ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 року Справа № 904/2674/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання Манчік О.О.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, начальник відділу з правового забезпечення продаж крупним споживачам департаменту з правового забезпечення продаж ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", довіреність №664/1001 від 14.12.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, старший юрисконсульт юридичного сектору Управління, довіреність №55/30-1030 від 12.05.2017 р.;

від третьої особи: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго",

м. Дніпро

до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровської області,

м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Головне Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області

про стягнення 761 549,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 р. ( суддя Назаренко Н. Г. ) у справі № 904/2674/17 позов задоволено - стягнуто з Управління служби безпеки України у Дніпропетровській області на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" заборгованість за спожиту активну електричну енергію у сумі 510 017,28 грн., заборгованість за реактивну енергію у сумі 4 039,27 грн., заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 100 776,59 грн., суму 3 % річних у розмірі 25 097,08 грн., інфляційні втрати у сумі 105 368,75 грн., витрати по сплаті судового збору 11 179,48 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріально права, просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 р. по справі № 904/2674/17 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області посилається на те, що Управління, не є господарюючим субєктом діяльність якого направлена на отримання прибутку та наявність права розпорядження отриманим прибутком на власний розсуд та ризик, а фінансується та отримує матеріально-технічне та соціально - побутове забезпечення лише за рахунок коштів Державного бюджету України, і відповідно до ст. 51 БК України, - є лише розпорядником бюджетних коштів, оскільки здійснює бюджетні зобов'язання на підставі затвердженого розпорядником кошторису, за дорученням якого Держказначейство України здійснює платежі. Беручи до уваги те, що кошторисом Управління не передбачено виплату жодних санкцій, у тому числі, задоволених судом першої інстанції, залишилось неврегульоване питання щодо можливого правового підтвердження виниклого зобовязання у розмірі 614 833,14 грн. та відсутня правова позиція з цього приводу Держказначейства України.

Скаржник посилається на те, що ліміти споживання електричної енергії були встановлені мінімальні, у звязку з тим, що Управлінням з січня 2015 року планувалося ввести в експлуатацію газову котельню та зменшити споживання електричної енергії. Але, фактично початок експлуатації газової котельні розпочався з січня року, у зв'язку з недостатнім та несвоєчасним фінансуванням з Державного бюджету України, статей видатків виділених на розробку технічної документації для введення в експлуатацію газової котельні, що призвело до перевищення меж встановлених раніше у Договорі лімітів. Також, Управлінням, враховуючи обмежене фінансування установ, які належать до державного сектору економіки, з огляду на можливу наявність у подальшому правових підстав часткового підтвердження виниклого зобовязання у наступні роки, було запропоновано Позивачеві розглянути питання щодо можливої реструктуризації виниклої непідтвердженої кошторисом та неврахованої на балансі заборгованості протягом декілька років, проте Позивачем було зазначено про неможливість погодження направлених графіків погашення заборгованості споживання електричної енергії та неодноразово наголошувалося про оплату одразу всієї суми виниклого непідтвердженого кошторисом та незазначеного на балансі Управління зобовязання. Позивачем у позовній заяві не обгрунтовано та не підтверджено належними доказами позовні вимоги стосовно порушення майнових прав та інтересів Позивача у розмірі 25 098,57 грн., а також, належним чином не обгрунтовано підстав стягнення з Управління компенсації, у значеному розмірі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити Управлінню Служби безпеки України у Дніпропетровській області у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 р. по справі № 904/2674/17 залишити без змін.

Позивач звертає увагу на ту обставину, що Відповідачем не виконано умови Договору стосовно обмеження свого електроспоживання у звязку з обмеженим кошторисом, стосовно завчасного попередження Позивача про недостатність виділених коштів, не вжито ніяких заходів, спрямованих на відшукування джерел фінансування електроенергії, що ним споживається. Обсяг спожитої Відповідачем електроенергії у спірному періоді підтверджується наявними у матеріалах справи щомісячними актами про використану електричну енергію, у яких містяться покази приладів обліку та обсяг спожитої електричної енергії. Вказані акти підписані повноважними представниками Споживача, скріплені його печаткою. Ніяких письмових зауважень щодо обсягу спожитої Відповідачем електроенергії на адресу Позивача не надходило. ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» наполягає на тому, що не повинно доводити у будь-який спосіб наявність матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, які відбуваються в економіці держави. Вказані нарахування боржник зобовязаний сплатити кредитору, незважаючи на наявність або відсутність вини боржника у простроченні виконання грошового зобовязання.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_3 у складі колегії суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 р. у справі № 904/2674/17, апеляційну скаргу прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено на 20.06.2017 р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.08.2017 р., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Головне Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області

Третя особа своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалася. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзиви на апеляційну скаргу не надала, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причин неявки не повідомила, не зважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні 01.08.2017 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як встановлено матеріалам справи, 22.05.2015 р. між Публічним акціонерним товариством ДТЕК Дніпрообленерго ( Постачальник ) та Управлінням Служби безпеки України у Дніпропетровської області ( Споживач ) укладено Договір № 414 про постачання електричної енергії за державні кошти, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобовязується у 2015 році постачати Споживачу електричну енергію у точку ( точки ) продажу електронної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 35,0 кВт величини якої на обєктах Споживача визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку еклектичної енергії, а Споживач оплатити Постачальнику вартість використаної ( купленої ) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії межа балансової належності на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін та/або Загальна схема електропостачання, які є невідємними частинами даного договору.

Згідно п. 1.2. Договору найменування товару: Енергія електрична (далі по тексту електрична енергія).

Електрична енергія енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару, згідно п. 1.2. ПКЕЕ.

Кількість обсягу електричної енергії, яку постачальник зобовязується поставити споживачу, визначається згідно із додатками до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу, Порядок розрахунків та Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

П. 4.1. Договору встановлено, що розрахунки за придбану електричну енергію проводяться споживачем на підставі рахунка на оплату спожитої у розрахунковому періоді електричної енергії. Порядок проведення розрахунків наведений у додатку до договору Порядок розрахунків.

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії оформлюються такі документи: акт приймання-передачі товарної продукції, акт результатів замірів електричної потужності.

За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку ( п. 4.2. Договору ).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до п. п. 6.1., 6.1.1., 6.1.6., 6.1.7. Договору Споживач зобовязаний своєчасно оплачувати поставлену вартість природної електричної енергії та інші платежі згідно з умовами додатку Порядок розрахунків. Сплатити Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків Порядок розрахунків та Графів зняття показів обліку електричної енергії. Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором. Вимагати відшкодування збитків, завданих постачальнику внаслідок порушення споживачем умов цього договору та чинного законодавства, та оплату рахунків, передбачених цим договором (п.п. 6.4., 6.4.1., 6.4.5. Договору).

Відповідальність споживача за перевищення договірної величини споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт*год і більше (ч. 2 п.п. 7.2.2. Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань по договору.

Термін дії цього договору, а також його умови можуть бути переглянуті за узгодженням сторін, на підставі та у відповідності до законодавства в сфері електроенергетики та державних закупівель.

Сторони цього договору домовилися, що відповідно до статті 631 ЦК України, умови цього договору в частині постачання електричної енергії застосовуються до відповідності між ними, які виникли до його укладення і діють 01.01.2015 по 31.12.2015 включно.

Сторони цього договору домовились, що у відповідності до статті 40 Закону України Про здійснення державних закупівель. Із змінами, дія договору може бути продовжена на строк достатній для проведення процедури закупівлі електричної енергії на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми цього договору, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 10.1. Договору).

Порядок розрахунків встановлено в Додатку № 3 Порядок розрахунків.

Так, відповідно до п. 1 Додатку 3 до Договору, розрахунковий період для визначення обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме з 20 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття розрахунковий період та календарний місяць вважати прирівняним.

Відповідно до п. 2 Додатку 3 до Договору, споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним та самостійно отриманим у постачальника рахунком.

Згідно абзацу п. 2.1 Додатку 3 до Договору, оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірної величини споживання електричної енергії та потужності, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції та інші платежі (за надання споживачу додаткових послуг, суми завданих споживачем збитків тощо) згідно з умовами цього договору, здійснюється на рахунки постачальника, зазначені у договорі, на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом десяти оперативних днів з дня їх отримання.

У разі неявки Споживача ( уповноваженого представника споживача) для отримання рахунків. Постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову ), що вказана у договорі. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Рахунки на оплату можуть надаватися Споживачу у відповідних структурних підрозділах Постачальника, поштовим звязком, курєром, факсимільним звязком, електронною поштою, через персональну сторінку споживача, на web-сайті постачальника або іншим способом у порядку, визначеному чинним законодавством та обумовленому відповідним окремо укладеним між Постачальником та Споживачем договором або додатковою угодою до діючого договору.

Споживач протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду здійснює платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діяли на дату оформлення рахунку.

У разі використання Споживачем зареєстрованого обсягу електричної енергії на покриття аварійної ( екологічної ) броні, Постачальником електричної енергії здійснюється перерахунок його вартості відповідно до тарифів, які діяли в період використання зареєстрованого обсягу електричної енергії.

Споживач протягом 30 календарних днів з дати отримання рахунку Постачальника здійснює повну оплату вартості електричної енергії, недорахованої внаслідок використання електричної енергії з порушенням ПКЕЕ.

Позивач протягом 2015 р. належним чином виконував свої зобов'язання за договором, що підтверджується Актами про використану електричну енергію ( а. с. 64-87 ), які підписані повноважними представниками сторін без заперечень та скріплені печатками сторін.

Крім того, Відповідачем перевищено договірну величину споживання електричної енергії на суму 100 776,59 грн.

Позивач надавав Відповідачу рахунки на оплату за поставлену активну електроенергію, реактивну електроенергію та за перевищення договірної величини споживання електричної енергії (а.с. 88-113).

Відповідач за надані послуги вчасно та в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за активну електроенергію у сумі 510 017,28 грн., за реактивну електроенергію у сумі 4 039,27 грн., за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 100 776,59 грн., що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Крім основного боргу, Позивач просить стягнути з Відповідача суму 3 % річних нарахованих на суму боргу за активну електроенергію у розмірі 24 954,02 грн. за період з 07.03.2015 по 01.03.2017, 3% річних нарахованих на суму боргу за реактивну електроенергію у розмірі 143,06 грн. за період з 04.11.2015 р. по 01.03.2017 р., інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за активну електроенергію у розмірі 104 843,07 грн. за період з 01.04.2015 р. по 01.03.2017 р., інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за реактивну електроенергію у розмірі 525,68 грн. за період з 01.12.2015 р. по 01.03.2017 р.

Зважаючи на вказані обставини, з посиланням на норми ст. ст. 20, 173, 174, 193, 230-232, 275-277 ГК України та ст. ст. 530, 625, 629 ЦК України, суд першої інстанції оскаржуваним рішенням задовольнив позов - стягнув з Відповідача заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 510 017,28 грн., заборгованості за реактивну енергію 4 039,27 грн., заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії 100 776,59 грн., 3 % річних - 25 097,08 грн., інфляційних втрат 105 368,75 грн.

Апеляційний господарський суд вважає такий висновок місцевого господарського суду обґрунтованим, у звязку з наступним.

Обставини, на які посилається Позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з Відповідача заборгованості за спожиту активну електричну енергію за реактивну енергію за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, суми 3 % річних та інфляційних втрат підтверджені матеріалами справи та не спростовані Відповідачем.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Посилання Відповідача на норми Бюджетного кодексу України та відсутності державних асигнувань, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки за змістом ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання ( постанова Верховного суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446 ).

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 22.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального права, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам.

Наведені Скаржником в апеляційній скарзі доводи, які фактично повторюють доводи викладені ним у відзиві на позов і яким місцевий суд дав належну оцінку, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на Скаржника.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017р. у справі № 904/2674/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 02.08.2017 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя В.О. Кузнецов