РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017Справа №910/8652/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК - УКРАЇНА»
до про 1. Державної казначейської служби України; 2. Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відшкодування шкоди у розмірі 542 135 грн. 88 коп.
Представники:

від Позивача: Нечаєва О.О. (представник за Довіреністю);

від Відповідача - 1: не з'явились;

від Відповідача - 2: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «БНК - УКРАЇНА» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України (надалі також - «Відповідач - 1») та Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (надалі також - «Відповідач - 2») про відшкодування шкоди у розмірі 542 135 грн. 88 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що рішенням господарського суду Одеської області від 07.02.2013 року у справі №5017/3577/2012 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" заборгованість у сумі 509 000 грн., пеню у сумі 22 486 грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 10 649 грн. 72 коп. В частині стягнення заборгованості у сумі 1 000 грн. провадження у справі припинено. На виконання рішення суду 25.02.2013 року господарським судом Одеської області видано Наказ. Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.04.2017 року у справі №5017/3577/2012 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" на дії та бездіяльність Біляївсьського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у справі № 5017/3577/2012 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 25.02.2013р. у виконавчому провадженні №37279512. Визнано протиправними дії та бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, що призвели до втрати виконавчого провадження №37279512 та наказу господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення від 25.02.2013р. Визнано протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 25.02.2013р. в частині невжиття заходів в порядку ст.120 ГПК України щодо отримання дублікату наказу суду від 25.02.2013р. у справі №5017/2577/2012, втраченого з вини Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області. В решті відмовлено. Як зазначає Позивач, у зв'язку з подальшим нездійсненням виконавчих дій та невиконанням Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області наказу господарським судом Одеської області від 25.02.2013 року у справі №5017/2577/2012 у строк не більше 6 місяців, судовий наказ залишається невиконаним. За таких підстав, враховуючи наявність складу для покладення деліктної відповідальності на підставі ст.ст. 22, 614, 1174 Цивільного кодексу України, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок державного бюджету України через Державну казначейську службу України кошти в розмірі 542 135 грн. 88 коп. в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у зв'язку з невиконанням рішення господарського суду Одеської області від 07.02.2013 року у справі №5017/3577/2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 року порушено провадження у справі № 910/8652/17, судове засідання призначено на 21.06.2017 року.

20.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 31.05.2017 року.

21.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

21.06.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 31.05.2017 року не виконали.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача-2 надати належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання наказу №5017/3577/2012, виданого 25.02.2013 року господарським судом Одеської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 року відкладено розгляд справи на 12.07.2017 року, у зв'язку з неявкою представників відповідачів в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

11.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог, документи на виконання вимог ухвали суду від 21.06.2017 року та клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

12.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення та документи для долучення до матеріалів справи.

12.07.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник відповідача-1 про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Відповідача-2 про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2017 року відкладено розгляд справи на 26.07.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача-1 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

21.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 26 липня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники Відповідачів в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 17.07.2017 року та 19.07.2017 року уповноваженим особам Відповідачів ухвали суду від 12.07.2017 року. Представник Відповідача - 2 подав клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, яке Судом розглянуто та задоволено.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідачі про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Відповідачі були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Відповідачів не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 26 липня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.02.2013 року у справі №5017/3577/2012 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" заборгованість у сумі 509 000 грн., пеню у сумі 22 486 грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 10 649 грн. 72 коп. В частині стягнення заборгованості у сумі 1 000 грн. провадження у справі припинено.

На виконання рішення суду 25.02.2013 року господарським судом Одеської області видано Наказ.

29.03.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №37279512 з примусового виконання наказу №№5017/3577/2012 виданого 25.02.2013 року господарським судом Одеської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" заборгованості у сумі 542 135 грн. 88 коп.

08.04.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції винесено постанову у ВП №37279512 про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції від 08.04.2013 року у ВП №37279512 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках фінансових установ, що належать боржнику.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.04.2017 року у справі №5017/3577/2012 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" на дії та бездіяльність Біляївсьського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у справі № 5017/3577/2012 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 25.02.2013р. у виконавчому провадженні №37279512. Визнано протиправними дії та бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, що призвели до втрати виконавчого провадження №37279512 та наказу господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення від 25.02.2013р. Визнано протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 25.02.2013р. в частині невжиття заходів в порядку ст.120 ГПК України щодо отримання дублікату наказу суду від 25.02.2013р. у справі №5017/2577/2012, втраченого з вини Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області. В решті відмовлено

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що у зв'язку з подальшим нездійсненням виконавчих дій та невиконанням Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області наказу господарським судом Одеської області від 25.02.2013 року у справі №5017/2577/2012 у строк не більше 6 місяців, судовий наказ залишається невиконаним. За таких підстав, враховуючи наявність складу для покладення деліктної відповідальності на підставі ст.ст. 22, 614, 1174 Цивільного кодексу України, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок державного бюджету України через Державну казначейську службу України кошти в розмірі 542 135 грн. 88 коп. в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у зв'язку з невиконанням рішення господарського суду Одеської області від 07.02.2013 року у справі №5017/3577/2012.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК - УКРАЇНА» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження ВП №37279512) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. (абзац 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.45 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст.ст. 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, Рішенням господарського суду Одеської області від 07.02.2013 року у справі №5017/3577/2012, яке набрало законної сили, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" заборгованість у сумі 509 000 грн., пеню у сумі 22 486 грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 10 649 грн. 72 коп. В частині стягнення заборгованості у сумі 1 000 грн. провадження у справі припинено.

На виконання рішення суду 25.02.2013 року господарським судом Одеської області видано Наказ.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №37279512, 29.03.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №37279512 з примусового виконання наказу №5017/3577/2012 виданого 25.02.2013 року господарським судом Одеської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" заборгованості у сумі 542 135 грн. 88 коп.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції здійснено запити до КП ОМБТІ та РОН, РЕВ - 8 УДАІ ГУМВС України в Одеській області, відділу держкомзему у Біляївському районі, Державної податкової служби України щодо наявності у боржника майна та відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах.

08.04.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції винесено постанову у ВП №37279512 про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції від 08.04.2013 року у ВП №37279512 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках фінансових установ, що належать боржнику.

11.07.2013 року складено Акт державного виконавця, з якого вбачається, що виходом за місцем мешкання боржника майна, на яке можна звернути стягнення, за рахунок погашення боргу не виявлено.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції пред'явлено платіжні вимоги від 10.09.2013 року до банківських установ про стягнення з боржника заборгованості у сумі 542 135 грн. 88 коп., які були повернуті без виконання.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції від 19.08.2014 року у ВП №44345217 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках фінансових установ, що належать боржнику.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції від 11.02.2015 року у ВП №44345217 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках фінансових установ, що належать боржнику.

24.02.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції пред'явлено платіжні вимоги від 24.02.2015 року до банківських установ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" заборгованості, зокрема, за наказом №5017/3577/2012, які були повернуті без виконання.

24.02.2017 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції здійснено виклик державного виконавця, яким зобов'язано керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" з'явитись до виконавця 07.03.2017 року та надати пояснення та відомості.

09.03.2017 року головним державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про арешт коштів боржника у фінансових установах: ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Полтава - банк», Акціонерний банк «Південний», АТ «Прокредит банк».

30.03.2017 року арбітражним керуючим Потупало Наталією Ігорівною звернувся до міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з запитом про надання інформації щодо наявності відкритих виконавчих проваджень у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН", додавши до запиту постанову господарського суду Одеської області від 14.03.2017 року у справі №916/3341/16 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.04.2017 року у справі №5017/3577/2012 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" на дії та бездіяльність Біляївсьського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у справі № 5017/3577/2012 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 25.02.2013р. у виконавчому провадженні №37279512. Визнано протиправними дії та бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, що призвели до втрати виконавчого провадження №37279512 та наказу господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення від 25.02.2013р. Визнано протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 25.02.2013р. в частині невжиття заходів в порядку ст.120 ГПК України щодо отримання дублікату наказу суду від 25.02.2013р. у справі №5017/2577/2012, втраченого з вини Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області. В решті відмовлено

31.05.2017 року головним державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №5017/3577/2012 виданого 25.02.2013 року господарським судом Одеської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" заборгованості у сумі 542 135 грн. 88 коп. у зв'язку з визнанням банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН".

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14, від 28.01.2015 у справі № 5023/3993/12(5023/9057/11), від 04.11.2014 у справі № 904/1197/14, від 02.09.2014 у справі № 910/2023/13, від 22.01.2013 у справі № 5011-71/2684-2012, яка згідно з ст. 11128 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України).

В спірних деліктних правовідносинах саме на Позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

За приписами статті 1173 Цивільного кодексу України відшкодовуванню підлягає шкода, яка фактично завдана матеріальним благам особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У разі наявності лише незаконної бездіяльності державного органу без настання наслідків у вигляді шкоди, відсутні правові підстави для її відшкодування.

Згідно зі ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги на підтвердження незаконної бездіяльності державного виконавця при виконанні наказу №5017/3577/2012 виданого 25.02.2013 року господарським судом Одеської області, Позивач посилається на ухвалу господарського суду Одеської області від 28.04.2017 року у справі №5017/3577/2012, якою

визнано протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 25.02.2013р. у виконавчому провадженні №37279512, визнано протиправними дії та бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, що призвели до втрати виконавчого провадження №37279512 та наказу господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення від 25.02.2013р., визнано протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 25.02.2013р. в частині невжиття заходів в порядку ст.120 ГПК України щодо отримання дублікату наказу суду від 25.02.2013р. у справі №5017/2577/2012, втраченого з вини Біляївського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області.

Суд звертає увагу, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред'явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов'язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Проте, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №37279512, при примусовому виконанні наказу №5017/3577/2012 виданого 25.02.2013 року господарським судом Одеської області державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції неодноразово були здійснені запити до КП ОМБТІ та РОН, РЕВ - 8 УДАІ ГУМВС України в Одеській області, відділу держкомзему у Біляївському районі, Державної податкової служби України щодо наявності у боржника майна та відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах, винесено постанови про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження, накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках фінансових установ, що належать боржнику, було пред'явлено платіжні вимоги до банківських установ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" заборгованості, які були повернуті без виконання, було складено Акт державного виконавця, з якого вбачається, що виходом за місцем мешкання боржника майна, на яке можна звернути стягнення, за рахунок погашення боргу не виявлено, було здійснено виклик державного виконавця, яким зобов'язано керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" з'явитись до виконавця 07.03.2017 року та надати пояснення та відомості.

За таких підстав, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, враховуючи положення чинного законодавства України, Суд приходить до висновку, що державним виконавцем при примусовому виконанню наказу №5017/3577/2012 виданого 25.02.2013 року господарським судом Одеської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" заборгованості у сумі 542 135 грн. 88 коп. вчинялись заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», проте, враховуючи встановлення державним виконавцем відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, до теперішнього часу наказ залишається невиконаним.

Крім того, Суд зазначає, що постановою господарського суду Одеської області від 14.03.2017 року у справі №916/3341/16 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН".

31.05.2017 року головним державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №5017/3577/2012 виданого 25.02.2013 року господарським судом Одеської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-УКРАЇНА" заборгованості у сумі 542 135 грн. 88 коп. у зв'язку з визнанням банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН".

Таким чином, у зв'язку з визнанням банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК СІ ЛАЙН" на підставі постанови господарського суду Одеської області від 14.03.2017 року у справі №916/3341/16, Товариство з обмеженою відповідальністю «БНК - УКРАЇНА» в межах справи про банкрутство повинно звернутись з відповідною заявою про включення його вимог кредитора на суму в розмірі 542 135 грн. 88 коп.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналогічне положення містить Господарський кодекс України. Відповідно до ч.3 ст. 216 Господарського кодексу України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими, зокрема, потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; а підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ст.218 Господарського кодексу України).

До того ж, ч.2 цієї статті встановлена презумпція вини заподіювача: учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Судова практика розділяє позови про відшкодування збитків у випадку неналежного виконання зобов'язання (ст.623 Цивільного кодексу України) та позадоговірну (деліктну) відповідальність (1166 Цивільного кодексу України). Склад цивільного правопорушення у позовах про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язань відповідачем дещо відрізняється від складу делікту. Так доказуванню підлягає: порушення відповідачем господарського зобов'язання, збитки, причинно-наслідковий зв'язок, вина.

Загальні положення, що відносяться до поняття збитків, встановлені ст.22 Цивільного кодексу України. Боржник шляхом відшкодування кредитору збитків повинен відновити майновий стан кредитора, який би існував при відсутності порушення зобов'язання, або завдання шкоди.

Принцип повної компенсації завданої шкоди означає також, що, хоча відшкодуванню підлягають будь-які матеріальні втрати потерпілої сторони, відшкодування збитків, втім, не повинно її збагачувати.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України наявність всіх елементів складу правопорушення Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (протиправність поведінки, шкода, причинний зв'язок між ними, вина заподіювача шкоди) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди, з урахуванням ще й того, що такі вимоги Позивача повинні бути предметом розгляду в межах справи про банкрутство, а відшкодування збитків не має на меті збагачення стягувача.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при розгляді позовів фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень ст. 11 Закону № 202/98-ВР, ст. 86 Закону № 606-XIV і враховувати, що в таких справах відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1174 Цивільного кодексу України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 № 04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

Відповідно до п. 11 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 року № 04-5/239 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» у розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій державних виконавців при виконанні судового рішення, слід враховувати, що згідно зі статтею 85 Закону України «Про виконавче провадження» на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або відмову від вчинення ними дій може бути подано скаргу до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду. Отже, факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб державної виконавчої служби на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, завдана державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що оскільки Позивачем не доведено належними та допустимими доказами відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України наявність всіх елементів складу правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв'язок між ними, вина заподіювача шкоди) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК - УКРАЇНА» до Державної казначейської служби України та Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відшкодування шкоди у розмірі 542 135 грн. 88 коп. не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується розподілу судових витрат відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, Суд зазначає, що відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Таким чином, Суд приходить до висновку, що судовий збір за подання вказаної позовної заяви не справляється взагалі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК - УКРАЇНА» до Державної казначейської служби України та Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відшкодування шкоди у розмірі 542 135 грн. 88 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28 липня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин