ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р.Справа № 922/962/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий

завод», 61089, м. Харків, проспект Фрунзе, 3, ;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Снабкомплект», Російська

Федерація, 308009, м. Бєлгород, проспект Громадянський, 59

про стягнення 4853743,44 рублів Російської Федерації,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №519/54 від 28.12.2015);

відповідача не зявився.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство «Харківський підшипниковий завод» звернулося до господарського суду Харківської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Снабкомплект», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за товар, поставлений у межах виконання Специфікації №50-1 від 21.11.2016 до Контракту №50 від 10.02.2015, Специфікації №50-2 від 21.11.2016 до Контракту №50 від 10.02.2015, Специфікації №50-3 від 21.11.2016 до Контракту №50 від 10.02.2015 на загальну суму 4853743,44 рублів Російської Федерації, що складає 2278201,56 грн. за офіційним курсом Національного Банку України на 21 березня 2017 року, а також стягнути судовий збір.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за контрактом №50 від 10.02.2015 щодо оплати за поставлений товар, а саме ПАТ «Харківський підшипниковий завод» було поставлено товар на загальну суму 5353743,44 рублів Російської Федерації, проте відповідач лише частково сплатив кошти у сумі 500000,00 рублів РФ, у звязку із чим заборгованість з оплати за поставлений товар складає 4853743,44 рублів РФ. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 198 Господарського кодексу України, ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.03.2017 було порушено провадження у справі. Цією ж ухвалою відповідно до Конвенції Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965, було встановлено строк розгляду справи до 22.09.2017.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 травня 2017 року було відкладено розгляд справи на 24 липня 2017 року о 11:00 год.

Також у звязку із тим, що відповідач по справі є нерезидентом та у суду відсутня достовірна інформація щодо наявності на території України офіційно зареєстрованих представництв, господарський суд Харківської області відповідно до ст. 125 ГПК України звернувся до Арбітражного суду Бєлгородської області (Російська Федерація) з дорученням про надання правової допомоги, а саме про вручення відповідачеві ухвали господарського суду Харківської області від 22.05.2017 у порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, учасниками якої є Україна та Росія (дата підписання Угоди Україною 20.03.1992, набрання чинності для України 19.12.1992).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 06.06.2017 надійшла ухвала (вх. №18511) від Арбітражного суду Бєлгородської області про виконання судового доручення іноземного суду від 22.05.2017 по справі № А08-4852/2017, а саме про вручення представнику ТОВ «СНАБКОМПЛЕКТ» ОСОБА_2 копії ухвали господарського суду Харківської області про порушення провадження у справі від 23.03.2017 по справі №922/962/17.

18 липня 2017 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Арбітражного суду Бєлгородської області рекомендованим листом (вх. №23019) надійшла ухвала від 03.07.2017 по справі №А08-4852/2017 про виконання судового доручення іноземного суду, протокол судового засідання від 03.07.2017 по справі № А08-4852/2017, підтвердження про вручення документа, а саме ухвали господарського суду Харківської області про відкладення розгляду справи від 22.05.2017 по справі №922/962/17 представнику ТОВ «СНАБКОМПЛЕКТ» ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності №3 від 27.03.2017.

Позивач надав через канцелярію суду бухгалтерську довідку (вх. №23563 від 24.07.2017), яка досліджена судом та долучена до матеріалів справи.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання 24.07.2017 не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи судові рішення Арбітражного суду Бєлгородської області про виконання судового доручення господарського суду Харківської області та вручення відповідачеві судових документів.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив задовольнити повністю.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Нормами чинного законодавства України та нормами міжнародного права передбачено, що господарські суди вправі вирішувати спори за участю сторони нерезидента України у випадках, коли міжнародним договором передбачено можливість укладення пророгаційної угоди між суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України та іноземним суб'єктом господарської діяльності (угода про договірну підсудність). Такі норми містить Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (далі, Угода), укладена державами-учасницями СНД у м. Києві 20.03.1992 р. (ратифікована постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року N 2889-ХІІ).

Згідно з п. 2 ст. 4 Угоди, Компетентні суди держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи у випадках, якщо про це письмова згода Сторін про передачу спору цьому суду.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У ст.43 Закону України «Про міжнародне приватне право» закріплено, що сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Відповідно до п.8.1 контракту №50 від 10.02.2015, укладеного між ПАТ «Харківський підшипниковий завод» та ТОВ «СНАБКОМПЛЕКТ», у випадку якщо Сторони не дійдуть згоди, всі спори і розбіжності підлягають остаточному вирішенню Арбітражним (господарським) судом за місцем знаходження позивача із застосуванням норм матеріального і процесуального права України.

10 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством «Харківський підшипниковий завод» (далі, продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «СНАБКОМПЛЕКТ» (далі, покупець) було укладено контранкт №50, за яким продавець зобовязується продати, а покупець зобовязується прийняти і оплатити продукцію (далі, товар), найменування, ціна і кількість якого указуєтьсяу Специфікаціях і додаткових угодах, які являються невідємною частиною цього контракту (п.1.1 контракту).

Пунктом 3.1. контракту передбачено, що ціни на товар за цим контрактом встановлюються на момент підписання і являються договірними. Ціни на товар фіксуються у рублях РФ. Валютою контракту є рублі РФ.

Як вбачається із матеріалів справи сторонами 21.11.2016 були підписані наступні специфікації до контракту №50 від 10.02.2015, а саме: специфікація №50-1 на поставку підшипників різного типу загальною кількістю 13760 на загальну суму 1898804,04 рублів РФ; специфікація №50-2 на поставку підшипників загальною кількістю 7212 на загальну суму 1659911,64 рублів РФ та специфікація №50-3 на поставку підшипників загальною кількістю 172 на загальну суму 1795027,76 рублів РФ.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання умов контракту поставив відповідачу товар (підшипники) на загальну суму 5353743,44 рублів РФ, що підтверджується митною декларацією ЕК 10 АА 807100000/2016/048172 від 30.11.2016, рахунком-фактурою №50/50-1 від 21.11.2016, рахунком-фактурою №50/50-2 від 21.11.2016, рахунком-фактурою №50/50-3 від 21.11.2016 та міжнародною товарно-транспортною накладною CMR А №994131 від 30.11.2016.

Сторони домовились, що платежі за цим контрактом будуть здійснюватися банківським переводом, шляхом перерахування грошових коштів на валютний рахунок продавця, протягом 70-ти календарних днів з моменту поставки товару покупцю (п.3.2. контракту).

Відповідно до п.3.3. контракту із змінами, внесеними додатковою угодою №3 від 24.09.2015, розрахунки за цим контрактом можуть здійснюватися у рублях РФ і доларах США. При оплаті у валюті, що відрізняється від валюти, вказаної продавцем у рахунку-фактурі, перерахунок проводиться по курсу Національного Банку України на початок дня дати здійснення платежу.

Позивач стверджує, що відповідач у порушення умов укладеного контракту не повністю розрахувався за поставлений товар (підшипники), сплативши лише 50000,00 рублів РФ, а сума у розмірі 4853743,44 рублів РФ залишилася несплаченою, у звязку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із положеннями ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою контракт №50 від 10.02.2015 є договором поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 ЦК України).

Частиною 2 ст.712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за контрактом №50 від 10.02.2015 щодо поставки тровару (підшипників) загальною кількістю 21144 на загальну суму 5353743,44 рублів РФ виконав, що підтверджується митною декларацією ЕК 10 АА 807100000/2016/048172 від 30.11.2016, рахунком-фактурою №50/50-1 від 21.11.2016, рахунком-фактурою №50/50-2 від 21.11.2016, рахунком-фактурою №50/50-3 від 21.11.2016 та міжнародною товарно-транспортною накладною CMR А №994131 від 30.11.2016 (а.с. 48-54).

Згідно із приписами ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У п.3.2. контракту сторони погодили, що платежі за цим контрактом будуть здійснюватися банківським переводом, шляхом перерахування грошових коштів на валютний рахунок продавця, протягом 70-ти календарних днів з моменту поставки товару покупцю.

Як стверджує позивач та вбачається із матеріалів справи відповідач у порушення умов контракту не здійснив оплату вартості поставленого товару у встановлений строк, водночас частково сплатив кошти у сумі 50000,00 рублів РФ за підшипники по контракту №50 від 21.11.2016, що підтверджується банківською випискою ПАТ «СБЕРБАНК» від 06.03.2017 по рахунку ПАТ «Харківський підшипниклвий завод» (а.с.55).

Матеріали справи свідчать, що сума, яка залишилася несплаченою відповідачем за контрактом №50 від 10.02.2015 складає 4853743,44 рублів РФ.

Статтею 193 ГК України передбачено, що субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч.1, 2).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, суд бере до уваги, що в п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12. 2011 року, зазначено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем у порядку ст.ст. 4-3, 32, 33, 34 ГПК України, не надано суду доказів сплати суми коштів у розмірі 4853743,44 рублів РФ за контрактом №50 від 10.02.2015 та не спростовано обставин, що викладені у позовній заяві.

Водночас, із матеріалів справи, а саме із листа ТОВ «СНАБКОМПЛЕКТ» від 18.05.2017 вих. №6/1 та акту звірки взаємних розрахунків за період з 21.11.2016 по 18.05.2017 між ПАТ «Харкуівський підшипниковий завод» та ТОВ «СНАБКОМПЛЕКТ» по специфікаціям №50-1, №50-2, №50-3 від 21.11.2016 вбачається, що відповідач визнає наявність у нього суми заборгованості за контрактом №50 від 10.02.2015 у розмірі 4853743,44 рублів РФ (а.с. 61, 62).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи часткову сплату відповідачем суми у розмірі 50000,00 рублів РФ за вищевказаним контрактом, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу у сумі 4853743,44 рублів РФ є правомірними, обгрунтованими, у звязку із чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 49 ГПК України та покладає витрати по сплаті судового збору у розмірі 34173,02 грн. на відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Снабкомплект» (Російська Федерація, 308009, м. Бєлгород, проспект Громадянський, 59, ОКПО 22210005, ИНН НОМЕР_1, КПП 312301001, ОГРН 019, Банковские реквизиты (рубли РФ): р/сч в ПАО УКБ «Белгородсоцбанк», г. Белгород, к/с , БИК 041403701, ОКПО 22210005, ОКВЭД 51.54, 51.70.) на користь публічного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» (61089, м. Харків, проспект Фрунзе, 3, , ИНН 91, Банковские реквизиты для RUB платежей: Банк-Посредник: ПАО «Сбербанк», Москва, РФ БИК 044525225, К/С , ИНН НОМЕР_2 СВИФТ:SABRRUMБанк Бенефициара: ПАО «СБЕРБАНК», Киев, Украина, Бенефициар: № счета 2263, получатель ПУБЛИЧНОЕ АКЦИОНЕРНОЕ ОБЩЕСТВО «ХАРЬКОВСКИЙ ПОДШИПНИКОВЫЙ ЗАВОД (АО «ХАРП») Банковские реквизиты (доллары США): Account with Institution,BIC: BKTRUS33 DEUTSCHE BANK TRUST COMPANY AMERICANS NEW JORK, USA Beneficiary Bank, BIC: SABRUAUK SBERBANK PJSC Kyiv, Ukraine CORRESPONDENT ACCOUNT NUNBER: 04421742 Beneficiary: ACC №2263 PUBLIK JOINT STOCK COMPANY «KHARKOVBEARING PLANT») заборгованість за товар, поставлений при виконанні специфікацій №50-1, №50-2, №50-3 від 21.11.2016 до контракту №50 від 10.02.2015 у розмірі 4853743,44 рублів Російської Федерації та 34173,02 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_3