ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.07.2017 Справа № 904/2797/17

За заявою: Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області, про розстрочку виконання рішення суду у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 129499,22 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача:не з'явився;

від відповідача (заявника): не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дарекс-Енерго" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - відповідач), у якій заявило вимогу про стягнення 71000,00 грн боргу за невиконане основне зобов'язання, 5200,00 грн 3% річних та 53229,22 грн інфляційного нарахування, нарахованих ним з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 14-16/507-КП/И, укладеного 01.09.2014 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська агенція розробок та експертиз" (далі - ТОВ "ДАРЕКС"), з урахуванням договору № 15 про відступлення права кредиторської вимоги, укладеного між позивачем, відповідачем та ТОВ "ДАРЕКС" 14.09.2015.

Рішенням суду від 26.04.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2017, позов задоволено частково та присуджено до стягнення з відповідача на користь стягувача основного боргу у сумі 71000,00 грн, 3% річних у сумі 5187,86 грн, інфляційних нарахувань у сумі 53229,22 грн та вирішено питання щодо розподілу судового збору; в решті позову відмовлено.

З метою примусового виконання рішення суду на користь стягувача судом було видано відповідний наказ від 11.05.2017.

17.07.2017 відповідач (боржник) звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 за наказом господарського суду Дніпропетровської області № 904/2797/17 від 11.05.2017 в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України строком на 12 (дванадцять) місяців, відповідно наступного графіку:

серпень 2017 року - 10 946,52 грн;

вересень 2017 року - 10 946,52 грн;

жовтень 2017 року -10 946,52 грн;

листопад 2017 року - 10 946,52 грн;

грудень 2017 року - 10 946,52 грн;

січень 2018 року - 10 946,52 грн;

лютий 2018 року - 10 946,52 грн;

березень 2018 року - 10 946,52 грн;

квітень 2018 року - 10 946,52 грн;

травень 2018 року - 10 946,52 грн;

червень 2018 року - 10 946,52 грн;

липень 2018 року - 10 946,52 грн.

В обгрунтування поданої заяви боржник посилається на фінансову неплатоспроможність своєчасно та в повному обсязі виконати рішення суду через кредиторську заборгованість підприємства перед фізичними та юридичними особами, яка складає більше одного мільярда гривень. Поточні надходження на рахунки підприємства, в першу чергу, спрямовані на виплату заробітної плати робітникам та сплату єдиного соціального внеску до ПФУ.

Частиною 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Оскільки згідно з чинним законодавством питання про розстрочку виконання рішення потрібно розглядати за участю сторін, вказану заяву ухвалою суду від 17.07.2017 призначено до слухання у судовому засіданні на 27.07.2017.

Сторони не забезпечили участі своїх представників у призначене судове засідання та витребуваних судом документів не надали.

Враховуючи той факт, що суд обмежений 10-денним строком розгляду заяви про розстрочення виконання рішення, встановленим ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, тому має вирішувати її по суті у цьому судовому засіданні за наявних матеріалів.

Оцінивши матеріали справи, суд вважає заяву Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про надання розстрочки виконання рішення такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з винятковими (об'єктивними, непереборними) та виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Підставою для відстрочки чи розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Однак, заявником не подано будь-яких доказів, на підтвердження обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим на даний час чи в майбутньому.

Скрутне фінансове становище не є винятковим випадком, що ускладнює виконання рішення.

Пунктом 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено право господарського суду на підставі статті 121 ГПК за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проте відповідачем не надано документів, що свідчать про його скрутний фінансовий стан, а також жодних доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду згідно ст. 121 ГПК України та п. 7.2 постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 №9, а саме:

доказів загрози банкрутства,

відсутності коштів на банківських рахунках,

відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарській суд України у справах № 910/17008/14 (постанова від 25.02.2015) та № 910/15873/14 (постанова від 24.07.2014).

При цьому, слід також враховувати, що за змістом частини першої статті 229 Господарського кодексу України та частини першої ст. 625 Цивільного кодексу України, за невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобов'язання, тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Заявником (відповідачем, боржником) не надав належних доказів, які б обґрунтовували неможливість виконання рішення суду, а посилання на складне фінансове становище та складну економічну ситуацію Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" не є доказом неможливості виконання рішення та не підтверджується відповідними доказами. До того ж, останнім не надано доказів того, що в нього відсутнє майно, за рахунок якого можливо погасити заборгованість перед позивачем.

Із заяви відповідача (заявника, боржника) про надання розстрочки виконання рішення слідує, що необхідність надання розстрочки виконання судового рішення фактично обґрунтовується посиланням на свій складний фінансовий стан та відсутність коштів необхідних для виконання рішення суду, але документального підтвердження обставин, що зумовлять можливість виконання рішення в майбутньому останнім не надано.

Отже, заявником (відповідачем, боржником) не доведено наявності виключних обставин, виняткового випадку для надання відстрочки з розстрочкою виконання судового рішення.

В силу ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017, що набрало законної сили, є обов'язковим до виконання на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У зв'язку з недоведеністю заявником неможливості виконання рішення у встановлений строк та недоведеністю обставин, які б обумовили необхідність та доцільність розстрочки виконання рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочки виконання судового рішення.

До того ж, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен крім інших обставин враховувати наявність інфляційних процесів у економіці держави, тому суд прийшов до висновку, що сторони знаходяться в рівних економічно-фінансових умовах. Таким чином, існуючі процеси в економіці Україні негативно впливають також і на позивача, тому надання відповідачу розстрочки виконання рішення не відповідатиме принципам рівності сторін перед законом та судом.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 відмовити.

Суддя ОСОБА_1