ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р. Справа № 909/1090/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк вих.№11/1-14143 від 28.04.2017 року

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 09.02.2017 року

у справі №909/1090/16

за заявою Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області

про порушення справи про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця",

за участю представників:

заявника: не зявився,

боржника: не зявився,

апелянта: ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції).

Учасникам процесу, присутнім у судових засіданнях, роз'яснено їхні права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20,22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось. Ухвалою суду від 06.06.2017 року задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк про проведення судових засідань у даній справі в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 19.07.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

09.02.2017 року господарським судом Івано-Франківської області (суддя Ткаченко І.В.) прийнято ухвалу, якою порушено провадження у справі № 909/1090/16 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця" (п.1).

Визнано грошові вимоги управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області до боржника у розмірі 2 756 884 (п.2).

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника (п.3).

Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів (п.4).

Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 з оплатою послуг (грошовою винагородою) у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень (п.5).

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області сплату грошової винагороди розпоряднику майна здійснювати шляхом її авансування у зазначеному в пункті 5 цієї ухвали розмірі на депозитний рахунок нотаріуса з виплатою розпоряднику майна за кожний місяць виконання ним своїх повноважень (п.6).

Заборонено боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави (п.7).

Попереднє засідання суду ухвалено провести 11 квітня 2017 року (п.12).

Не погоджуючись з ухвалою господарського Івано-Франківської області від 09.02.2017 року у справі №909/1090/16, ПАТ ВіЕйБі Банк подало апеляційну скаргу вих.№11/1-14143 від 28.04.2017 року. Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим, що суд, розглянувши заяву про порушення провадження у справі про банкрутство за відсутності відзиву ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця" та не отримавши у повному обсязі відомості стосовно руху коштів на банківських рахунках, переліку кредиторів та дебіторів боржника, переліку майна, звільнив боржника від відповідальності за невиконання зобовязань та порушив права ПАТ ВіЕйБі Банк. Відтак, просить скасувати ухвалу від 09.02.2017 року у справі №909/1090/16.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП Документообіг господарських судів, 23.05.2017 року справу за №909/1090/16 розподілено до розгляду головуючому судді Желіку М.Б., членам колегії суддям Костів Т.С., Марко Р.І.

Ухвалами суду від 24.05.2017 року поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження ухвали, прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк та призначено до розгляду на 07.06.2017 року. Ухвалою суду від 07.06.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 27.06.2017 року. Судове засідання 27.06.2017 року у режимі відеоконференції не відбулося з технічних причин, про що складено відповідну довідку від 27.06.2017 року. Представники сторін у судове засідання в приміщення Львівського апеляційного господарського суду не з'явилися. Відповідно, розгляд апеляційної скарги відкладено на 19.07.2017 року.

07.06.2017 року на адресу суду від Тисменицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

07.06.2017 року на адресу суду від ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

19.06.2017 року на адресу суду від представника ПАТ ВіЕйБі Банк надійшли клопотання про призначення судової економічної експертизи у даній справі щодо дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності УПФ України в Тисменицькому районі. Крім цього, апелянтом подано заяву про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Щодо заявленого клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї зі сторін.

Заявник вказує, що Фонд як отримувач та розпорядник коштів Державного бюджету України набув права кредитора ПАТ ВіЕйБі Банк, тому його потрібно залучити до участі у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця". Проте, згідно з ч.ч.1, 3 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку. Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників).

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 16.03.2017 року прийнято до розгляду заяву публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_4" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про грошові вимоги у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця". Згідно з ч.2 ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. Тобто статус кредитора особа набуває за результатами розгляду судом заяви відповідної особи.

Положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено можливість заміни кредитора у справі про банкрутство. Разом з тим законом не передбачено таких учасників у справі про банкрутство як треті особи, оскільки сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут); учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Крім цього, заявником не зазначено, на чиїй стороні необхідно залучити вказану особу, як цього вимагає ст.27 ГПК України, не обгрунтовано юридичний інтерес вказаної особи у даній справі, що не відповідає вимогам ст.27 ГПК України та рекомендаціям Пленуму Вищого господарського суду України, наведеним у п. 1.6 постанови № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необгрунтованим клопотання про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до участі у даній справі, а відповідно і про відсутність підстав для задоволення поданого клопотання.

Щодо клопотання про призначення експертизи для дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності УПФ України в Тисменицькому районі, колегія суддів вважає його таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»).

Колегія суддів зазначає, що зясування питань щодо документального підтвердження грошових вимог, заявлених УПФ України в Тисменицькому районі, періоду утворення заборгованості ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", визначення стану фінансово-господарської діяльності підприємства, обгрунтованість визнання його неплатоспроможним, економічних ознак дій з фіктивного банкрутства та інші, які заявник просить поставити на дослідження експерту, входить до компетенції суду, не потребує спеціальних знань, має правовий характер і підлягає оцінці судом в межах перегляду ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство. Відтак, для задоволення поданого клопотання суд не вбачає підстав та вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні 19.07.2017 року представник апелянта, присутній в режимі відеоконференції, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задоволити. Решта учасників процесу явки представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Ухвалами суду явка учасників процесу не визнавалась обовязковою. Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що клопотань про відкладення розгляду справи до суду не поступало, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті та за відсутності представників інших учасників у даній справі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із заявою про порушення в порядку ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" справи про банкрутство ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця".

Автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України у відповідь на запит від 07.12.2016 року визначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

Ухвалою від 07.12.2016 року прийнято заяву до розгляду в підготовчому засіданні на 11.01.2017 року та зобов'язано арбітражного керуючого ОСОБА_3 надати суду заяву про згоду на участь у справі та відсутність обставин, що перешкоджають призначенню розпорядником майна.

15.12.2016 року на адресу суду від арбітражного керуючого ОСОБА_5 надійшла заява про участь у справі про банкрутство.

16.12.2016 року від арбітражного керуючого ОСОБА_3 надійшла заява про згоду на призначення його розпорядником майна у справі про банкрутство ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця".

04.01.2017 року на адресу суду від арбітражного керуючого ОСОБА_6 надійшла заява про участь у справі про банкрутство.

11.01.2017 року представником ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця" подано клопотання про долучення до матеріалів справи довідки про майно ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", яке перебуває у заставі банку, перелік поточних рахунків ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", відкритих у банківських та інших фінансових установах, звіт про фінансовий стан підприємства, Статут ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", протокол Загальних зборів акціонерів від 20.05.2011 року, договір застави від 30.09.2008 року з додатками, договір іпотеки від 30.09.2008 року з додатками.

25.01.2017 року Тисменицький районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області надав суду облікову картку зведеного виконавчого провадження щодо боржника ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця" з копіями платіжних доручень та листом стягувача.

25.01.2017 року Управлінням Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі подано заяву про зменшення розміру грошових вимог до боржника та просить суд визнати безспірні грошові вимоги до боржника на загальну суму 2 756 884 грн. 75 коп.

09.02.2017 року боржником надано відзив, відповідно до якого зазначив про визнання майнових вимог у розмірі 2 756 884 грн. 75 коп., а також долучив до матеріалів справи перелік майна, що знаходиться на балансі ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця" станом на 30.09.2016 року, перелік дебіторів ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", перелік кредиторів ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця".

Як зазначалося вище, 09.02.2017 року судом порушено провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця".

Перевіряючи підстави порушення провадження у справі про банкрутство, колегія суддів зазначає наступне.

Право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор. Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції (ч.ч.2,3 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви про порушення справи про банкрутство додаються:

докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті;

довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом;

рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили;

відповідна постанова державного виконавця або приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора;

докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Відповідно до ч.ч.7,8 ст.11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви кредитора додаються також:

копія виконавчого документа;

докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів;

до заяви кредитора - органу доходів і зборів чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Заява кредитора може ґрунтуватися на об'єднаній заборгованості боржника за сукупністю його різних зобов'язань перед цим кредитором.

Кредитори мають право об'єднати свої вимоги до боржника і звернутися до суду з однією спільною заявою. Така заява підписується всіма кредиторами, які об'єднали свої вимоги до боржника.

Порушення провадження у справі про банкрутство регламентоване ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 6 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження. За наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство; відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Підстави для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство чітко визначені законом, а саме ч.7 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Так, суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо:

заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство;

вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника;

вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження;

вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду;

відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною третьою статті 10 цього Закону;

за наявності підстав, передбачених статтею 15 цього Закону.

Звертаючись із заявою про порушення справи про банкрутство ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі зазначає, що останнім допущено заборгованість до бюджету Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі в сумі 3 643 361,23 грн. З урахуванням заяви про зменшення розміру грошових вимог до розміру 2 756 884,75 грн., на підтвердження безспірності вказаних грошових вимог, заявником долучено копії постанов Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2011 року у справі №2а-3372/11/0970, від 07.02.2012 року у справі №2а-264/12/0970, від 04.01.2012 року у справі №2а-4203/11/0970, від 02.03.2012 року у справі №2а-596/12/0970, від 13.04.2012 року у справі №2а-766/12/0970, від 03.05.2012 року у справі №2а-1053/12/0970, від 30.05.2012 року у справі №2а-1351/12/0970, від 23.07.2012 року у справі №2а-2058/12/0970, від 26.07.2012 року у справі №2а-1831/12/0970, від 26.09.2012 року у справі №2а-2495/12/0970, від 19.11.2012 року у справі №2а-3255/12/0970, від 16.12.2011 року у справі №2а-3881/11/0970, від 03.01.2013 року у справі №2а-3920/12/0970, від 04.01.2013 року у справі №2а-3949/12/0970, від 17.01.2013 року у справі №2а-809/23/13-а, від 17.02.2011 року у справі №2а-4097/10/0970, від 05.03.2013 року у справі №809/474/13-а, від 20.03.2013 року у справі №809/817/13-а, від 22.04.2013 року у справі №809-1105/13-а, від 06.06.2013 року у справі №809/1554/13-а, від 25.06.2013 року у справі №809/1864/13-а, від 25.07.2013 року у справі №809/2122/13-а, від 04.09.2013 року у справі №809/2596/13-а, від 16.10.2013 року у справі №809/2909/13-а, від 21.10.2013 року у справі №809/3121/13-а, від 29.10.2013 року у справі №2а-2515/10/0970, від 11.12.2013 року у справі №809/3432/13-а, від 22.09.2013 року у справі №2а-2770/10/0970, від 01.07.2010 року у справі №2а-343/10/0970, від 19.04.2011 року у справі №2а-307/11/0970, від 22.07.2011 року у справі №2а-2084/11/0970, від 09.01.2014 року у справі №809/4000/13-а, від 06.05.2014 року у справі №809/1109/14, від 10.06.2014 року у справі №809/1590/14, від 18.06.2014 року у справі №809/1269/14, від 04.07.2014 року у справі №809/2010/14, від 07.08.2014 року у справі №809/2478/14, від 26.09.2014 року у справі №809/2811/14, від 07.10.2014 року у справі №809/3037/14, від 24.10.2014 року у справі №809/3280/14, від 09.12.2014 року у справі №809/3771/14, від 24.12.2014 року у справі №809/4158/14, від 22.01.2014 року у справі №809/171/15, від 31.03.2014 року у справі №809/1097/15, від 07.04.2015 року у справі №809/776/15, від 13.05.2015 року у справі №809/1762/15, від 04.06.2015 року у справі №809/2052/15, від 02.08.2011 року у справі №2а-1380/11/0970, від 08.08.2011 року у справі №2а-1980/11/0970, від 27.09.2011 року у справі №2а-2460/11/0970, від 28.09.2011 року у справі №2а-2649/11/0970, від 01.07.2015 року у справі №809/2421/15, від 03.08.2015 року у справі №809/2807/15, від 18.08.2015 року у справі №809/2974/15, від 28.09.2015 року у справі №809/3743/15, а також копії виданих на їх виконання виконавчих листів, та постанов Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області про відкриття виконавчих проваджень від 09.08.2016 року.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Враховуючи винесення постанов про відкриття виконавчого провадження 09.08.2016 року, строк для їх добровільного виконання закінчився 25.08.2016 року. Відповідно, 26.11.2016 року закінчились три місяці встановленого для погашення заборгованості боржником строку, по настанню яких кредитор має право звертатись до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство відповідного боржника. Заява про порушення справи про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця" подана до місцевого суду 05.12.2016 року.

Завдання підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство полягає у перевірці обґрунтованості заяви кредитора або боржника щодо наявності ознак неплатоспроможності, а заяви боржника - також і загрози його неплатоспроможності. Крім того, господарський суд перевіряє правовий статус боржника та відсутність перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство. Перелік підстав для відмови в порушенні провадження у справі, зазначений у частині сьомій статті 16 Закону, є вичерпним (інформаційний лист Вищого господарського суду України від 28.03.2013 N 01-06/606/2013).

Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження (ч. 3 ст. 16 Закону). Аналізуючи норми ст. ст. 10 та 16 Закону про банкрутство, доказом вжиття заходів щодо примусового стягнення в порядку виконавчого провадження є саме постанова про відкриття виконавчого провадження (постанова Вищого господарського суду України від 01.04.2014 року у справі № 905/5359/13).

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень. Відповідно, на час проведення підготовчого засідання, на якому вирішувалося питання про порушення справи про банкрутство 09.02.2017 року, розмір трьохсот мінімальних заробітних плат становив 960 000,00 грн. Заборгованість Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області на дату проведення підготовчого засідання становила 2 756 884 грн. 75 коп., тобто більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Суд першої інстанції встановивши, що вимоги кредитора є безспірними, оскільки підтверджуються судовими рішеннями, що набрали законної сили, і постановами про відкриття виконавчого провадження, їх сукупний розмір перевищує триста мінімальних розмірів заробітної плати та вони не були задоволені боржником протягом трьох місяців від дати відкриття виконавчого провадження, враховуючи, що ознаками неплатоспроможності боржника є саме наявність визначених у частині третій статті 10 Закону підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, дійшов правильного висновку про достатність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство. Відповідно, правомірно визнано грошові вимоги грошові вимоги управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області до боржника у розмірі 2 756 884 грн. 75 коп.

Заперечення ПАТ ВіЕйБі Банк, наведені в апеляційній скарзі, стосовно неповного дослідження доказів і розгляду заяви без відзиву боржника є безпідставними та необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи встановлено, що представником ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця" було долучено до матеріалів справи довідки про майно ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", яке перебуває у заставі банку, перелік поточних рахунків ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", відкритих у банківських та інших фінансових установах, звіт про фінансовий стан підприємства, Статут ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", протокол Загальних зборів акціонерів від 20.05.2011 року, договір застави від 30.09.2008 року з додатками, договір іпотеки від 30.09.2008 року з додатками, перелік майна, що знаходиться на балансі ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця" станом на 30.09.2016 року, перелік дебіторів ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", перелік кредиторів ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця", а також відзив, на неподання якого вказував апелянт. Відсутність у матеріалах справи довідки про рух коштів по рахунку боржника не може бути самостійною та достатньою підставою для скасування ухвали від 09.02.2017 року.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.33 ГПК України).

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що заявником та боржником дотримано вимог закону про обгрунтованість заявлених вимог.

Колегія суддів також зазначає, що оскаржуваною ухвалою призначено розпорядником майна Відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця" арбітражного керуючого ОСОБА_3 (свідоцтво № 1237 від 25 червня 2013 року).

Кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України

Під час прийняття заяви про порушення справи про банкрутство суд в ухвалі зобов'язує визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надати заяву на участь у даній справі. У разі якщо від арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), визначеного автоматизованою системою, не надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в цій справі, то розпорядника майна призначає суд без застосування автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України (ч.1 ст.114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Ч.2 ст.114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором не можуть бути призначені арбітражні керуючі:

1) які є заінтересованими у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня усунення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов'язків, покладених цим Законом;

4) які мають конфлікт інтересів (особи, у яких виникає суперечність між власними чи їх близьких осіб майновими, немайновими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого);

5) які здійснювали раніше повноваження приватного виконавця щодо примусового виконання судових рішень або рішень інших органів (посадових осіб), у яких боржник був стороною виконавчого провадження.

До призначення арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

Як встановлено з матеріалів справи, автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство визначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 і 16.12.2016 року від арбітражного керуючого ОСОБА_3 надійшла заява про згоду на призначення його розпорядником майна у справі про банкрутство ВАТ "Хутрофірма "Тисмениця".

Відтак, судом дотримано вимог закону щодо призначення розпорядника майна у справі про банкрутство і оскаржувана ухвалу суду в цій частині також є законною.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним вище вимогам відповідає, а заперечення, наведені у апеляційній скарзі, є безпідставними і такими, що спростовуються нормами законодавства, матеріалами справи та встановленими судом обставинами, описаними та дослідженими вище.

Враховуючи наведене, оцінюючи матеріали справи всебічно та в їх сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано правильну оцінку зібраним у справі доказам, а його висновки про достатність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця", є обгрунтованими та правомірними. Обставини, зазначені в апеляційній скарзі як підстави для скасування ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 09.02.2017 року у справі №909/1090/16 є недоведеними, безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

У відповідності до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 09.02.2017 року задоволенню не підлягає.

Разом з тим, стосовно розподілу судового збору, суд зазначає, що ухвалою про призначення апеляційної скарги до розгляду було зобовязано ПАТ «ВіЕйБі Банк» подати докази сплати судового збору у розмірі 13 558,00 грн. за подання апеляційної скарги. Однак, таку вимогу апелянтом не виконано, у звязку з чим недоплачена сума судового збору покладається на скаржника та підлягає стягненню в дохід державного бюджету України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106,116 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк вих.№11/1-14143 від 28.04.2017 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 09.02.2017 року у справі №909/1090/16 залишити без змін.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк (04119, м.Київ, вул. Дегтярівська, будинок 27Т, ) в дохід Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, вул. Липська,18/5, м. Київ, 01601, , реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106, , Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку 820019, рахунок 0001, код класифікації 22030106) 13 558,00 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 24.07.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.