РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/9086/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР»
до про Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» стягнення заборгованості у розмірі 8 822 грн. 12 коп.
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Литвин А.В. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 8 822 грн. 12 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 25.03.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк СБЕРБАНКУ Росії» (Споживач) було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №6/08-15, предметом якого є надання Виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою розташування нежитлового приміщення: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Гагаріна, буд. 15, прим. 37, загальною площею 298 кв.м., а Споживачем - своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором. Як зазначає Позивач, Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» становить 6 887 грн. 65 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» 3% річних у розмірі 311 грн. 73 коп., інфляційні у розмірі 1 622 грн. 74 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 року порушено провадження у справі № 910/9086/17, судове засідання призначено на 27.06.2017 року.

26.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

27.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 07.06.2017 року.

27.06.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) сторін надати докази на підтвердження здійснення часткової оплати Публічним акціонерним товариством "СБЕРБАНК" за Договором №6/08-15 від 25.03.2015 року;

2) Позивача:

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК";

- надати докази на підтвердження виставлення рахунків на оплату Публічному акціонерному товариству "СБЕРБАНК" за Договором №6/08-15 від 25.03.2015 року;

- здійснити обґрунтований розрахунок 3% річних та інфляційних за кожний місяць окремо із зазначенням суми боргу, яка виникла за кожен місяць, а також, із зазначенням періоду початку прострочки Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" та закінчення такого нарахування, відповідно до вимог ч. 5 ст. 254, ст. 530 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України з урахуванням здійснення часткової оплати;

3) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості за Договором №6/08-15 від 25.03.2015 року у розмірі 6 887,65 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2017 року відкладено розгляд справи на 19.07.2017 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

17.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

17.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли пояснення по справі.

В судовому засіданні 19 липня 2017 року представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення справи в судовому засіданні 27.06.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 року в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 19 липня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» є управителем будинку, споруди або групи будинків і споруд Саксаганського району (об'єкт №2) м. Кривого Рогу на підставі Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Саксаганському районі від 20.01.2014 року, зокрема, буд. 15 по проспекту Гагаріна в м. Кривий Ріг.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк СБЕРБАНКУ Росії» є наймачем нежитлового приміщення в цілому, загальною площею 298 кв.м. за адесою: м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, буд. 15, прим. 37.

25.03.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк СБЕРБАНКУ Росії» (Споживач) було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №6/08-15, предметом якого є надання Виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою розташування нежитлового приміщення: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Гагаріна, буд. 15, прим. 37, загальною площею 298 кв.м., а Споживачем - своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.2.1 Договору оплата за договором визначається на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №416 від 14.12.2011 р. (Додаток №1) та рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №435 від 27.12.2011 р. «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території для власників (орендарів) нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) у м. Кривому Розі» (Додаток №2), якими затверджено тарифи, періодичність і строки виконання робіт, що здійснюється споживачем не пізніше 30 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ Житлосервіс - КР» або іншим видом розрахунку, що не суперечить діючому законодавству.

Споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені Договором строки. (п.3.2.1 Договору)

У п.3.4.1 Договору передбачено, що Виконавець зобов'язаний щомісяця не пізніше 15 числа надавати споживачу бухгалтерські документи на оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також, на вимогу споживача, інформацію про витрати на утримання будинку та прибудинкових територій.

Згідно з п.7.1 Договору цей Договір укладається на один рік і набирає чинності з 01.12.2014 року, керуючись п.3 ст. 631 Цивільного кодексу України. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №6/08-15 від 25.03.2015 року Позивач виставив Відповідачу рахунки на оплату за період грудень 2014 року - квітень 2017 року, які були оплачені Відповідачем лише частково, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Позивачем.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» становить 6 887 грн. 65 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» 3% річних у розмірі 311 грн. 73 коп., інфляційні у розмірі 1 622 грн. 74 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №6/08-15 від 25.03.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №6/08-15 від 25.03.2015 року Позивач виставив Відповідачу рахунки на оплату за період грудень 2014 року - квітень 2017 року, які були уповноваженими представниками підприємства Відповідача, що підтверджується відповідними відомостями за січень 2016 року, лютий 2016 року, квітень 2016 року, травень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, та оплачені Відповідачем лише частково, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Позивачем.

Таким чином, заборгованість Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» за Договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №6/08-15 від 25.03.2015 року становить 6 887 грн. 65 коп.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача щодо неотримання рахунків на оплату, виставлених Позивачем, з яких Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» змогло дізнатися про розмір наданих послуг, оскільки ненадання Позивачем визначених у п.3.4.11 Договору документів не може бути відкладальною умовою у розумінні ст.212 ЦК України та вважатись простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України. Наявність чи відсутність цих документів не звільняє Відповідача від обов'язку оплатити товар, який згідно з п. 4.3 Договору пов'язаний виключно з фактом отримання товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 року у справі №37/405.

Крім того, відповідно до п.2.1 Договору оплата за договором визначається на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №416 від 14.12.2011 р. (Додаток №1) та рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №435 від 27.12.2011 р. «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території для власників (орендарів) нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) у м. Кривому Розі» (Додаток №2), якими затверджено тарифи, періодичність і строки виконання робіт, що здійснюється споживачем не пізніше 30 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ Житлосервіс - КР» або іншим видом розрахунку, що не суперечить діючому законодавству. Також докази отримання рахунків на оплату підтверджується відповідними відомостями за січень 2016 року, лютий 2016 року, квітень 2016 року, травень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» в розмірі 6 887 грн. 65 коп.

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості виконаних та прийнятих робіт в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 6 887 грн. 65 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 31.01.2015 р. по 22.05.2017 р. у розмірі 311 грн. 73 коп. та інфляційні в розмірі 1 622 грн. 74 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати за надані й прийняті послуги за загальний період прострочки з 31.01.2015 р. по 22.05.2017 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача. Так, Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 311 грн. 47 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 31.01.2015 року по 22.05.2017 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов'язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних у розмірі 1622 грн. 74 коп. за загальний період прострочки з 31.01.2015 р. по 22.05.2017 р. підлягають задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до норм статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, з Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 6 887 грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 311 грн. 47 коп., інфляційні у розмірі 1 622 грн. 74 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 46, Ідентифікаційний код юридичної особи 25959784) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» (50049, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ СПАСЬКА, будинок 17А, Ідентифікаційний код юридичної особи 38334911) заборгованість у розмірі 6 887 (шість тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 65 (шістдесят п'ять) коп., 3% річних у розмірі 311 (триста одинадцять) грн. 47 (сорок сім) коп., інфляційні у розмірі 1 622 (одна тисяча шістсот двадцять дві) грн. 74 (сімдесят чотири) коп. та судовий збір у розмірі 1 599 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 95 (дев'яносто п'ять) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 липня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин