КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа№ 910/5213/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Буравльова С.І.

Кропивної Л.В.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Гіппіус Р.О. - представник за довіреністю від 14.03.2017 року;

від відповідача: Мандрикіна В.В. - представник за довіреністю від 27.12.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 року

по справі №910/5213/17 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»

про стягнення 319 314, 38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про повернення Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» передане на підставі договору оренди № 12/08/16 від 12.08.2016 р. за актом прийому - передачі від 14.08.2016 р. орендоване приміщення, що розташоване у м. Ужгород, вул. Швабська, 17, а саме на 2 - му поверсі, площею 148,07 кв.м., а також про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» заборгованості за договором оренди № 12/08/16 від 12.08.2016 р. у розмірі 319 314, 38 грн., з яких: 186 179, 70 грн. основний борг, 9 308, 98 грн. штраф та 123 825, 70 грн. пеня.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, що відсутність в акті прийому-передачі орендованого приміщення напису щодо передання орендарю ключів, свідчить про неотримання останнім доступу до орендованого приміщення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» по справі № 910/5213/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» та призначено до розгляду на 18.07.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 18.07.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Крім того, представник позивача подав клопотання про витребування від відповідача письмових пояснень щодо обставин та порядку укладення акту прийому-передачі (повернення) орендованого приміщення.

Колегія суддів розглянувши клопотання представника позивача відмовила у його задоволенні у зв'язку із необгрунтованістю.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.07.2017 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 12.08.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (надалі - орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (надалі - орендар) укладено договір оренди № 12/08/16.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов'язався передати відповідачу у строкове платне користування частину фінансово - торгово - офісних приміщень після перебудови власного нежитлового приміщення № 1 з надбудовою над проїздом загальною площею 148,7 кв.м., що розташоване на 2 поверсі будинку № 17 по вул. Швабська у м. Ужгород.

Згідно із п. 2.1 договору оренди, об'єкт оренди передається орендарю в користування на 6 (шість) місяців, якщо за 30 днів до закінчення строку оренди сторона письмово не повідомить іншу сторону про намір припинити договір, строк оренди продовжується на наступні 6 місяців.

Перебіг строку оренди приміщення починається з дати отримання орендарем за актом приймання - передачі об'єкту оренди та закінчується зі спливом строку, встановленого у п. 2.1 ( п. 2.2 договору ).

Передача об'єкта оренди в оренду здійснюється протягом трьох днів з дати укладення договору оренди за актом приймання - передачі. (п. 4.1 договору).

Як вбачається із матеріалів справи, 14.08.2016 року на підставі договору № 12/08/16 від 12.08.2016 року відповідачу передано в оренду частину фінансово - торгово - офісних приміщень, що розташовані на 2 поверсі будинку № 17 по вул. Швабська у м. Ужгород, що пітверджується відповідним актом прийому - передачі вказаних приміщень.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначає, що 25.08.2016 року отримав від відповідача лист про дострокове розірвання договору оренди № 12/08/16 від 12.08.2016 року на підставі п. 10.6 вказаного договору.

У вказаному листі відповідач повідомляв про розірвання договору з 25.09.2016 року.

Натомість, орендоване приміщення відповідачем не повернуте і не здійснена оплата в розмірі 186179,70 грн. за користування орендованим приміщенням за період з 14.08.2016 року по 25.09.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що за актом прийому-передачі приміщення ключі від орендованого приміщення позивачем відповідачу передані не були, що підтверджується відсутністю відповідного запису у акті прийому-передачі приміщення.

За таких обставин, відповідач не отримав доступу до орендованого приміщення, а тому відсутні підстави для стягнення орендної плати.

Однак, колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Як зазначалося вище, згідно із п. 2.2 договору, перебіг строку оренди приміщення починається з дати отримання орендарем за актом приймання - передачі об'єкту оренди та закінчується зі спливом строку, встановленого у п. 2.1.

14.08.2016 року сторони підписали акт прийому-передачі приміщень, відповідно до якого, на підставі договору № 12/08/16 від 12.08.2016 року відповідачу передано в оренду частину фінансово - торгово - офісних приміщень, що розташовані на 2 поверсі будинку № 17 по вул. Швабська у м. Ужгород.

Відповідно до п. 4 акту прийому-передачі приміщення об'єкт оренди вважається переданим з моменту підписання цього акту прийому-передачі сторонами.

Згідно із п. 6.2.1 Порядку взаємодії з організації пропускного та внутрішньо-об'єктового режимів ПАТ «Фідобанк» та ПАТ «Страхова компанія «Провідна» за адресою м. Ужгород, вул. Швабська, 17 (додаток № 2 до договору оренди № 12/08/16) встановлено, що робочі екземпляри ключів, від кабінетів та службових приміщень ПАТ «Страхова компанія «Провідна», знаходяться у працівників ПАТ «Страхова компанія «Провідна», в постійному (вільному) користуванні, без здачі (прийняття) їх в кінці робочого дня працівнику охорони Банку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що підписавши акт прийому-передачі приміщення та Порядоку взаємодії з організації пропускного та внутрішньо-об'єктового режимів ПАТ «Фідобанк» та ПАТ «Страхова компанія «Провідна» за адресою м. Ужгород, вул. Швабська, 17, відповідач отримав у постійне (вільне) користування ключі від орендованого приміщення.

Крім того, 18.08.2016 року відповідач листом вих. № 20-12/10083 з метою проведення робіт по облаштуванню орендованого приміщення звернувся до позивачаз вимогою погодження здійснення перекомутації комп'ютерних розеток в орендованому приміщенні з серверного приміщення позивача на серверну шафу відповідача, що розміщуватиметься за межами серверного приміщення позивача.

Листом (вих. № 2-0-2-1-1/775-ЛК) від 19.08.2016 року позивач повідомив відповідача про свою згоду на здійснення перекомутації комп'ютерних розеток в орендованому приміщенні за умови надання ПІБ та копії паспорту представників відповідача, що будуть виконувати вказані роботи та обов'язкової присутності співробітника позивача при виконанні робіт.

Отже, вищевказаним листом № 20-12/10083 орендар підтвердив наявність доступу до орендованих приміщень, оскільки знав про розташування в ньому розеток.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що твердження відповідача про неотримання доступу до орендованих приміщень є необгрунтованим.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.08.2016 року відповідач, керуючись п. 10.6 договору, листом за вих. № 11-11/10239 від 25.08.2016 року повідомив ПАТ " Фідобанк " про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку з 25.09.2016 року.

У відповідь на вказаний лист, позивач погодився із розірванням договору оренди з 25.09.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що 25.09.2016 року сторони підписали акт прийому-передачі (повернення) нежитлового приміщення.

З підписанням цього акту прийому-передачі договір оренди № 12/08/16 нежитлового приміщення від 12.08.2016 року припиняє свою дію (п. 4 акту прийому-передачі від 25.09.2016 року).

Заперечуючи проти повернення орендованого приміщення, позивач зазначає, що в матеріалах справи відстуні докази, які б свідчили про дату направлення акту прийому-передачі від 25.09.2016 року відповідачем позивачу.

Так, відповідно до п. 7.2 договору передача (повернення) орендодавцю об'єкта оренди здійснюється орендарем за актом приймання-передачі.

Протягом 3 (трьох) днів з дня закінчення строку оренди, орендар передає (повертає) об'єкт оренди орендодавцю. У разі ухилення однієї із сторін від прийняття приміщення від іншої сторони, стороною-ініціатором складається у двох примірниках акт про відмову іншої сторони від підписання акту прийому-передачі, у такому випадку об'єкт оренди вважається переданим з дати зазначеної у акті прийому-передачі (п. 7.1 договору).

Так, колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутній акт про відмову від підписання акту прийому-передачі, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що орендоване приміщення було повернуто 25.09.2016 року на підставі акту прийому-передачі приміщення, наявного в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.1 договору орендар сплачує на користь орендодавця орендну плату за кожен місяць оренди у розмірі 20 987, 52 грн., в т.ч. ПДВ.

За неповний календарний місяць користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату пропорційно, виходячи з фактичної кількості днів користування об'єктом оренди в місяць (п. 3.8 договору).

Пунктом 3.4 вказаного договору передбачено, що оплата проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заборговність відповідача по орендній платі за період з 14.08.2016 року по 25.09.2016 року становить 28 682, 90 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату орендних платежів у сумі 9 308, 98 грн.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що у випадку порушення орендарем строку внесення орендної плати, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 5% від суми заборгованості.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Так, здійснивши перерахунок пені, колегія суддів приходить до висновку, що розмір пені становить 1 434, 15 грн. та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку у сумі 123 825, 70 грн. на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України передбачено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як зазначалося вище, у відповідності до п. 7.1 договору, відповідач повинен повернути орендоване приміщення у триденний строк з дня закінчення строку дії договору.

Беручи до уваги те, що сторони погодили дострокове припинення договору оренди з 25.09.2016 року та зважаючи на те, що акт прийому-передачі приміщення був підписаний 25.09.2016 року, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність стягнення з відповідача суми неустойки за несвоєчасне повернення приміщення.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути позивачу орендоване приміщення, то колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки в матеріалах справи наявні докази повернення вказаного майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 року підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 року задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 року у справі № 910/5213/17 скасувати.

3. Позовні вимоги задовольнити частково.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 25; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 10; 6) 28 682, 90 грн. заборгованості по орендній платі, 1 434, 15 грн. пені та 451, 67 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 25; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 10; 6) 496, 84 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

8. Матеріали справи № 910/5213/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді С.І. Буравльов

Л.В. Кропивна