п. 1.2. розділу 1 договору №51-Z-1 застави банківського вкладу в редакції Додаткової угоди №1 від 25.12.2013, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором заставодавець передає в заставу за цим договором всі належні йому грошові кошти (предмет застави) за договором про строковий вклад №2169-Д "Листопад VIP" з щомісячною сплатою процентів від 15.11.2013, укладеному між сторонами, відповідно до умов якого на рахунок НОМЕР_1 в АТ "ФІНРОСТБАНК" зарахована сума (вклад) в розмірі 1 500 000,00 грн на строк до 24.12.2014 під 18 процентів річних.

Дострокове погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКРЕОМЕ" за Кредитним договором в розмірі 1 527 616,41 грн відбулося на підставі меморіальних ордерів від 03.07.2014 № 50_6, № 50_7, № 50_8 та № 50_9 шляхом списання грошових коштів депозиту ОСОБА_5, які перебували в заставі позивача.

За твердженням позивача, правочин з погашення заборгованості в розмірі 1 527 616,41 грн за Кредитним договором є недійсним на підставі ст. 203 та ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, а тому меморіальні ордери, на підставі яких здійснено погашення заборгованості, мають бути визнаними недійсними.

На думку позивача, він не мав права застосовувати позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у зв'язку з відсутністю порушень позичальником умов Кредитного договору та відповідно відсутністю простроченої заборгованості.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, правочин є юридичним фактом та являє собою вольові дії, спрямовані на досягнення певного результату, тобто, є обставиною, з настанням якої закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.19-1) ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Аналогічне визначення меморіального ордеру міститься в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22.

Згідно з п. 1.35) ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 26.3. ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

Отже, меморіальний ордер є документом, яким оформлюється проведення банківської операції щодо договірного списання коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

З урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що меморіальний ордер як документ, яким оформлюється банківська операція переказу коштів, не є правочином в розумінні цивільного та господарського законодавства, тому положення Цивільного кодексу України щодо недійсності правочинів застосуванню в данному випадку не підлягають.

Крім того, суд відзначає, що позивачем не наведено чітких обставин неправомірності та незаконності погашення заборгованості за спірними меморіальними ордерами. Також, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в позові обставин.

Таким чином, позивачем не доведено перед судом наявності у нього суб'єктивного права, яке було порушено відповідачем шляхом вчинення ним неправомірних дій, не описано характеру цих дій, не підтверджено їх неправомірність відповідними доказами.

Згідно вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про визнання недійсними меморіальних ордерів є недоведеними та необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності. За таких обставин підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п.1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ФІНРОСТБАНК" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі №910/3797/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 у справі №910/3797/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3797/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Є.Ю. Пономаренко

С.І. Буравльов