ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Справа № 925/605/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - особисто, ОСОБА_2 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до DSD POLAND Sp.z o.o. республіка Польща про стягнення 4 773,60 євро, що еквівалентно 140 192,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4 773,6 євро, що становить 140 192,4 грн. згідно офіційного курсу гривні щодо євро встановленого НБУ станом на 18.05.2017.

24.07.2017 позивач подав суду заяву про припинення провадження у справі в частині стягнення 1 935,40 євро в зв'язку зі сплатою цих коштів відповідачем позивачу в ході розгляду справи.

В решті представники позивача позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, направив суду заперечення на позовну заяву в якій проти задоволення позову заперечує, оскільки всю суму узгодженого сторонами боргу, який становить 1935,40 Євро ним було сплачено позивачу.

Суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача за наявними у справі документами та на підставі ст. 75 ГПК України, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 10 Конвенції від 15.11.1965 року про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, якщо запитувана Держава не заперечує (Польща ратифікувала Конвенцію 29.08.1996), ця Конвенція не обмежує можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном. Відомостей про заперечення з боку Польщі проти такого способу надіслання судових документів у суду немає.

Згідно ст. 15 Конвенції судом повинно бути забезпечено, що в кожному з визначених цією статтею випадків передачі судових документів, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Відповідач подав заперечення на позов та не подавав клопотання про відкладення розгляду справи.

В такому випадку неявка відповідача не перешкоджає суду провести розгляд справи по суті за наявними документами.

У відповідності до ст. 123, 124 ГПК України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України. Підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Закон України "Про міжнародне приватне право" від 23.06.2005 встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Ст. 75, 76 вказаного Закону передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону (про виключну підсудність справ судам України).

Згідно розділу 10.1 контракту № 013/16 від 07.10.2016 між сторонами в редакції додаткової угоди від 17.03.2017 (а.с. 13), якщо сторони не врегулювали спір в претензійному порядку, він підлягає вирішенню в господарському суді Черкаської області.

Заперечень проти підсудності спору суду не надходило.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає лише до часткового задоволення, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається наступне:

07.10.2016 між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі - Продавець, позивач по справі) та DSD POLAND Sp.z o.o. республіка Польща (далі - Покупець, відповідач по справі) було укладено контракт № 013/16 (а.с. 10-11) у відповідності до якого Продавець зобов'язався продати, а Покупець прийняти та оплатити на умовах валютної угоди рейки з хвойного лісу (сосна) ( п. 1.1 контракту).

Загальний об'єм поставки товару становить 34м3 ( п. 2.2. контракту).

Загальна вартість контракту 3600 (три тисячі шістсот) євро ( п. 4.1. контракту).

Зазначені договірні відносини між сторонами по своїй суті мають ознаки договору поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 712 Цивільного кодексу України). До відносин поставки застосовуються норми ЦК України про купівлю-продаж.

Загальні умови виконання господарських зобов'язань визначені статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до розділу 3 контракту між сторонами, товар поставляється автомобільним транспортом на умовах DAP-Рудник на Санем (Польща), згідно ІНКОТЕРМС-2010.

За твердженням позивача, на виконання умов контракту відповідачу було здійснено поставку товару, що підтверджується міжнародною товарно - транспортною накладною (CMR) № 935417 (а.с. 15) та електронною декларацією форми МД-2 № 902050000/2017/000295 (а.с. 16) на загальну суму 4 773,6 євро із посиланням на Контракт між сторонами.

Заперечень проти неотримання товару відповідач суду не надав. За загальним правилом згідно норм ЦК України, право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі товару або передачі товаро-супровідних документів на нього.

За доводами представника позивача, інших відносин, ніж оформлені контрактом № 013/16 від 07.10.2016 між сторонами немає.

Згідно з п. 5.1. контракту Покупець проводить розрахунки з Продавцем за Товар шляхом оплати партії товару згідно рахунків-фактур в день доставки. Оплата за товар повинна здійснюватися шляхом банківського переказу на рахунок Продавця.

26.12.2016 позивачем було виставлено рахунок - фактуру на № 1 ( а.с. 17) на оплату товару в загальній сумі 4 773,6 Євро. Кошти за товар відповідачем сплачені не були, з чого і виник спір.

Як встановлено статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач надав докази отримання від позивача в рахунок оплати товару по Контракту 1935,40 Євро (435,40 + 1500,00) 09.06.2017 та 21.07.2017 року.

При цьому позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у запереченнях на позов, що 1935,40 Євро є повною оплатою товару по Контракту за згодою сторін, оскільки товар виявився бракованим. Суду не надано доказів існування такої угоди між сторонами та первинних документів про фіксацію виявлення браку товару, який позивач поставив відповідачу. Тому вказані заперечення відповідача суд відхиляє.

Позивач просить суд в частині отриманої часткової оплати за товар в сумі 1935,40 Євро провадження у справі припинити. Дане клопотання підлягає до задоволення в порядку п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України з підстав відсутності предмету спору в цій частині стягнення.

Доказів проведення повного розрахунку за позовними вимогами відповідач суду не надав, доказів, які б звільняли відповідача від майнової відповідальності перед позивачем у справу не подано.

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути лише 2 838,20 Євро (4773,60-1935,40), що в еквіваленті становить 85 545,62 грн. по курсу НБУ на 24.07.2017 року) по Контракту № 013/16 від 07.10.2016. Строк виконання даного зобов"язання є таким, що настав.

В решті вимог слід припинити провадження за відсутністю предмету спору.

Згідно ст. 49 ГПК України, враховуючи вину відповідача у виникненні спору, судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 2 102,90 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 49, п. 1-1 ст. 80, ст. 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з DSD POLAND Sp.z o.o. республіка Польща (37-700 м. Лежайск, вул. Францишканьска, 1 код 816-170-17-75) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) -- 2 838,20 Євро (що в еквіваленті становить 85 545,62 грн.) по Контракту № 013/16 від 07.10.2016 та 2 102,90 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

3. В решті вимог провадження у справі припинити.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 25 липня 2017 року

Суддя Н.М. Спаських