КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. Справа№ 910/25623/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Гончарова С.А.

За участі представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Подоляко Т.В. - представник

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 року у справі № 910/25623/15 (Суддя: Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

про стягнення 8 110,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 року у справі № 910/25623/15 позовні вимоги ПрАТ «Просто-Страхування» задоволено в повному обсязі.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 8 110,99 грн. та судовий збір у розмірі 1 218,00 грн..

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Київський страховий дім» звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 року у справі № 910/25623/15 та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Просто-Страхування» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку з чим - не підлягають задоволенню.

Представники сторін в процесі розгляду справи надавали письмові пояснення щодо обставин справи.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 у справі № 910/16924/15 залучено до участі у справ Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та призначено комплексну судову експертизу.

Експерту було поставлено наступні питання:

- Які пошкодження було заподіяно автомобілю «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті зіткнення з автомобілем «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, що сталось 16.01.2015р. на проспекті Перемоги (Святошино) в м. Києві?

- Яка дійсна вартість матеріального збитку заподіяна автомобілю «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті зіткнення з автомобілем «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, що сталось 16.01.2015р. на проспекті Перемоги (Святошино) в м. Києві?

- Які пошкодження було заподіяно автомобілю «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті зіткнення автомобіля «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2, та автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3, внаслідок ДТП, що сталось 16.01.2015р. на проспекті Перемоги (Святошино) в м. Києві?

- Яка дійсна вартість матеріального збитку заподіяна автомобілю «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1, спричинена зіткнення автомобіля «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2, та автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3, внаслідок ДТП, що сталось 16.01.2015р. на проспекті Перемоги (Святошино) в м. Києві?

На виконання вимог експерта учасники судового процесу надали електронні носії, на яких зафіксовано положення автомобілів після ДТП, а також зафіксовано пошкодження, які отримали транспортні засоби в результаті ДТП.

Матеріали справи № 910/25623/15 та висновок судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи №13286/16-52/13653/16-54 від 24.05.2017 було повернуто до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 було поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 11.07.2017.

У судове засідання представники позивача та третьої особи не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку представника відповідача, колегія судів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників позивача та третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та письмові пояснення, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Між позивачем (страховик за Договором страхування) та ОСОБА_5 (надалі також - страхувальник) 04.11.2014р. було укладено Договір №1401918 серії ПКС (далі - Договір страхування), згідно з умовами якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі також - застрахований автомобіль; автомобіль-1).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

16.01.2015р. на проспекті Перемоги (Святошино) в м. Києві, ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Ford» (надалі також - автомобіль-2), реєстраційний номер НОМЕР_2, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної дистанції до попереду рухаючогося транспортного засобу, чим порушила п. 13.1. ПДР України, а також ОСОБА_7, керуючи автомобілем «ЗАЗ» (надалі також - автомобіль-3), реєстраційний номер НОМЕР_3, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної дистанції до попереду рухаючогося транспортного засобу, чим порушила п. 13.1. ПДР України та допустили зіткнення з автомобілем «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_5 керував автомобілем «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі посвідчення водія НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2015р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за здійснення вказаного ДТП, було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та стягнення з обох по 425 грн. штрафу.

Відповідно до Звіту з оцінки транспортного засобу №1433/105193 від 19.01.2015р., складеного Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 15 267,10 грн.

Згідно наявного в справі Рахунку №П_СчТ00335 від 25.03.2015р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопассаж», вартість ремонту автомобіля «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 17 241,97 грн.

Відповідно до складених позивачем Страхових актів №105193 від 30.01.2015р. та №105193 на доплату від 01.04.2015р. і розрахунків до них, розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 17 241,97 грн.

Враховуючи зазначене, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування в сумі 17 241,97 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №1725 від 02.03.2015р. на суму в розмірі 12 723,35 грн. та №5142 від 01.04.2015р. на суму 4 518,62 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 17 241,97 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відповідно п. 36.3. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Норма п. 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України щодо визначення розміру відшкодування у відповідній частці за умов наявності обопільної вини кожного з водіїв, які керували автомобілями (джерелами підвищеної небезпеки), свідчить про встановлення іншого (меншого) розміру відшкодування шкоди в порядку регресу в розумінні ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вказівок п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Як раніше встановлено судом та відповідачем не спростовано, Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2015р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до них адміністративні стягнення у вигляді штрафів.

На підставі вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір страхового відшкодування, підлягаючого до виплати відповідачем в порядку регресу, повинен визначатися пропорційно (у відповідній частці), а саме в розмірі 50%, до ступеню вини кожного з винуватців ДТП, оскільки настали передбачені п. 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України підстави для цього.

Однак відповідач з вказаним висновком суду першої інстанції не погодився, у зв'язку з чим просив призначити у справі судову експертизу.

Відповідаючи на поставлені питання, експерт у висновку №13286/16-52/13653/16-54 від 24.05.2017 вказав наступне:

Механічні пошкодження аварійного характеру на автомобілі Пежо, які утворились при зіткненні з автомобілем Форд, внаслідок ДТП, що сталася 16.01.2015р. на пр.Перемоги в м.Києві, наведені в дослідницькій частині даного висновку експертизи та проілюстровані в Додатку №1.

Пошкодження задньої частини автомобіля Пежо складають єдиний комплекс, тобто утворені в рамках однієї події - одного контакту, при якій відносно тверді частини слідоутворюючого об'єкта - передня частина автомобіля Форд - діяли на задню частину автомобіля Пежо по напрямку ззаду наперед відносно поздовжньої вісі останнього, місце прикладання ударного навантаження - облицювання заднього бампера автомобіля.

Враховуючи вищевикладене дійсна вартість матеріального збитку заподіяна автомобілю «Peugeot-301», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті зіткнення з автомобілем «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, що сталось 16.01.2015р. на проспекті Перемоги (Святошино) в м.Києві, складала: 22984,40 грн.(двадцять дві тисячі дев'ятсот вісімдесят чотири грн. 40 коп.).

Вирішення питання 3 позбавлене технічного сенсу.

Вартість матеріального збитку заподіяна автомобілю «Peugeot-301», реєстраційний номер НОМЕР_1, спричинена зіткнення автомобіля «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2, та автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3, внаслідок ДТП, що сталось 16.01.2015р. на проспекті Перемоги (Святошино) в м.Києві, нерозраховувалась відповідно до висновків транспортно-трасологічного дослідження.

Дослідивши висновок судової експертизи, колегія суддів приймає його як належний та допустимий доказ у справі.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з висновку експерта вбачається, що всі пошкодження автомобіль-1 отримав внаслідок одного контакту, тобто в результаті недотримання ПДР водієм автомобіля-2, натомість докази того, що в результаті контакту між автомобілем-2 та автомобілем-3 автомобіль-1 отримав додаткові пошкодження, в матеріалах справи відсутні, а відповідно докази, що в результаті ДТП водій автомобіля-3, який застрахований відповідачем, наніс матеріальних збитків водію автомобіля-1, який застрахований позивачем, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_7, цивільно-правова відповідальність якої станом на 16.01.2015 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» своїми діями спричинила матеріальні збитки ОСОБА_9, майнові інтереси якого станом на 16.01.2015 були застраховані Приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування».

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 року у справі № 910/25623/15 підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 року у справі № 910/25623/15 - скасувати.

3. Постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» (, адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) на користь Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, 37/41) 1339,80 грн. (одну тисячу триста тридцять дев'ять грн. 80 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги та 3963,60 грн. (три тисячі дев'ятсот шістдесят три грн. 60 коп.) витрат на проведення судової експертизи.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

6. Матеріали справи № 910/25623/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров