РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017Справа №910/19162/16

За позовом Державної іпотечної установи

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Національний банк України

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Турчин С.О.

Представники учасників процесу:

від позивача: Тодосієно В.М. (довіреність)

Чалов А.О. (довіреність)

від відповідача: Чернюк В.В. (довіреність)

від третьої особи 1: Штогріна С.В. (довіреність)

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Державна іпотечна установа (позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (відповідач), у якому просить суд зобов'язати ПАТ "Комерційний банк "Надра" повернути Державній іпотечній установі оригінали кредитних договорів, іпотечних договорів та договорів поруки, що зазначені у Акті прийому-передачі № 1 від 16 жовтня 2008 року до Договору відповідального зберігання від 15 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ "Комерційний банк "Надра" та Державною іпотечною установою.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором про відповідальне зберігання від 15.10.2008.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 порушено провадження по справі № 910/19162/16 та призначено її до розгляду на 17.11.2016.

16.11.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: клопотання про припинення провадження у справі, клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що на виконання договору застави майнових прав № 7/1-З від 15.10.2008 було укладено договір відповідального зберігання від 15.10.2008. Оскільки вимоги, забезпечені заставою за договором застави майнових прав № 7/1-З від 15.10.2008 виконані, то вимоги про повернення оригіналів документів задоволенню не підлягають.

В судове засідання 17.11.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін щодо поданого через відділ діловодства суду клопотання відповідача про припинення провадження у справі, суд вирішив відкласти його розгляд.

Також в судовому засіданні 17.11.2016 представником відповідача було надано пояснення щодо клопотання про залучення до участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як третьої особи, яке просив суд задовольнити. Представник позивача, щодо клопотання про залучення до участі у справі третьої особи зазначив, що покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін в судовому засіданні 17.11.2016, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача та залучення до участі у справі № 910/19162/16 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а також, суд вирішив за власної ініціативи залучити до участі у справі, як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний банк України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2016 залучено до участі у справі № 910/19162/16 третю особу 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та третю особу 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний банк України, відкладено розгляд справи на 06.12.2016.

28.11.2016 через відділ діловодства суду від третьої особи 1 надійшли пояснення по справі.

29.11.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові заперечення на клопотання відповідача про припинення провадження у справі та документи по справі.

В судове засідання 06.12.2016 з'явились представники позивача, відповідача, третіх осіб 1,2 та надали суду пояснення по справі.

Також в судовому засіданні 06.12.2016 представник відповідача підтримав раніше подане клопотання про припинення провадження у справі, представник позивача проти вказаного клопотання заперечив, представники третіх осіб - підтримали клопотання відповідача про припинення провадження у справі.

Крім того, представником відповідача було заявлено клопотання про продовження строку вирішення спору, яке останній просив суд задовольнити.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.12.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/19162/16 на 15 днів, розгляд справи № 910/19162/16 відкладено на 22.12.2016.

16.12.2016 від позивача надійшли письмові пояснення на відзив.

21.12.2016 від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/22774/16.

У судове засідання 22.12.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача підтримав раніше подане клопотання про припинення провадження у справі.

Суд, розглянувши у судовому засіданні клопотання відповідача про припинення провадження у справі, дійшов висновку, що останнє не підлягає задоволенню та відмовив у його задоволенні.

У судовому засіданні 22.12.2016 представник відповідача підтримав подане через відділ діловодства клопотання про зупинення провадження у справі.

Представники позивача не заперечили проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2016 у справі № 910/19162/16 зупинено провадження до вирішення справи №910/22774/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. до Державної іпотечної установи про визнання припиненими правовідносин та набрання відповідним рішенням законної сили.

15.06.2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання позивача від 14.06.2017 № 4073/19 про поновлення розгляду справи у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення. До вказаного клопотання позивачем додано копію постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 910/22774/16, якою апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у справі № 910/22774/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено. Також вказаним рішенням суду апеляційної інстанції вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 поновлено провадження у справі № 910/19162/16, розгляд справи призначено на 20.07.2017.

19.07.2017 від позивача надійшли письмові пояснення по справі, у яких позивач зазначив, що договір зберігання не припинив свою дію та правовідносини за цим договором не припинені, що також підтверджується постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 910/22774/16.

20.07.2017 від відповідача надійшли додаткові пояснення. У яких останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що договір зберігання укладений на виконання договору застави майнових прав від 15.10.2008 № 7/1-З. Крім того, відповідач зазначає, що до спірних правовідносин пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Документи, які позивач просить йому передати, є документами банку, які засвідчують майнові права на заставлене майно за договором застави майнових прав від 15.10.2008 № 7/1-З. В свою чергу реалізація заставлених прав під час процедури ліквідації банку, реалізується в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

20.07.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/19158/16.

У судовому засіданні 20.07.2017 представник відповідача підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Представники позивача проти зупинення провадження заперечили.

Дослідивши матеріали справи та клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку, що останнє задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, клопотання відповідача мотивоване тим, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/19158/16 за позовом Державної іпотечної установи до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра", третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення 333203261,24 грн. При цьому, відповідач зазначає, що предметом позову у справі № 910/19158/16 є звернення стягнення на майнові права за кредитними договорами, договорами забезпечення, що зазначені у Додатку № 1 до договору застави майнових прав від 15.10.2008 № 7/1-З. Таким чином, на переконання відповідача, лише вирішення справи № 910/19158/16 та у разі задоволення позову ДІУ про звернення стягнення на майнові права, у відповідача виникне обов'язок передати позивачу документи.

Згідно із ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи.

Положеннями п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Тобто, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи.

Наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, за висновкам суду, вирішення спору у справі № 910/19158/16 не перешкоджає розгляду даної справи, а обставини, встановлені під час вирішення справи № 910/19158/16, не вливають на подання і оцінку доказів у даній справі.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 20.07.2017 представники позивача підтримали позовні вимоги , просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Представник третьої особи 1 надав пояснення по справі.

Представник третьої особи 2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 20.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2008 між Державною іпотечною установою (далі - поклажодавець) та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра", назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - зберігач) укладено договір про відповідальне зберігання (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання кредитні договори, іпотечні договори, договори поруки, отримані від поклажодавця, на виконання умов договору застави майнових прав від 15 жовтня 2008 року №7/1-З та додаткових угод до нього, укладених між сторонами, перелік та реквізити яких містяться в додатку № 1 до договору застави.

Відповідно до п.п. 2.1.3, 2.1.4 п. 2.1 Договору, зберігач несе відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження документів поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, у відповідності із цим договором та чинним законодавством України з моменту одержання документів від поклажодавця та до моменту їх повернення поклажодавцеві; повертає документи поклажодавцеві за першою вимогою останнього або в разі виникнення у поклажодавця права звернення стягнення на предмет застави за договором застави. Документи повинні бути передані в тому самому стані, кількості, в якій вони були прийняті на зберігання за Актом прийому-передачі.

Підпунктами 2.2.1, 2.2.3 пункту 2.2 Договору встановлено, що поклажодаець, передає документи зберігачу відповідно до Акту приймання-передачі в строк не пізніше 16 жовтня 2008 року; має право у будь-який час вимагати у зберігача повернення документів, що знаходяться на зберіганні (всіх або їх частини).

Згідно з п. 6.2 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного його виконання сторонами.

16.10.2008 на виконання умов Договору між сторонами складено та підписано Акт прийому-передачі № 1 до Договору про передачу поклажодавцем зберігачу оригіналів документів, згідно наведеного переліку у загальній кількості 5560 шт.

Зазначений Акт підписано обома сторонами та скріплено печатками.

17.03.2015 позивач звернувся до відповідача із вимогою вих. № 2517/15/2, у якій просив повернути документи протягом 10 робочих днів з дня отримання вимоги.

Зазначена вимога була отримана відповідачем 17.03.2015, про що свідчить відмітка відповідача на листі позивача від 17.03.2015 вих. № 2517/15/2.

Листом від 19.03.2015 вих. № 13-5-5681 відповідач відмовив у переданні позивачу документів.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить зобов'язати відповідач повернути Державній іпотечній установі оригінали кредитних договорів, іпотечних договорів та договорів поруки, що зазначені у Акті прийому-передачі № 1 від 16 жовтня 2008 року до Договору відповідального зберігання від 15 жовтня 2008 року.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором зберігання.

Частиною 1 статті 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України, зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей (ч. 1, 2 ст. 949 Цивільного кодексу України).

Статтею 953 ЦК України передбачено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 2517/15/2 про повернення документів протягом 10 робочих днів з дня отримання листа.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення позивачу документів, прийнятих на зберігання.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання

- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу оригіналів переданих документів.

Факт наявності у відповідача обов'язку повернути позивачу оригінали кредитних договорів, іпотечних договорів та договорів поруки, що зазначені у Акті прийому-передачі № 1 від 16 жовтня 2008 належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що на виконання договору застави майнових прав № 7/1-З від 15.10.2008 було укладено договір відповідального зберігання від 15.10.2008. Оскільки вимоги, забезпечені заставою за договором застави майнових прав № 7/1-З від 15.10.2008 виконані, то вимоги про повернення оригіналів документів задоволенню не підлягають. Крім того, у додаткових пояснення відповідач посилався на те, що до спірних правовідносин пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Документи, які позивач просить йому передати, є документами банку, які засвідчують майнові права на заставлене майно за договором застави майнових прав від 15.10.2008 № 7/1-З. В свою чергу реалізація заставлених прав під час процедури ліквідації банку, реалізується в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд вважає вказані твердження відповідача необґрунтованими та відхиляє їх з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15.10.2008 між Державною іпотечною установою, як заставодержателем та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра", як заставодавцем, було укладено договір застави майнових прав №7/1-З, предметом якого є майнові права за кредитними договорами та договорами забезпечення, зазначеними у додатку №1 до договору.

Однак, твердження відповідача про те, договір зберігання укладений на виконання договору застави майнових прав від 15.10.2008 № 7/1-З є безпідставними, оскільки договір зберігання такої умови не містить.

Пункт 1.1 договору про відповідальне зберігання не свідчить про те, що даний договір укладено на виконання договору застави майнових прав №7/1-З, а лише містить вказівку про те, що договори отримані на виконання договору застави майнових прав №7/1-З.

Договір про відповідальне зберігання від 15.10.2008 є самостійним правочином, а правовідносини, що виникли за ним, підпадають під правове регулювання параграфу 1 Глави 66 Цивільного кодексу України.

Більше того, суд зазначає, що жодний пункт договору про відповідальне зберігання від 15.10.2008 не містить умови про те, що обов'язок відповідача передати позивачу документи залежить від наявності/відсутності у позивача права на звернення стягнення за договором застави майнових прав №7/1-З.

Також судом враховано, що постановою Київського апеляційного Господарського суд від 07.06.2017 у справі № 910/22774/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. до Державної іпотечної установи, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання припиненими правовідносин, відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання припиненими правовідносин за договором про відповідальне зберігання.

Посилання відповідача на ч. 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є безпідставними, оскільки норми вказаної статті ніяким чином не регулюють правовідносини, пов'язані зі зберіганням, спір у даній справі виник не у зв'язку з виконанням/невиконання договору застави майнових прав №7/1-З, а виник у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору про відповідальне зберігання від 15.10.2008.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє повністю позовні вимоги Державної іпотечної установи.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32 - 34, 36, 43 - 44, 49, 82 - 85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, код 20025456) повернути Державній іпотечній установі (01133, м. Київ, бул. Л. Українки, буд. 34, оф. 201, код 33304730) оригінали кредитних договорів, іпотечних договорів та договорів поруки, що зазначені у Акті прийому-передачі № 1 від 16.10.2008 до Договору про відповідальне зберігання від 15.10.2008, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, код 20025456) та Державною іпотечною установою (01133, м. Київ, бул. Л. Українки, буд. 34, оф. 201, код 33304730).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, код 20025456) на користь Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бул. Л. Українки, буд. 34, оф. 201, код 33304730) 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повий текст рішення складено та підписано 26.07.2017.

Суддя С.О. Турчин