УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.07.2017Справа № 910/11895/17

Суддя Ярмак О.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальніфстю "Рівненський насіннєвий завод Євронасіння"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро"

про стягнення 18 830,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський насіннєвий завод" в особі ліквідатора Ващишиної О.В. звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро" 18 830,15 грн. заборгованості.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд не приймає її до розгляду, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

При цьому ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України визначає тільки можливість, а не обов'язковість об'єднання кількох вимог в одній позовній заяві.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, підставами об'єднання позовних вимог для позивача, який звертається з позовом до суду є наявність між такими позовними вимогами одного із зв'язків:

- одна підстава виникнення;

- одні докази, якими підтверджуються заявлені вимоги.

Отже, об'єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому. Відтак, допускається можливість об'єднання в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

З аналізу матеріалів поданої позовної заяви випливає, що в ній об'єднано вимоги про стягнення заборгованості за трьома різними договорами, а саме, № 9АТ від 01.01.2016, № 9СГ від 01.01.2016 та № 10/12/15-01 від 10.12.2015.

При цьому, заявник не навів підстав для об'єднання позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 п. 3.6. постанови пленуму Вищого господарського суду міста Києва № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 грн.

За подання згаданого позову позивачем не сплачено судовий збір, а приєднано до позову клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв'язку з перебуванням позивача у процедурі банкрутства на стадії ліквідації та відсутністю грошових коштів на рахунках підприємства.

Дослідивши зміст указаного клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

На підтвердження відсутності фінансової можливості для сплати судового збору позивачем подано лише виписку з банківського рахунка, яка не є повним відображенням майнового стану особи. Натомість, позивачем не подано інших доказів відсутності у банкрута коштів, нерухомого чи рухомого майна.

Суд зазначає, що перебування підприємства у ліквідаційній процедурі не означає автоматичне його звільнення від сплати судового збору.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору позивача.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України докази відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів повинні додаватись до позовної заяви.

Статтею 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Натомість, опис вкладення на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками в додатках до позову відсутній.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Суд звертає увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду м. Києва з позовом (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного та керуючись п.п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити заявнику у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Суддя О.М. Ярмак