ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа № 917/365/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.;

при секретарі Марченко В.О.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Веретун Н.І. (за дов. від 01.06.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№1856П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 у справі №917/365/17,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Групп", м.Полтава, Полтавська область,

про заміну продукції неналежної якості та стягнення 22263,34 грн штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Групп" про зобов'язання ТОВ "Смарт Лайт Групп" замінити лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. неналежної якості на продукцію належної якості; стягнення з ТОВ "Смарт Лайт Групп" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" штрафних санкцій у сумі 22263,34 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 (суддя Тимощенко О.М.) провадження у справі в частині зобов'язання відповідача замінити лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. неналежної якості на продукцію належної якості та в частині стягнення 10611,54 грн штрафу припинено. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Групп" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" 837,38 грн витрат по сплаті судового збору. Повернуто Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" з Державного бюджету України судовий збір у сумі 2362,62 грн, сплачений платіжними дорученнями №17-1504 від 03.03.2017 року та №17-1505 від 03.03.2017.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 у справі №917/365/17 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 22263,34 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 про прийняття апеляційної скарги до провадження, її розгляд призначено на 11.07.2017 о 10:30 год. у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

23.06.2017 від відповідача до суду надійшов відзив (вх.№6767) на апеляційну скаргу.

Відповідно до розпорядження від 07.07.2017 у справі №917/365/17, протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

11.07.2017 від апелянта надішли додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх.№7250), в яких уточнює вимоги апеляційної скарги та просить суд скасувати пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 у справі №917/365/17 та прийняти нове рішення у цій частині, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» та стягнути з ТОВ «Старт Лайт Групп» на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» штрафні санкції у розмірі 11651,80 грн.

В обґрунтування доводів уточненої апеляційної скарги апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні штрафних санкцій, оскільки судом першої інстанції взято до уваги лише позицію відповідача без урахування доводів позивача. Апелянт зазначає, що відповідач не виконав обов'язок щодо поставки продукції належної якості, що згідно з умовами договору є підставою для застосування до відповідача штрафної санкції, тому на думку апелянта, відсутні підстави для відмови у стягненні штрафу у розмірі 11651,80 грн.

У судовому засіданні 11.07.2017 оголошено перерву до 18.07.2017 до 10:30 год.

Відповідно до розпорядження від 17.07.2017 у справі №917/365/17, протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

17.07.2017 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення (вх.№7454) до відзиву на апеляційну скаргу.

17.07.2017 від апелянта до суду факсограмою надійшло клопотання (вх.№7487) про відкладення розгляду справи на іншу дату, в якому зазначає, що апелянт не має можливості забезпечити явку свого представника у судове засідання 18.07.2017, оскільки на цю дату призначено розгляд судових справи у господарському суді м.Києва та у Вищому господарському суді України.

Розглянувши заявлене апелянтом клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до частини 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, у разі нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

В обґрунтування заявленого клопотання апелянт зазначає, що його представник не може прибути в судове засідання, оскільки цього дня призначено розгляд судових справи у господарському суді м.Києва та у Вищому господарському суді України. У підтвердження заявленого клопотання апелянт надав копії ухвал господарського суду м.Києва та Вищого господарського суду України про прийняття справи до провадження, відкладення розгляду справи, прийняття до провадження касаційної скарги тощо.

У судовому засіданні 11.07.2017 оголошено перерву до 18.07.2017, дату наступного судового засідання погоджено зі сторонами, про що свідчать матеріали справи (а.с.70, том 2).

Колегія суддів зазначає, що неможливість вирішення господарського спору в даному судовому засіданні, вирішується господарським судом у кожному випадку окремо з врахуванням обставин справи. Враховуючи те, що позивач є апелянтом у справі, а отже, в уточненій апеляційній скарзі ним викладені доводи, з яких він не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції, що наявних у справі документів достатньо для розгляду справи по суті, а також те, що у судовому засіданні вже оголошувалась перерва, колегія суддів не убачає підстав для задоволення клопотання про відкладення, оскільки відсутність апелянта в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволені клопотання скаржника про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Просив суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи уточненої апеляційної скарги та відзиву на неї, у межах вимог, передбачених ст.101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

20.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Групп" (постачальник) укладено договір поставки №ЦЗВ-07-01616-01 (а.с. 39-а.с.45, том 1), згідно з умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі (пункт 1.1. договору);

Відповідно до пункту 1.2. договору найменування продукції: лампи розжарювання та газорозрядні електричці, лампи дугові (лампи електричні).

У пункті 1.3. договору зазначено, що виробниками продукції є: ВАТ "Брестський електроламповий завод", м.Брест, Республіка Білорусь, позиції 2,4-39 специфікації №1 до даного договору; Державне унітарне підприємство Республіки Мордовія "Лисма", м.Саранськ, Республіка Мордовія, Російська Федерація, позиції 1, 3 специфікації №1 до даного договору.

Якість продукції, яка поставляється постачальником, повинна відповідати вимогам державних стандартів, що діють в Україні, нормативно-технічній та конструкторській документації, визначеній у специфікації №1 до даного договору (пункт 2.1. договору);

Відповідно до пункту 2.3. договору гарантійні терміни експлуатації ламп розжарювання типу ЖС 12-15+15 та типу ЖС 12-25+25 складає вісім місяців з дня введення в експлуатацію, а гарантійні терміни зберігання - один рік з моменту виготовлення.

Вхідний контроль, приймання по якості, комплектності, кількості, асортименту продукції проводиться кінцевим одержувачем, згідно із вимогами ГОСТ 24297-87. Замовник має право проводити перевірку технології виробництва продукції та приймання її по якості у виробника з використання виробничого обладнання (пункт 2.6. договору).

У пункті 2.7 договору сторони погодили, що при виявленні невідповідності якості та/або кількості, та/або комплектності, та /або асортименту продукції, замовник може викликати представника постачальника для участі у прийманні по кількості, якості.

Якщо протягом гарантійного терміну будуть виявлені дефекти та/або неякісність продукції, постачальник за свій рахунок зобов'язується усунути недоліки або замінити відповідну продукцію на якісну у 20 - ти денний термін з дати направлення вимоги на адресу постачальника (пункт 2.8. договору);

Згідно з пунктом 5.1 договору постачальник здійснює поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) пункт призначення - склад матеріальних ресурсів філії "ЦЗВ" ПАТ "Укрзалізниця", Київська обл., м.Фастів, вул. Шевченко, 48 (відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" ред. 2010). Вантажовідправником Продукції може бути третя особа, зазначена постачальником.

Поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації яка вказується у рознарядці несе замовник (пункт 5.2. договору).

Оплата за кожну партію поставленої продукції по даному договору проводиться замовником протягом 32 календарних днів після дати поставки партії продукції, у відповідності з рахунком - фактурою на дану партію, обумовлену згідно з пунктом 5.2. та при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства України (пункт 6.1. договору).

Приймання продукції по кількості, по якості проводиться замовником або кінцевим вантажоодержувачем продукції відповідно до Інструкції від 15.06.1965 №П-6 та Інструкції від 25.04.1966 №П-7, затверджених Держарбітражем з наступними змінами та доповненнями (пункт 7.1. договору).

Відповідно до пункту 10.4 договору у разі поставки продукції, що не відповідає по якості вимогам договору, постачальник зобов'язаний за власний рахунок замінити її на продукцію належної якості, а також сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості, крім того, компенсацію усіх витрат по ввезенню та поверненню (включаючи усі податки та збори) зазначеної продукції. Збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції.

02.06.2016 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №ЦЗВ-07-01616-01 від 20.04.2016 (а.с.46, том 1), в якій сторони погодили: специфікацію №1 до даного договору анулювати (пункт 1 додаткової угоди); включити до даного договору специфікацію №2 на суму: 3129018,50 грн, крім того, ПДВ 20% - 625803,70 грн, що разом становить 3754822,20 грн (пункт 2 додаткової угоди); внесли зміни в пункт 4.3. договору та виклали його в наступній редакції "Загальна сума даного договору складає 3129018,50 грн, крім того ПДВ 20% - 625803,70 грн, що разом становить 3754822,20 грн (пункт 3 додаткової угоди).

На виконання умов договору між сторонами підписано специфікацію №2 до договору поставки № ЦЗВ-07-01616-01 від 20.04.2016 (а.с.47-50, том 1).

Позивач на виконання умов договору поставки звернувся до відповідача із рознарядкою від 10.05.2016 №ЦЗВ-20/2096, якою надав згоду на відвантаження ламп розжарювання та газорозрядних електричних, ламп дугових (лампи електричні) (а.с.59, том 1).

Відповідачем на виконання умов договору та рознарядки позивача поставлено позивачу продукцію на загальну суму 1791509,76 грн, у тому числі ПДВ, що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними (а.с.51-а.с.58, том 1). У подальшому продукція, зокрема, світлофорні лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 6788 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 4800 шт. перенаправлена позивачем на адресу регіональної філії "Одеська залізниця".

Кінцевим вантажоодержувачем продукції (структурними підрозділами регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця") на виконання вимог пункту 7.1. договору та відповідно до Інструкцій від 15.06.1965 №П-6 та від 25.04.1966 №П-7 проведено вхідний контроль одержаної продукції від відповідача.

Під час проведення вхідного контролю одержаної продукції кінцевим вантажоодержувачем виявлені наступні дефекти: тіло випалу ламп розташоване не на вісі ламп і знаходяться не в фокусі, нитки розжарювання стикаються; габаритні розміри колби перевищують максимально допустимі розміри; неякісне паяння бокового виводу до цоколя лампи тощо.

Позивачем у відповідності до пунктів 16, 17 Інструкції П-7 викликано представника відповідача на структурні підрозділи регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" для участі у прийманні продукції по якості та комплектності. Однак, відповідач свого уповноваженого представника не направив, тому приймання продукції по якості та комплектності проводилося на структурних підрозділах регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" за участі представника громадськості.

При комісійному прийманні продукції, за участю представника громадськості, комісія дійшла висновку про необхідність заміни ламп розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 2879 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 1915 шт., про що складено акти, а саме: виробничим підрозділом "Дистанція сигналізації і зв'язку станції Одеса-Сортувальна" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 03.11.2016 №1; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 04.11.2016; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 07.12.2016 №2; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 09.12.2016 № 2; виробничим підрозділом "Помошнянська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 25.10.2016 №1; виробничим підрозділом "Котовська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 20.10.2016; виробничим підрозділом "Роздільнянська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 31.10.2016 №1; виробничим підрозділом "Миколаївська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 20.10.2016 №1; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 15.12.2016 №1; виробничим підрозділом "Шевченківська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 16.11.2016 №7; акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 21.12.2016 №8; виробничим підрозділом "Херсонська дистанція сигналізації і зв'язку" складено акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 22.12.2016 № 1 (а.с.60-а.с.72, том 1).

28.02.2017 позивачем направлено на адресу відповідача претензію (за вих. №ЦЗВ-20/877 від 27.02.2017) із вимогою провести заміну поставленої продукції неналежної якості на продукцію належної якості та сплатити штрафні санкції у сумі 22263,34 грн (а.с.105-а.с.112, том 1).

Позивач зазначає, що відповідачем на час подання позовної заяви до господарського суду проведена часткова заміна продукції неналежної якості на якісну продукцію, а саме: 08.02.2017 відповідачем замінена продукція неналежної якості на якісну на виробничому підрозділі "Херсонська дистанція сигналізації і зв'язку" у кількості ламп розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 362 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 93 шт., про що складено акт про заміну товару неналежної якості від 08.02.2017; 14.02.2017 відповідачем замінена продукція неналежної якості на якісну на виробничому підрозділі "Шевченківська дистанція сигналізації і зв'язку" у кількості ламп розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 87 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 62 шт., про що складено акт про замну товару неналежної якості від 14.02.2017; 19.02.2017 відповідачем замінена продукція неналежної якості на якісну на виробничому підрозділі "Котовська дистанція сигналізації і зв'язку" у кількості ламп розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 946 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 713 шт., про що складено акт про замну товару неналежної якості від 19.02.2017; 20.02.2017 року відповідачем замінена продукція неналежної якості на якісну на виробничому підрозділі "Помічнянська дистанція сигналізації і зв'язку" у кількості ламп розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 149 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 97 шт., про що складено акт про замну товару неналежної якості від 20.02.2017 (а.с.73-а.с.76, том 1).

Оскільки незаміненими у регіональній філії "Одеська залізниця" залишились лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та лампи розжарювання типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. на загальну суму 53057,70 грн., вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вимогами про зобов'язання відповідача замінити лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. неналежної якості на продукцію належної якості та просив суд стягнути з відповідача 22263,34 грн штрафу, нарахованого на підставі пункту 10.4 договору поставки.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.673 Цивільного кодексу України якість товару має відповідати договору. У разі відсутності у договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до частини 2 ст.678 Цивільного кодексу України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач частково замінив продукцію неналежної якості на якісну продукцію (а.с.73-а.с.76, том 1), про що зазначалося вище.

Отже, на момент розгляду справи у суді першої інстанції позивач зазначав про наявність не замінених ламп розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та ламп розжарювання типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. на загальну суму 53057,70 грн.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що відповідачем замінено позивачу продукцію (лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт.) неналежної якості на продукцію належної якості, що підтверджується складеними актами про заміну постачальником товару неналежної якості від 01.02.2017, від 13.03.2017, від 20.03.2017, від 28.04.2017, від 15.05.2017, від 27.01.2017, від 02.02.2017 (а.с.209, 214-215, 227-230, том 1) та експрес - накладними нової пошти (а.с.231-235, том 1).

Отже, господарський суд Полтавської області законно та обґрунтовано припинив провадження у справі на підставі 1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутній предмет спору у частині зобов'язання відповідача замінити лампи розжарювання типу ЖС 12-15+15 у кількості 1335 шт. та типу ЖС 12-25+25 у кількості 950 шт. неналежної якості на продукцію належної якості.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 7 ст.269 Господарського кодексу України у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому ст.231 Господарським кодексом України, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Частиною 2 ст.231 Господарського кодексу України за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних товарів (робіт, послуг).

У пункті 10.4 договору поставки сторони погодили, що у разі поставки продукції, що не відповідає по якості вимогам договору, постачальник зобов'язаний за власний рахунок замінити її на продукцію належної якості, а також сплатити замовнику штраф у розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості, крім того компенсацію всіх витрат по ввезенню та поверненню (включаючи всі податки та збори) зазначеної продукції. Збитки можуть бути стягнуті в повній сумі понад штрафні санкції.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20% штрафу від загальної вартості продукції неналежної якості у сумі 22263,34 грн.

Відповідач сплатив штраф у сумі 10611,54 грн, що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення №1872 від 14.03.2017 на суму 10611,54 грн (а.с.166, том 1).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про припинення згідно з пунктом 1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі у частині стягнення 10611,54 грн штрафу, оскільки відсутній предмет спору.

Щодо відмови у задоволенні вимог позивача в частині стягнення 11651,80 грн штрафу колегія суддів виходить з такого.

Апелянт оскаржує рішення господарського суду саме в частині відмови у задоволенні його вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 11651,80 грн, обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що судом першої інстанції взято до уваги лише позицію відповідача без урахування доводів позивача. Апелянт зазначає, що відповідач не виконав обов'язок щодо поставки продукції належної якості, що згідно з умовами договору є підставою для застосування до відповідача штрафної санкції, тому на думку апелянта, відсутні підстави для відмови у стягненні штрафу у розмірі 11651,80 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з огляду на таке.

Господарський суд визнав вимоги позивача в частині стягнення 11651,80 грн штрафу правомірними.

Як свідчать матеріали справи, відповідач просив суд зменшити розмір штрафу (а.с.240, том 1).

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У підпункті 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що за змістом пункту 3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання зобов'язання або його невиконання, незначності прострочення виконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 ст.3 Цивільного кодексу України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Як свідчать матеріали справи, відповідач у добровільному порядку повністю замінив позивачу продукцію неналежної якості, поставивши нову партію, навіть у більшому розмірі, ніж цього вимагав позивач та добровільно сплатив частину штрафу, тобто відповідач ужив усіх заходів з метою належного виконання своїх зобов'язань за договором та не ухилявся від їх виконання.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми штрафу, на підставі повного та об'єктивного розгляду усіх матеріалів справи, установив наявність виняткових обставин, за яких визнав можливим зменшити розмір санкцій. При вирішенні спору інтереси позивача також були враховані, зокрема, відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов'язань, у даному випадку йдеться лише про зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність виняткових обставин, на підставі чого обґрунтовано зменшив розмір штрафу на суму 11651,80 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції у повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі, та прийняте ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не були допущені порушення норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, пунктом 1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 23.05.2017 у справі №917/365/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.07.2017 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя О.О.Крестьянінов

Суддя О.В.Шевель