ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2017 р. Справа № 911/1428/17

Господарський суд Київської області у складі судді А.С. Грєхова розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Паланокфарм"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"

про стягнення заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Гай О.В. - керівник (поспорт НОМЕР_1 від 19 грудня 1997 року);

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Паланокфарм" (надалі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (надалі - відповідач) про стягнення 188 923,56 грн, з яких 162 914,56 грн основного боргу, 16 160,92 грн пені, 1729,85 грн 3% річних та 8 118,23 грн інфляційних втрат .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань щодо оплати товару за Договором поставки №03/15 від 04.03.2015.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2017 порушено провадження у справі №911/1428/17 та призначено її до розгляду на 30.05.2017 о 12:30 год.

30.05.2017 через канцелярію Господарського суду Київської області представником відповідача подано відзив у якому останній просить господарський суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з ненаданням останнім доказів в підтвердження реалізації товару.

У судовому засіданні 30.05.2017 господарським судом оголошено перерву до 04.07.2017.

04.07.2017 через канцелярію Господарського суду Київської області представником позивача подані витребувані документи у справі, а саме: копії видаткових та податкових накладних та копії довіреностей на прийняття товару.

В судових засіданнях 04.07.2017, 11.07.2017 оголошувались перерви до 11.07.2017 та 18.07.2017 відповідно.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.07.2017 продовжено строк вирішення спору у справі № 911/1428/17 на п'ятнадцять днів до 27.07.2017.

У судовому засіданні 18.07.2017 розгляд справи відкладено на 25.07.2017.

Через канцелярію Господарського суду Київської області представником відповідача подано клопотання б/н від 24.07.2017 (вх. суду №14762/17 від 25.07.2017) про відкладення розгляду справи.

25.07.2017 у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю, оскільки у даному випадку неможливим є відкладення розгляду справи, у зв'язку із закінченням строків її вирішення, та оскільки відповідач не зазначив у клопотанні причини неможливості прибуття у судове засідання будь-якого іншого представника так, як відповідач не обмежений у праві на направлення у судове засідання для представництва його інтересів будь-якого іншого представника.

Враховуючи обмежений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, а також те, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, явка відповідача обов'язковою не визнавалась і його відсутність не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, а матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого йому ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Паланокфарм" (надалі - продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (надалі - покупець) укладено Договір поставки №03/15 від 04.03.2015 (надалі - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3. Договору Продавець передає у власність, а Покупець відповідним чином приймає та оплачує товари (надалі - Товар) у кількості, асортименті та за цінами, вказаними у видаткових накладних на Товар, які є невідємною частиною даного Договору. Предметом купівлі є медикаменти, медичні вироби та товари медичного призначення. Кількість та асортимент Товару погоджуються сторонами та вказується в видаткових накладних.

Згідно з п.2.1. Договору ціна товару формується в національній валюті України та вказується в кожній видатковій накладній, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповдіно до п. 2.3. Покупець зобов'язується прийняти і своєчасно оплатити придбаний ним Товар, у терміни, вказані у видаткових накладних, шляхом готівкового або безготівкового розрахунку.

Пунктами 3.2., 3.4. та 3.5. Договору визначено, товар відвантажується Покупцю зі складу в м. Києві протягом 3-х банківських днів після отримання письмової заявки від Покупця. Покупець зобов'язаний прийняти товар по кількості та якості у відповідності до чинного законодавства і передати продавцю оформлені товаросупровідні документи, які пітверджують факт прийняття Товару та виконання обов'язку Продавця передати Товар. Після цього до покупця переходить весь ризик за його збереження, втрату чи псування. Датою поставки Товару є дата фактичної передачі Товару Покупцю, про що свідчать підписи на товарній накладній з фіксацією дати отримання Товару і видана Покупцем довіреність на Товар (як одноразова так і на визначений час). Довіреність і один екземпляр підписаної товарної накладної Продавця Покупець повинен направити на адресу продавця не пізніше 2 (двох) днів, з моменту отримання Товару.

Строк дії Договору - з моменту підписання договору сторонами до отримання однією із стрін письмового повідомлення від іншої сторони про розірвання договору. Будь-які зміни і доповнення до даного Договору оформлюються у письмовій формі, підписуються двома сторонами, скріплюються печатками і стають невід'ємною частиною даного Договору. З моменту підписання даного Договору всі попередні переговори, листування, а також попередні Договори, укладені між сторонами, втрачають юридичну силу. (п.п. 6.1., 6.2., 6.3. Договору)

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 169 062,35 грн, що підтверджується видатковими накладними №РНМ-000049 від 18.08.2016 на суму 11459,70 грн, №РНМ-000055 від 27.09.2016 на суму 143 397,12 грн, №РНМ-000056 від 27.09.2016 на суму 642,00 грн, №РНМ-000069 від 01.11.2016 на суму 3235,68 грн, №РНМ-000078 від 28.11.2016 на суму 6363,50 грн, №РНМ-000080 від 12.12.2016 на суму 3964,35 грн, та відповідними довіреностями №4195К від 19.08.2016, №5058К від 28.09.2016, №5850К від 02.11.2016, №6343К від 28.11.2016, виданими відповідачем на свого представника Крайчук Н. В. на отримання товару від позивача.

Як вбачається з підписаного сторонами та скріпленого їх печатками акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2015 по 22.01.2017 заборгованість відповідача станом на 22.01.2017 становила 162 914,56 грн.

В порушення своїх договірних зобов'язань відповідач розрахунків за поставлений товар в повному обсязі не здійснив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 162 914,56 грн основного боргу.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов'язок щодо оплати товару не виконав і його основна заборгованість перед позивачем становить 162 914, 56 грн, що підтверджується Договором, видатковими накладними та відповідними довіреностями виданими відповідачем на свого представника Крайчук Н. В. на отримання товару, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача щодо неналежного оформлення вищезазначених видаткових накладних є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. Факт поставки товару підтверджується видатковими накладними, які містять підписи особи, що прийняла товар, повноваження якої підтверджуються відповідними довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, доказів відмови відповідача від отримання товару суду не надано, а сама лише відсутність у спірних накладних посилань на посаду одержувача товару не звільняє відповідача від виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ст. 9 Закону від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" засвідчення печаткою накладної не є обов'язковим.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача 162 914,56 грн основної заборгованості за Договором № 03/15 від 04.03.2015 є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором позивач заявляє до стягнення з відповідача 16 160,92 грн пені за загальний період прострочки з 02.10.2017 по 20.03.2017, 1 729,85 грн 3% річних за загальний період прострочки з 02.10.2017 по 20.03.2017, 8 118,23 грн інфляційних втрат з 02.10.2017 по 20.03.2017.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 2.4. Договору у випадку порушення терміну оплати Покупець зобов'язаний одночасно із сумою боргу сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період просрочки, від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання.

Господарським судом при перевірці правильності нарахування пені, встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунків не правильно визначений строк настання обов'язку з оплати товару відповідно до положень п. 2.3. Договору.

Відтак, за видатковою накладною № РНМ-000049 від 18.08.2107 прострочення настало 04.10.2016; за видатковою накладною №РНМ-000055 від 27.09.2017 прострочення настало 13.11.2016; за видатковою накладною №РНМ-000056 від 27.09.2016 прострочення настало 13.11.2016; за видатковою накладною № РНМ-000069 від 01.11.2016 прострочення настало з 16.12.16; за видатковою накладною № РНМ-000078 від 28.11.2016 прострочення настало з 15.01.2017; за видатковою накладною № РНМ-000080 від 12.11.2016 прострочення настало з 28.01.2017.

Згідно здійсненого господарським судом розрахунку, сума пені становить 16 012, 20 грн. Оскільки арифметично вірний розмір пені, обрахованої судом в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 16 012,20 грн., тому вимога позивача про стягнення з відповідача 16 160,92 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 16 012,20 грн. В частині стягнення 148,72 грн. пені слід відмовити, як безпідставно заявленої.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 8 118,23 грн., які нараховані за період жовтень 2016 року по січень 2017 року.

Аналізуючи положення статті 625 Цивільного кодексу України, господарський суд враховує наступне.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка внесена з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу вноситься з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, господарський суд бере до уваги порядок визначення інфляційних втрат, за яким інфляційні нарахування обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції.

Згідно здійсненого господарським судом розрахунку, сума інфляційних втрат становить 11 121, 72 грн. Оскільки, вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком господарського суду складає 11 121,72 грн, а суд, приймаючи рішення не може виходити за межі позовних вимог, вимога позивача про стягнення з відповідача 8 118,23 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення 1 729,85 грн. 3 % річних за загальний період з 02.10.2016 по 20.03.2017.

За розрахунком, здійсненим судом, арифметично правильним та нормативно обґрунтованим є розмір 3% у сумі 1 714,89 грн. Оскільки арифметично вірний розмір 3% річних, обрахований господарським судом в межах заявленого позивачем періоду становить 1 714,89 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1 729,85 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 714,89 грн. В частині стягнення 14,96 грн. 3 % річних слід відмовити як безпідставно заявлених.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 162 914, 56 грн основного боргу, 16 012, 20 грн пені, 8 118, 23 грн інфляційних втрат та 714,89 грн 3% річних є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем належним чином не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається господарським судом на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 114, код: 39443405) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Паланокфарм" (02222, м. Київ, пр-т. Маяковського, буд. 59, кв. 127, код: 33399230) 162 914, 56 грн (сто шістдесят дві тисячі дев'ятсот чотирнадцять гривень п'ятдесят шість коп.) основного боргу, 16 012, 20 грн (шістнадцять тисяч дванадцять гривень двадцять коп.) пені, 1 714, 89 грн (одна тисяча сімсот чотирнадцять гривень вісімдесят дев'ять коп.) 3% річних, 8 118, 23 грн (вісім тисяч сто вісімнадцять гривень двадцять три коп.) інфляційних втрат та 2 831,39 грн (дві тисячі вісімсот тридцять одна гривня тридцять дев'ять коп.) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено: 25.07.2017

Суддя А.С. Грєхов