РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017Справа №910/8338/17

За позовом Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат "Івано -Франківські ковбаси"

до Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ"ВіЕйБі Банк"Славкіної Марини Анатоліївни

про визнання протиправним та скасування повідомлення про нікчемність договорів

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Демченко О.В. (довіреність № 37 від 03.01.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат "Івано -Франківські ковбаски" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни (відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. викладене у формі повідомлення № 11/1-27421 від 29.08.2015 про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 246-2012 від 25.06.2012 які були укладені між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ДП ВАТ "Івано-Франківський м'ясокомбінат "Івано -Франківські ковбаски".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 порушено провадження у справі № 910/833817, розгляд справи призначено на 15.06.2017.

15.06.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечує таке виявлення та фіксує даний факт. Оспорюване повідомлення про нікчемність правочинів є таким, що повністю відповідає вимогам спеціального законодавства, що регламентує порядок виведення неплатоспроможного банку з ринку і було направлено позивачу саме на виконання вимог діючого законодавства. Крім того, повідомлення уповноваженої особи не є рішенням, тому твердження позивача про протиправність дій Уповноваженої особи Фонду є безпідставними.

В судове засідання 15.06.2017 з'явився представник відповідача та надав суду пояснення щодо обставин справи.

Представник позивача в судове засідання 15.06.2017 не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 розгляд справи №910/8338/17 відкладено на 20.07.2017.

В судове засідання 20.07.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог, підтримав вимоги з підстав викладених в позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, надав пояснення стосовно своїх заперечень, надав документи для долучення до матеріалів справи.

Крім того, в судовому засіданні 20.07.2017 представником позивача подано клопотання про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи, яке просив суд задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 виправлено допущену описку в ухвалах Господарського суду міста Києва у справі №910/8338/17 від 24.05.2017 та від 15.06.2017 щодо вірної назви позивача, продовжено строк вирішення спору у справі № 910/8338/17 на 15 днів та оголошено перерву у судовому засіданні до 27.07.2017.

У судове засідання 27.07.2017 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.07.2017 надав документи для долучення до матеріалів справи, проти задоволення позовних вимог заперечив, надав пояснення щодо своїх заперечень.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 27.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.06.2012 між Публічним акціонерним товариством"ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", як банком, кредитором, та Дочірнім підприємством Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат "Івано -Франківські ковбаси", як позичальником, укладено кредитний договір № 246-2012 (далі - кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 18 750 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов'язки, передбачені цим добором.

Відповідно до п. 1.2, 1.3 договору, процентна ставка за користування кредитом 11,5% річних, кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 24 червня 2013 року включно.

Згідно з п. 2.4 кредитного договору, проценти за користування кредитом позичальник сплачує щомісяця на рахунок № 126, не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, та остаточно при погашенні кредиту.

Протягом 2012-2014 років сторонами було внесені зміни до Кредитного договору шляхом укладення договорів про внесення змін від 01.11.2012, 15.04.2013, 18.06.2013, 15.08.2013, 16.09.2013, 17.02.2012, 27.02.2014, 17.03.2014, 15.07.2014, 12.08.2014, 15.08.2014, 15.09.2014, 15.10.2014, згідно з якими змінено розмір процентної ставки за користування кредитом, збільшено строк користування кредитом та кінцевий термін погашення кредиту позичальником, відстрочено сплату процентів за користування кредитом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.11.2014 №128 вирішено передати повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у відповідача Славкіній М.А.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №155-14 від 25.08.2015 було делеговано всі повноваження ліквідатора відповідача, визначені ст. ст. 37, 38 ч.ч.1, 2 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіній М.А. на час здійснення процедури ліквідації банку.

22.02.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №213, яким вирішено:

- продовжити строк здійснення процедури ліквідації відповідача на два роки по 19.03.2018 включно;

- продовжити повноваження ліквідатора відповідача, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіній М.А. строком на два роки до 19.03.2018 включно.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у відповідача було проведено перевірку правочинів (в тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації, а саме в період з 21.11.2013 по 20.11.2014, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, про що складено Акт від 19.03.2015. В ході вказаної перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено нікчемність правочинів щодо внесення змін до Кредитного договору.

29.08.2015 відповідачем було направлено позивачу повідомлення №11/1-27421 про нікчемність договорів про внесення змін до Кредитного договору від 17.02.2014, 27.02.2014, 17.03.2014, 15.07.2014, 12.08.2014, 15.08.2014, 15.9.2014, 15.10.2014, укладеного між сторонами, з підстав, визначених п.п. 6, 7 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що вчинені сторонами правочини, визначені відповідачем як нікчемні, не порушують вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки вони не містять умов, які передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Крім того, на думку позивача, перевірка правочинів банку на предмет відповідності їх законодавству вчиняється уповноваженою особою у період дії тимчасової адміністрації. Натомість повідомлення про нікчемність правочину було прийняте 29.08.2015, тобто вже під час процедури ліквідації банку, а тому посилання у повідомленні на ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як на підставу визнання договорів нікчемними є безпідставним.

З урахуванням викладеного позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. викладене у формі повідомлення № 11/1-27421 від 29.08.2015 про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 246-2012 від 25.06.2012, які були укладені між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ДП ВАТ "Івано-Франківський м'ясокомбінат "Івано -Франківські ковбаски", а саме: від 17.02.2014, 27.02.2014, 17.03.2014, 15.07.2014, 12.08.2014, 15.08.2014, 15.9.2014, 15.10.2014.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір № 246-2012 від 25.06.2012 (зі змінами та доповненнями) за своєю правовою природою є кредитним договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ст. 1056-1 Цивільного кодексу України).

Процедура з виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

В свою чергу ліквідацією банку є процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до положень ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, в силу припису наведеної статті правомірність правочину презюмується і обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Тобто, з наведеного вбачається, що нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" наведено перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

В той же час, як це випливає зі змісту вказаного, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким.

Таким чином, за обставин відсутності у рішенні про визнання нікчемним правочину посилань на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення є необґрунтованим.

15.12.2014 на виконання вимог ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у відповідача Славкіною М.А. було видано наказ №90 "Про перевірку договорів".

Крім того, 20.01.2015 на виконання вимог ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у відповідача Славкіною М.А. було видано наказ № 23/1 «Про здійснення альтернативної перевірки договорів».

Як вбачається з долученого до матеріалів справи Витягу з Акту від 19.03.2015 перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) відповідачем у період з 21.11.2013 по 20.11.2014, за результатами, додатково до Акту перевірки правочинів від 09.02.2015, виявлені договори (правочини), що є нікчемними з підстав: банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, зокрема, додаткові угоди до кредитного договору № 246-2012 щодо перенесення строку погашення за кредитним договором на 23.04.2015 та зниження відсоткової ставки за кредитом.

29.08.2015 відповідач направив позивачу повідомлення № 11/1-27421 про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 246-2012 від 25.06.2012, зокрема, договорів про внесення змін від 17.02.2014, 27.02.2014, 17.03.2014, 15.07.2014, 12.08.2014, 15.08.2014, 15.09.2014, 15.10.2014.

Відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме, підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку регулює Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджене рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012 (далі - Положення). Дія цього Положення поширюється на всі банки, зареєстровані відповідно до законодавства України, у разі віднесення їх до категорії неплатоспроможних, крім публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (до прийняття відповідного закону щодо участі такого банку у Фонді) та санаційного банку, створеного до набрання чинності Законом. Метою цього Положення є врегулювання процесу виведення окремого неплатоспроможного банку з ринку відповідно до Закону. У процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку Фонд виконує функції тимчасового адміністратора або ліквідатора неплатоспроможного банку (п.п.1.1, 1.3, 1.5 Положення).

Відповідно до п.1.18 глави 1 розділу ІІІ Положення Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана: забезпечити збереження активів та документації банку; протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними безпосередньо протягом дії тимчасової адміністрації.

Акт перевірки правочинів було складено комісією 19.03.2015, а процедуру ліквідації відповідача було розпочато з 20.03.2015. Тобто, в даному випадку перевірка правочинів в порядку ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" була проведено згідно з процедурою, встановленої законодавством, у зв'язку з чим доводи позивача про те, що відповідна перевірка була здійснена у період процедури ліквідації відповідача є необґрунтованими.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації Фонд повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Судом встановлено, що повідомлення про нікчемність правочинів було надіслано позивачу протягом ліквідації відповідача, а не тимчасової адміністрації. Однак, суд зазначає, таке надіслання не є порушенням строку повідомлення сторони про нікчемність правочинів.

Зі змісту оскаржуваного повідомлення № 11/1-27421 від 29.08.2015 вбачається, що правочини, про нікчемність яких повідомлено позивача, а саме договори про внесення змін до Кредитного договору, укладеного між сторонами, щодо зменшення процентної ставки за користування кредитом, збільшення строку користування кредитом та відстрочення сплати процентів за користування кредитом визнано нікчемними з посиланням на п. 6,7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" - банк уклав правочини, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, а також передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо невстановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Однак, суд вважає посилання відповідача на нікчемність спірних договорів з підстав, передбачених п. 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" безпідставним та необґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України до загальних засад цивільного законодавства відненесено свободу договору.

В ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 15.7 кредитного договору розірвання та зміни до договору оформлюються шляхом підписання договорів про внесення змін до цього договору. Всі додатки до цього Договору, а також договори про внесення змін до нього є невід'ємною частиною цього Договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що уклавши відповідно до умов Кредитного договору договори про внесення змін, сторони добровільно, на власний розсуд змінили пункти такого договору, якими було встановлено розмір нарахування та сплату процентів, а також строк користування кредитом.

В даному випадку сторонами було реалізовано право на укладення господарських договорів в процесі здійснення своєї господарської діяльності, що жодним чином не може свідчити про надання позивачу будь-яких переваг банком та чи дійсно переваги мали місце по відношенню до інших клієнтів відповідача.

Більше того, суд зазначає, що оскаржуване повідомлення про нікчемність правочинів, всупереч вимог чинного законодавства, не містить посилання на наявність неправомірних пільг позивача та не містить жодних доказів передачі банком майна або платежу з метою надання позивачу переваг.

Зі змісту спірних правочинів не вбачається відмови банку від власних коштів, навпаки, вчинення спірних правочинів призведе в подальшому до виконання грошового зобов'язання, а саме повернення наданих банком позичальнику на підставі Кредитного договору грошових коштів.

При цьому, у витязі з Акту перевірки правочинів, уповноваженою особою зазначено, що "У відповідності до вимог п. 1.14. глави І розділу VI Інструкції НБУ від 28.08.2001р. № 368 "Про порядок регулювання діяльності банків України" Угоди, що укладаються з інсайдерами, не можуть передбачати більш сприятливі умови, ніж; угоди, що укладені з іншими особами.

Банк може укладати з інсайдерами угоди, які передбачають нарахування відсотків і комісійних на здійснення банківських операцій, які менші від звичайних та нарахування відсотків за вкладами і депозитами, які більші від звичайних, якщо прибуток банку дозволяє здійснювати це без шкоди для фінансового стану банку; однак інші умови цих угод не можуть бути більш сприятливими, ніж загальні умови проведення банківських операцій, що встановлені внутрішньобанківськими положеннями, що визначають кредитну, інвестиційну, управління активами і пасивами та облікову політику банку.

Кредитною політикою Банку на 2014 рік (затверджена рішенням Правління ПАТ "ВіЕйБі Банк" № 8 від 24.02.2014 року) встановлено максимально можливий строк фінансування робочого капіталу (кредити у поточну діяльність) до 3-х років у випадку надання першокласного забезпечення, а нові встановлені строки дії кредитів визначені щонайменше до 2020року."

Проте, уповноваженою особою не підтверджено віднесення позивача до категорії інсайдерів, а тому обґрунтування підстав нікчемності договорів про внесення змін з посиланням на положення п. 1.14. глави І розділу VI Інструкції НБУ від 28.08.2001р. № 368 "Про порядок регулювання діяльності банків України" є безпідставним. Більш того навіть за умови внесення змін в частині продовження строку сплати відсотків, такий строк не перевищує максимально можливий строк фінансування робочого капіталу (кредити у поточну діяльність) на який посилається відповідач у витязі з Акту.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що роблячи висновок та повідомляючи про нікчемність договорів про внесення змін від 17.02.2014, 27.02.2014, 17.03.2014, 15.07.2014, 12.08.2014, 15.08.2014, 15.09.2014, 15.10.2014 до кредитного договору № 246-2012 від 25.06.2012, уповноваженою особою Фонду не вказано обставин, які б свідчили про наявність підстав, передбачених пунктом 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» для визнання вказаного договору нікчемним.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А про визнання нікчемними договорів про внесення змін від 17.02.2014, 27.02.2014, 17.03.2014, 15.07.2014, 12.08.2014, 15.08.2014, 15.09.2014, 15.10.2014 до кредитного договору № 246-2012 від 25.06.2012 є протиправними.

Відповідачем не доведено наявність правових підстав для визнання договорів про внесення змін від 17.02.2014, 27.02.2014, 17.03.2014, 15.07.2014, 12.08.2014, 15.08.2014, 15.09.2014, 15.10.2014 до кредитного договору № 246-2012 від 25.06.2012, нікчемним, а тому такі дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. суперечать приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у даній справі права та законні інтереси позивача було порушено, оскільки у спірному повідомленні Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ"ВіЕйБі Банк" вимагала негайного виконання зобов'язань за кредитним договором з урахуванням нікчемності договорів про внесення змін.

Підсумовуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат "Івано -Франківські ковбаси".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. викладене у формі повідомлення № 11/1-27421 від 29.08.2015 про нікчемність договорів про внесення змін до кредитного договору № 246-2012 від 25.06.2012, які були укладені між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ДП ВАТ "Івано-Франківський м'ясокомбінат "Івано-Франківські ковбаси", а саме:

Договору про внесення змін від 17.02.2014;

Договору про внесення змін від 27.02.2014;

Договору про внесення змін від 17.03.2014;

Договору про внесення змін від 15.07.2014;

Договору про внесення змін від 12.08.2014;

Договору про внесення змін від 15.08.2014;

Договору про внесення змін від 15.09.2014;

Договору про внесення змін від 15.10.2014.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, буд.27Т, ) на користь Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат "Івано -Франківські ковбаси" (76005, м. Івано-Франківськ, вул. Симона Петлюри, буд. 10, код 32605718) 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 31.07.2017.

Суддя С.О. Турчин