КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2017 р. Справа№ 925/1919/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Разіної Т.І.

Остапенка О.М.

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

від апелянта: Друшляков С.І. ( дов. № 9 від 180.7.2017);

ліквідатор: арбітражний керуючий Гурін Р.А. (свідоцтво № 1487 від 16.07.2013);

від ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України": Махиніч Н.В. (дов. № 128 від 30.12.2016);

інші учасники провадження: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Українсько-американського спільного підприємства у формі ТОВ "КАІС" (далі - УАСП у формі ТОВ «КАІС»)

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.06.2017

у справі № 925/1919/15 (суддя: Хабазня Ю.А.)

за заявою ініціюючого кредитора Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс"

до приватного підприємства "Віталком"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.06.2017 відмовлено УАСП у формі ТОВ „КАІС" у задоволенні скарги від 22.05.2017 №628 про визнання протиправною бездіяльність ліквідатора банкрута Гуріна Р.А., припинення його повноважень та призначення іншої особи ліквідатором боржника в порядку, визначеному Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, УАСП у формі ТОВ „КАІС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 22.06.2017 у справі №925/1919/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу УАСП у формі ТОВ „КАІС" від 22.05.2017 №628 про визнання протиправною бездіяльність ліквідатора банкрута Гуріна Р.А., припинення його повноважень та призначення іншої особи ліквідатором боржника в порядку, визначеному Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2017 апеляційну скаргу УАСП у формі ТОВ „КАІС прийнято до провадження та призначено її розгляд на 19.07.2017.

10.07.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду апелянт надав доповнення до апеляційної скарги.

19.07.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ПАТ „Державна продовольчо-зернова корпорація України" надійшли письмові пояснення.

19.07.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ліквідатора надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю бути присутнім на судовому засіданні через складання іспиту у вищому навчальному закладі. На підтвердження надав довідку з ВНЗ від 17.06.2017.

Також, від ліквідатора до Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2017 розгляд апеляційної скарги Українсько-американського спільного підприємства у формі ТОВ „КАІС" відкладено на 26.07.2017.

У зв'язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці,відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 925/1919/15 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Разіна Т.І.., Остапенко О.М. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Представник апелянта та представник ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. Ліквідатор заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші представники учасників провадження у даній справі не з'явились. Про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників учасників судового процесу, які не з'явилися у судове засідання за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діє з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі статтями 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 17.12.2015 у даній справі порушено провадження у справі про банкрутство приватного підприємства "Віталком", введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Гуріна Р.А..

01.03.2016 ухвалою суду першої інстанції у справі затверджено реєстр кредиторів із загальною сумою вимог 8368180,97 грн.

Постановою господарського суду Черкаської області від 12.04.2016 приватне підприємство "Віталком" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Гуріна Романа Анатолійовича (за клопотанням комітету кредиторів ПП "Віталком").

ТОВ "Регіон Черкаси" до суду першої інстанції звернулося зі скаргою від 28.12.2016 №489 (вх.суду №26870/16 від 29.12.2016) на дії (бездіяльність) ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А., у якому просив припинити повноваження останнього з мотивів неналежного виконання покладених на нього обов'язків та призначити ліквідатором іншу особу у порядку, визначеному Законом.

Обґрунтовуючи свою скаргу ТОВ "Регіон Черкаси" зазначило, що ліквідатором банкрута: не вжито заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості на суму 2942600 грн., розшуку запасів на суму 7542200 грн., з яких готова продукція на суму 6663200 грн., інші оборотні активи на суму 1121300 грн.; не проведено аналіз з виявлення ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності підприємства-боржника; не подавалися кредиторам звіти про виконану ним роботу; залишено без реагування факти поставки товару після порушення справи про банкрутство та без дозволу на те розпорядника майна боржника: ФГ "Віра" ФГ "Зернодар"; ТОВ "Транс І.Ф. (за 1,5 місяці до порушення провадження у справі про банкрутство) та відсутності оплати за ними; що із заявою про доведення до банкрутства ліквідатор банкрута звернувся до правоохоронних органів лише 28.11.2016, однак таке звернення не усуває факт виведення активів з господарського обігу підприємства-боржника та не призводить до їх повернення; що ліквідатор банкрута виставив на продаж дебіторську заборгованість за вищевказаними договорами, не вживаючи заходів щодо її стягнення (закон не передбачає сплату судового збору за подання заяв про стягнення дебіторської заборгованості у межах справи про банкрутство); що позовних заяв, заяв, скарг у межах справи про банкрутство щодо визнання вищезазначених договорів недійсними, стягнення грошових коштів з покупців, стягнення з засновників та керівника боржника заподіяних збитків у порядку солідарної відповідальності або на інших підставах ліквідатором не подавалися; що ліквідатор банкрута, виставляючи дебіторську заборгованість банкрута на продаж у складі цілісного майнового комплексу не включив до нього дебіторську заборгованість ТОВ "Агрітон" на суму 122150,00 грн., ПП "Агротранс Сігма і К" на суму 958216,47 грн., ТОВ "К.І.Т." на суму 14283,00 грн., ПП "Лідер СГУ" на суму 825136,00 грн., ТОВ "Мрія" на суму 95430,21 грн., а також чому (у разі, якщо на вказану дебіторську заборгованість йому не були передані первинні бухгалтерські документи) не вжив заходів щодо їх розшуку; що у період з 30.03.2015 по 12.05.2015 ПП "Віталком" було укладено договори з ТОВ "Домантівське", за якими боржник отримав фінансову допомогу на суму 667000,00 грн., а згідно з відомостями по рахунку 311 ПП "Віталком" директор ПП "Віталком" ОСОБА_7 900000,00 грн. використав на свій власний розсуд, однак ліквідатором банкрута не подано заяв про стягнення з ОСОБА_7 вказаної суми грошових коштів; що ліквідатором банкрута не встановлено підстав відмови від більше ніж 600 договорів оренди землі на користь ТОВ "Домантівське" та підстав передачі землі останньому і що додаткові угоди про розірвання договорів оренди землі не були зареєстровані, не набули чинності.

Ухвалою суду першої інстанції від 16.02.2017 у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Черкаси" від 28.12.2016 №489 було відмовлено. Вказана ухвала набрала законної сили та не оскаржувалась до судів вищих інстанцій.

УАСП ТОВ "Каіс" (заявник) до суду першої інстанції було подано скаргу від 22.05.2017 № 628 з вимогами: визнати протиправною бездіяльність ліквідатора банкрута Гуріна Р.А., припинити повноваження останнього, ліквідатором банкрута призначити іншу особу у порядку, визначеному Законом.

Як зазначалось вище, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції відмовив в задоволенні скарги УАСП ТОВ "Каіс" на дії ліквідатора Гуріна Р.А.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням відповідних обставин справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Вказана скарга обґрунтована неналежним, на думку скаржника, виконанням арбітражним керуючим Гуріним Р.А. покладених на нього обов'язків ліквідатора банкрута, оскільки останнім за період з 17.12.2015 (дата порушення провадження у справі про банкрутство) по 01.02.2016 як розпорядником майна боржника не було вжито будь-яких заходів, спрямованих на отримання інформації, необхідної для проведення інвентаризації; що звертаючись до Золотоніського БТІ із запитом, арбітражний керуючий Гурін Р.А. мав би попередньо з'ясувати, які саме витяги і якими органами надаються на платній, а які на безоплатній основі та погодити додаткові витрати одразу після того, як його призначили розпорядником майна; що ним, як розпорядником майна, створювалась лише видимість вчинення певних дій, у той час як насправді результати його діяльності відсутні; що інвентаризаційний опис від 29.01.2016 №1 складений арбітражним керуючим Гуріним Р.А. з порушенням порядку проведення інвентаризації (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879), тому його не можна вважати належним та законним, а зазначені у ньому дані не можуть бути використані, та що невжиття належних заходів з інвентаризації майна юридичної особи, яка припиняється, є порушенням ч.4 ст.111 Цивільного кодексу України; що ліквідатором не повідомлено УАСП ТОВ "Каіс" про проведення інвентаризації, не надано інформації щодо її проведення, не проведено інвентаризацію належним чином, чим порушено права останнього; що згідно із звітом розпорядника майна від 29.02.2016, відділом примусового виконання рішень управління ДВС в особі державного виконавця В.П.Горбатюк, направлено подання від 25.12.2015 про притягнення директора ПП "Віталком" до кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення; Гуріним Р.А. направлено запит від 26.02.2016 до відділу Національної поліції м.Золотоноша щодо надання інформації стосовно вказаного подання, однак результат розгляду запиту невідомий, а відповідні документи скаржнику не надані; ліквідатором банкрута не вжито жодних дій для вирішення цього кримінального провадження в інтересах кредиторів; ліквідатором банкрута не вжито заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості на суму 2942600,00 грн., розшуку запасів та готової продукції на суму 7542200 грн., що виставляючи на продаж дебіторську заборгованість, ліквідатор банкрута не пояснив, чому ним не вживалися заходи по її стягненню у межах справи про банкрутство, а також не пояснив, чому до ЦМК (у складі якого була дебіторська заборгованість) не включена дебіторська заборгованість ТОВ "Агрітон", ПП "Агротранс Сігма і К", ТОВ "К.І.Т", ПП "Лідер СГУ", ТОВ "Мрія"; не подавалися звіти кредиторам, що ліквідатором банкрута після розміщення 12.04.2016 на офіційному веб-сайті ВГСУ у мережі Інтернет повідомлення про визнання ПП "Віталком" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури не було надіслано відповідні запити до відповідних органів (зокрема, податкових, соціального страхування, Пенсійного фонду України тощо) з метою виявлення можливих кредиторів, а також не направлено запити до управління Держгеокадастру у Черкаській області, Черкаської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", Черкаської митниці ДФС у Черкаській області тощо з метою виявлення майна банкрута та формування ліквідаційної маси; що арбітражним керуючим Гуріним Р.А. затягувалася процедура розпорядження майном боржника, зокрема не виконано ухвалу суду від 17.12.2015 у справі №925/1919/15, а саме: не вживалися заходи щодо надсилання запитів до відповідних органів та установ з метою виявлення майна боржника, порушено вимоги Положення про проведення інвентаризації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879; що розпорядником майна не розроблено план санації та не подано його комітету кредиторів; що ліквідатором банкрута не подано заяву у межах справи про банкрутство ПП "Віталком" про стягнення з колишнього директора ПП "Віталком" ОСОБА_7 (та у разі наявності підстав, із засновників) коштів у сумі 900000,00 грн. поворотної фінансової допомоги, отриманої від ТОВ "Домантівське"; що арбітражним керуючим Гуріним Р.А. порушено процедуру реалізації майна боржника; що арбітражним керуючим Гуріним Р.А. частково ігноруються адресовані йому заявником клопотання, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відзиві від 21.06.2017 №89 (а.с.189 т.5) та у судовому засіданні ліквідатор банкрута проти вимог та доводів скаржника заперечив і пояснив, що клопотання розпорядником майна про продовження строку розпорядження майном до суду не подавалось, оскільки її строки були дотримані (17.12.2015 введено процедуру розпорядження майном, а 12.04.2016 - ліквідаційну процедуру) та боржник не проводить ніякої господарської діяльності, активи у підприємства-боржника відсутні, рахунки арештовано; що у процедурі розпорядження майном він звертався до директора ПП "Віталком" ОСОБА_7 стосовно розроблення плану санації боржника, однак останній пояснив, що його розробка неможлива у зв'язку з відсутністю активів, грошей, працівників; що розпорядником майна були направлені усі можливі запити у процедурі розпорядження майном до державних установ (БТІ у м. Золотоноша, Держгеокадастру, Держсільгоспінспекції, Укрморрічінспекції, тощо) про надання інформації про зареєстроване за ПП "Віталком" майно (окрім зареєстрованих договорів оренди земельних ділянок з пайовиками, які були достроково розірвані у квітні 2015), однак, відповідно до отриманих довідок у ПП "Віталком" відсутнє рухоме, нерухоме майно, грошові кошти, що арбітражним керуючим Гуріним Р.А. на адресу директора ПП "Віталком" було надіслано поштою запит від 28.12.2015 №121/9 та 29.01.2016 - вручено повторний запит № 24/9 особисто з вимогою про виконання ухвали суду від 17.12.2015 у цій справі, а саме: провести з розпорядником майна інвентаризацію майна боржника та надати можливість ознайомитися з бухгалтерською, фінансово-господарською документацією ПП "Віталком", 29.01.2016 був складений інвентаризаційний опис №1, згідно з яким діючий у процедурі розпорядження майном директор ПП "Віталком" засвідчує про відсутність активів у боржника; що відповідно до ч.10 ст. 22 Закону розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, крім випадків передбачених Законом, тобто у процедурі розпорядження майном на розпорядника майна покладено обов'язок провести дії, пов'язані з отриманням інформації від державних установ, боржника та надати її кредиторам для вирішення подальшої долі боржника; що ліквідатором банкрута у травні 2016 року були направлені вимоги 3-м дебіторам (ФГ "Віра", ФГ "Зернодар", ФГ ТОВ "Транс І.Ф."), які останніми були проігноровані; що з протоколу засідання комітету кредиторів від 16.08.2016 № 2 вбачається, що ліквідатор просив створити фонд виключно для оплати судового збору для стягнення дебіторської заборгованості по ФГ "Віра", ФГ "Зернодар", ФГ ТОВ "Транс І.Ф.", однак усі кредитори (у тому числі і представник ТОВ УАСП "КАІС") відмовилися від його створення та виділення грошових коштів на вказані цілі; що після цього кредиторами було погоджено порядок та спосіб продажу дебіторської заборгованості у розмірі 5820114,62 грн. (початкова ціна продажу дебіторської заборгованості ПП "Віталком" становила 8438761,98 грн. без можливості зниження початкової вартості, протокол від 16.08.2016 №2, питання №4), що аукціон з продажу дебіторської заборгованості не відбувся за відсутністю заявок від покупців; що 22.03.2017 до суду було подано заяви у межах справи про банкрутство ПП "Віталком" про стягнення дебіторської заборгованості з ФГ "Віра" на суму 716594,55грн.; ФГ "Зернодар" на суму 4233061,77грн.; ТОВ "Транс І.Ф" на суму 870458,3грн., у прийнятті до розгляду яких було відмовлено ухвалою суду від 06.04.2017; що згідно з протоколом зборів комітету кредиторів від 31.01.2017 №3 (питання №3) ліквідатор повторно просив комітет кредиторів створити фонд виключно для оплати судового збору по стягненню безпідставно отриманих грошових коштів директором ПП "Віталком" ОСОБА_7, знятих з розрахункового рахунку №1969 у ПАТ КБ "Приватбанк", що усіма кредиторами (у тому числі і представником ТОВ УАСП "КАІС") було відмовлено у створенні такого фонду; що ліквідатором банкрута 28.11.2016 було подано до відділу Національної поліції м. Золотоноша заяву про притягнення директора ПП "Віталком" до кримінальної відповідальності за ст.219 КК України (доведення до банкрутства), а 10.01.2017 подано скаргу до Золотоніського міськрайонного суду на бездіяльність відділу Національної поліції м. Золотоноша щодо невнесення відомостей до ЄРДР, що 27.01.2017 Золотоніський міськрайонний суд виніс ухвалу, якою задовольнив скаргу ліквідатора ПП "Віталком" та зобов'язав Золотоніський ВП ГУНП у Черкаській області внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 219 КК України (доведення до банкрутства) директором ПП "Віталком" - ОСОБА_7, що у зв'язку з неотриманням від Золотоніського відділу Національної поліції відповіді на запит від 29.03.2017 №61 про надання інформації арбітражному керуючому Гуріну Р.А. по внесених відомостях до ЄРДР, ліквідатор банкрута 28.04.2017 подав скаргу до Золотоніської місцевої прокуратури на бездіяльність працівників Золотоніської поліції; що 13.05.2017 (лист №4772/65/02-2017) Золотоніським ВП ГУНП повідомлено про розпочате кримінальне провадження за ч.1 ст. 219 КК України за заявами ліквідатора ПП "Віталком" Гуріна Р.А. по факту неправомірних дій ОСОБА_7, що відповідні відомості внесені до ЄРДР за №0000220, а також розпочато кримінальне провадження за ч.1 ст. 358 КК України та відомості внесені до ЄРДР за №0000431, що проводиться досудове розслідування, ознайомитися з матеріалами кримінальних проваджень №0000220, №0000431 не вдалося, оскільки слідчий Орисенко Р.І., перебував у відпустці; що стосовно директора ПП "Віталком" відкрите кримінальне провадження №0000987 за ст. 382 КК України по факту привласнення грошових коштів ПП "Віталком"; що комітет кредиторів (протокол від 31.01.2017 №3, питання №3) відмовився створювати фонд для оплати судового збору для подання позову до директора ПП "Віталком" про стягнення грошових коштів; що згідно з переданими ліквідатору банкрута документами у грудні 2015 року ПП "Віталком" здійснило поставку товару (зерна) ФГ "Віра" та "ФГ Зернодар" на суму понад 4,9 млн. грн. (дана інформація відома ТОВ УАСП "Каіс" та зазначалось у протоколі засідання комітету кредиторів № 2 від 16.08.2016); що згідно з протоколом комітету кредиторів 16.08.2016 №2 (питання №5) ліквідатор банкрута інформував про те, що ПП "Віталком" орендував у власників земельних ділянок (пайовиків) землю та що 15.04.2015 керівник ПП "Віталком" розірвав ці договори за згодою сторін; що питання визнання недійсними розірваних договорів оренди землі можливе за наявності інвестора, який погасить кредиторську заборгованість ПП "Віталком", відновить його платоспроможність та отримає право переукласти договори оренди землі з власниками земельних паїв; що ліквідатор банкрута запропонував кредиторам надати зазначену інформацію товариствам, які здійснюють сільськогосподарську діяльність з обробки землі, що комітет кредиторів проголосував проти, що зазначена інформація прийнята кредиторами до відома, будь-які інші дії, пропозиції по даному питанню відсутні; що оцінку фактам укладення і виконання договорів поставки з ФГ "Віра", ФГ "Зернодар" ліквідатором здійснено у поданій до Золотоніського ВП ГУНП у Черкаській області заяві від 28.11.2016 стосовно доведення ПП "Віталком" до банкрутства; що на виконання ухвали суду від 29.05.2017 у цій справі ліквідатором банкрута листом від 08.06.2017 суду надано копії звітів, які були надані комітету кредиторів після 16.02.2017, що членам комітету кредиторів направлялися звіти про хід ліквідаційної процедури за лютий, березень, травень 2017 року, а на засідання 07.04.2017 представник скаржника свого представника не направив, у той час як був належним чином повідомлений про скликання зборів, про що у матеріалах справи наявні відповідні докази; що у ліквідаційній процедурі ліквідатором направлені запити про надання інформації про майно банкрута, що зафіксовано у протоколі комітету кредиторів від 16.08.2016 №2, направлених комітету кредиторів звітах ліквідатора про хід ліквідаційної процедури; що оголошення про визнання ПП "Віталком" банкрутом опубліковано на сайті Вищого господарського суду України за №30347 від 12.04.2016, що кредитори з поточними вимогами до ліквідатора не зверталися, що ліквідатору банкрута не зрозуміло, яким чином порушено право ТОВ УАСП "КАІС" стосовно можливих (ймовірних) поточних кредиторів, що у поданій скарзі у більшості порушень скаржник посилається на бездіяльність саме розпорядника майна, проте процедура розпорядження майном закінчилася 12.04.2016, скарг на дії розпорядника майна у період з 17.12.2015 по 12.04.2016 не подано, комітетом кредиторів було одноголосно прийнято рішення про затвердження звіту розпорядника майна та перехід до ліквідаційної процедури (протокол від 25.03.2016 №1), та рекомендовано арбітражного керуючого Гуріна Р.А. призначити ліквідатором банкрута у даній справі, що на вказаному засіданні комітету кредиторів був присутній представник ТОВ УАСП "Каіс" та зауважень чи заперечень з цього приводу не зазначив, не надав.

Як зазначалося вище, постановою від 12.04.2016 боржника визнано банкрутом і призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Гуріна Р.А. При її винесенні неналежне виконання Гуріним Р.А. обов'язків розпорядника майна боржника не було предметом розгляду судом, і тому мотиви, наведені в скарзі стосовно неналежного виконання ним своїх повноважень, як розпорядника майна, не може бути підставою скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора та підставою припинення його повноважень як ліквідатора банкрута.

В матеріалах справи наявні звіти ліквідатора про виконану ним роботу, 16.08.2016 проведено збори комітету кредиторів, на яких кредиторами було, зокрема, схвалено вчинені ліквідатором банкрута у ліквідаційній процедурі дії, запропоновано вжити заходи до повернення орендованих земель і направити позови до суду про стягнення дебіторської заборгованості. Однак, на пропозицію ліквідатора банкрута - комітету кредиторів відмовлено у виділенні коштів для сплати судового збору, необхідного для подання позовів про стягнення дебіторської заборгованості, схвалено порядок реалізації дебіторської заборгованості, як єдиного реального активу боржника; у вересні 2016 року визначено організатора аукціону; у листопаді 2016 року подано заяву про кримінальне правопорушення стосовно колишнього керівника ОСОБА_7 за фактами доведення боржника до банкрутства, незаконної передачі майна після порушення провадження у справі про банкрутство, привласнення коштів на суму 556 тис грн., безпідставного витрачання коштів на суму 300 тис. грн., незаконного припинення договорів оренди землі, розпочато реалізацію наявної у боржника дебіторської заборгованості та подано оголошення про проведення аукціону з продажу ЦМК; у грудні 2016 - січні 2017 років вчинено дії з оскарження рішень і бездіяльності правоохоронних органів, подано нову заяву про кримінальне правопорушення за фактом не передачі ОСОБА_7 активів банкрута.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором були подані до суду першої інстанції у межах даної справи заяви про стягнення з фермерського господарства "Віра" 716594,55 грн., з фермерського господарства "Зернодар" 4233061,77 грн., з товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-І.Ф" 870458,30 грн. Проте, судом першої інстанції ухвалами від 06.04.2017 було відмовлено у прийнятті до розгляду у межах справи про банкрутство заяви боржника в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А., та повернуто їх разом з доданими до неї документами у зв'язку з тим, що вимоги про стягнення грошей подано боржником до інших осіб, які не є учасниками провадження у справі про банкрутство боржника, отже така вимога не може розглядатися в межах справи про банкрутство, а має розглядатися шляхом подання окремих позовних заяв за установленою підсудністю.

Доводи представника ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" стосовно того, що ліквідатором не вчинено заходів по оскарженню вказаних ухвал від 06.04.2017 відхиляються, оскільки як зазначалося вище, комітетом кредиторів було відмовлено ліквідатору у виділенні коштів для сплати судового збору та прийнято рішення щодо реалізації дебіторської заборгованості.

Разом з тим, судова колегія вважає, що відсутність коштів (на сплату судового збору) була і є об'єктивною перешкодою у неподанні ліквідатором позовів про стягнення коштів (оскарження відповідних судових рішень) та витребування відповідних активів.

Враховуючи, що відповідно до ст. 114 Закону усунення арбітражного керуючого здійснюється, в тому числі і за клопотанням комітету кредиторів, вказане питання було винесено на розгляд комітету кредиторів. Згідно з рішенням останнього (протокол № 3 від 31.01.2017) пропозиція про усунення арбітражного керуючого Гуріна Р.А. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута була відхилена (119 голосів проти 3580 голосів).

Згідно з рішенням комітету кредиторів (протокол від 07.04.2017 №4), надано оцінку діям арбітражного керуючого, порушень не виявлено.

Можливість, потребу, строки та інші умови виконання своїх повноважень ліквідатор банкрута визнає самостійно, виходячи із конкретних обставин відповідних правовідносин (наявності доказів, наявності активів у третьої особи, наявності коштів на сплату судового збору, співвідношення затрат і результату, тощо) і вони не можуть визначатись судом чи кредиторами, оскільки строк ліквідаційної процедури не сплинув та ліквідатор продовжує вчиняти певні дії, передбачені Законом, які має вчинити протягом цієї процедури у даній справі про банкрутство, можливість вчинення відповідних дій не втрачена, певних термінів їх вчинення протягом строку дії ліквідаційної процедури Законом не передбачено .

Станом на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції комітетом кредиторів було проведено засідання комітету кредиторів (протокол від 12.07.2017 № 5), на якому не ставилося питання про усунення арбітражного керуючого Гуріна Р.А. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, а навпаки, комітетом кредиторів було затверджено поданий ним звіт за період з 08.04.2017 по 12.07.2017.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що переважна частина обставин, на які вказує УАСП ТОВ "Каіс" у своїй скарзі на бездіяльність ліквідатора, вже були предметом судового розгляду і оцінку їм надано в ухвалі суду від 16.02.2017, про яку було зазначено вище, за результатами розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Черкаси" на дії (бездіяльність) ліквідатора.

Скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Черкаси" була відхилена судом. Ухвала від 16.02.2017 у даній справі набрала законної сили.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Стосовно доводів апелянта про ненадання відповідей ліквідатором банкрута на запити УАСП ТОВ "Каіс" від 14.04.2017 №532 та від 04.04.2017 №516, то судова колегія зазначає, що після 16.02.2017 (вказівки на таке порушення за попередній період) інформація комітету кредиторів ліквідатором банкрута надавалася щомісячно. Разом з тим, в матеріалах справи наявні протоколи комітету кредиторів, на яких затверджувалися звіти ліквідатора про проведу ним роботу. Разом з тим, Закон не зобов'язує ліквідатора на запит кожного кредитора складати докладний звіт про виконану ним роботу, коли ліквідатор звітує перед комітетом кредиторів.

Суд першої інстанції, розглянувши скаргу УАСП ТОВ "Каіс" на дії (бездіяльність) ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Гуріна Р.А., дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що викладені у скарзі обставини неналежного виконання арбітражним керуючим Гуріним Р.А. покладених на нього обов'язків ліквідатора банкрута не доведені апелянтом, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, дійшов вірного висновку, відмовивши у задоволенні поданої скарги.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Українсько-американського спільного підприємства у формі ТОВ "КАІС", зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 22.06.2017 у справі № 925/1919/15. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-1, 33, 34, 35, 43, 101-106 ГПК України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Українсько-американського спільного підприємства у формі ТОВ "КАІС" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.06.2017 у справі № 925/1919/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 925/1919/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 28.07.2017.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Т.І. Разіна

О.М. Остапенко