ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 липня 2017 року Справа № 904/4137/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Барицької Т.Л.,

Губенко Н.М.

перевіривши касаційну скаргу Приватного підприємства "Згода 06"

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.03.2017

у справі № 904/4137/13 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до 1) Приватного підприємства "Згода 06",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фуксія",

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Адер Україна",

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард-С",

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Солана"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: ОСОБА_3

про стягнення 141 442 669,49 грн. та 4 261 280,57 доларів США

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард-С"

до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль",

про визнання припиненої поруки за договором поруки № 01/03-00/080 від 30.06.2009

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Згода 06" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 904/4137/13.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги (18.04.2017), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, за подання до господарського суду, зокрема, касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір сплачується у сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 1 600,00 грн.

З урахуванням наведеного, розмір судового збору на момент подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 відповідно до редакції Закону України "Про судовий збір" від 06.12.2016 становить 1 600,00 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, до неї не додано доказів сплати судового збору, проте наявне клопотання Приватного підприємства "Згода 06" про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування наведеного клопотання скаржник посилається на те, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2014 у справі № 904/720/14 визнано боржника - ПП "Згода 06" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 у справі № 904/720/14 затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора ПП "Згода 06". У зв'язку із закриттям рахунків банкрута у ліквідатора ПП "Згода 06" при зверненні з касаційною скаргою немає змоги сплатити судовий збір через брак коштів.

Водночас, Вищий господарський суд України вважає за необхідне зауважити на тому, що постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2016 у справі № 904/720/14 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області на стадію ліквідації.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, ліквідаційна процедура у справі № 904/720/14 триває і на даний час.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 8 ст. 41 Закону з основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. До витрат ліквідатора в ліквідаційній процедурі відносять, зокрема, витрати по сплаті судового збору.

Статтею 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" врегульовано питання винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

За змістом положень ч. 4 ст. 115 Закону витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов'язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов'язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Згідно до ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Відповідно до ч. 6 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Згідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору"), господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

Відтак, перебування боржника в процедурі банкрутства на стадії ліквідаційної процедури не є підставою для звільнення від сплати судового збору ліквідатора під час оскарження ним судових рішень.

З урахуванням вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Вищий господарський суд України не вбачає підстав для задоволення клопотання ліквідатора ПП "Згода 06" про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 904/4137/13 повернути Приватному підприємству "Згода 06".

Головуючий суддя: В. Картере
Судді: Т. Барицька Н. Губенко