ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 рокуСправа № 912/1280/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1280/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія ПАТ "Укртелеком",

до Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації,

про стягнення 1869,21 грн,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 1439 від 12.12.2016;

від відповідача - ОСОБА_2 (керівник) та ОСОБА_3, довіреність № 290-01-10 від 30.05.2017 (були присутні у судовому засіданні 31.05.2017).

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимогу про стягнення з Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації заборгованості в сумі 16279,61 грн на відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи поданий позов, позивач посилається на те, що відповідачем, всупереч норм чинного законодавства, відшкодовані не у повному обсязі витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в 2014-2016 роках, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 16279,61 грн.

Ухвалою від 05.05.2017 господарський суд (суддя Наливайко Є.М.) прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у справі, розгляд справи призначив в судовому засіданні на 31.05.2017 та зобов'язав сторін надати необхідні для розгляду справи по суті докази.

У зв'язку з тим, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 30.05.2017 суддя Наливайко Є.М., у провадженні якої перебувала справа, звільнена з посади судді Господарського суду Кіровоградської області з підстав подання нею заяви про відставку, згідно розпорядження керівника апарату господарського суду № 70 від 30.05.2017, здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 912/1280/17, за результатами якого дану справу призначено головуючому судді Шевчук О.Б.

Ухвалою від 30.05.2017 суддею Шевчук О.Б. прийнято справу № 912/1280/17 до свого провадження.

30.05.2017 від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого позов не визнається у повному обсязі. Відповідач зазначає, зокрема, про недотримання позивачем вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги". Так, кожного місяця за результатами звірки Управлінням соціального захисту населення Новоукраїнської райдержадміністрації позивачу надавалась інформація про виявлені розбіжності для уточнення розрахунків, проте останнім не бралась до уваги така інформація, а саме щодо померлих громадян, осіб, що виїхали та відносно інших невідповідностей по особових рахунках пільговиків. Вказане і призвело до розбіжностей та безпідставного нарахування суми боргу. Крім того відповідач зазначає, що позивач не вказує взагалі за який період виникла сума заборгованості станом на 01.01.2015. Відповідач із посиланням на норми статті 257 Цивільного кодексу України вказує, що, з урахуванням позовної давності, позивач має право заявити до стягнення заборгованість лише за попередні три роки, а саме за період з травня 2014 року по квітень 2017 року. Також відповідач зазначає про відсутність у кошторисі на утримання Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації бюджетних призначень на сплату судових витрат. У прохальній частині відзиву відповідач просить відкласти розгляд справи та зобов'язати сторін провести звірку взаєморозрахунків для визначення достовірної та остаточної суми, яка підлягає відшкодуванню за період в межах строку позовної давності, тобто за надані пільговикам телекомунікаційні послуги в період з травня 2014 року по квітень 2017 року.

Ухвалою від 31.05.2017 господарський суд відклав розгляд справи до 27.06.2017 та зобов'язав сторони провести звірку взаєморозрахунків за надані пільговикам телекомунікаційні послуги у 2014 та 2015 роках, скласти відповідний акт, підписаний повноважними представниками обох сторін, та надати його господарському суду.

В судовому засіданні 27.06.2017 господарським судом встановлено, що сторонами не подано до господарського суду акт взаєморозрахунків, підписаний повноважними представниками обох сторін.

Натомість, позивачем подано до господарського суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 9871,86 грн на відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

Ухвалою від 27.06.2017 господарський суд відклав розгляд справи для надання додаткового часу сторонам для підписання сторонами ОСОБА_1 звірки взаєморозрахунків.

18.07.2017 від відповідача надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву. Відповідач зазначає, що за даними обліку позивача за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 нараховано пільг по абонплаті на суму 173643,61 грн, а за даними управління відповідача - 169968,51 грн. Розбіжність складає 3675,10 грн. Позивач заявляє до стягнення 9871,86 грн, з яких 6196,76 грн (9871,86 - 3675,10) - це розбіжність, яка виникла в попередні роки, що передують 2014 року і не може бути предметом судового розгляду через порушення строку, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто заявлена із пропуском позовної давності. З огляду на викладене відповідач вважає позов необґрунтованим та просить господарський суд відмовити у його задоволенні повністю.

18.07.2017 від начальника Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача у зв'язку із великою завантаженістю спеціалістів відповідача.

20.07.2017 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації на його користь 1869,21 грн на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян та 1600,00 грн судового збору.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

З урахуванням вказаної норми господарський суд приймає останню заяву позивача про зменшення позовних вимог і розгляд справи здійснює із урахуванням ціни позову в 1869,21 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, що подана 20.07.2017.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, що наведені в обґрунтування підстав позову, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В силу приписів статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 202 ЦК України).

На виконання вимог Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (надалі - ПАТ "Укртелеком", Постачальник) та Управлінням соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації (надалі - Управління соціального захисту населення Новоукраїнської РДА, Платник) укладено договір № 67-09 від 01.01.2015 про відшкодування витрат, пов'язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення (надалі - Договір, а.с.17-18).

За умовами пункту 1.2. Договору ПАТ "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги (в тому числі абонплата, встановлення телефонів, виконання, додаткових робіт при встановленні телефонів) пільговим категоріям громадян, які мають відповідні пільги, а Платник проводить розрахунки за надані пільги відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" в межах кошторисних призначень на 2015 рік.

Платник зобов'язаний передбачити в своєму кошторисі в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані на компенсацію витрат за телекомунікаційні послуги, надані постачальником пільговим категоріям громадян (підпункт 2.1.1. пункту 2.1. Договору).

Платник здійснює перерахування коштів Постачальнику, передбачених на проведення розрахунків за надані пільги згідно кошторису доходів і видатків в межах запланованих призначень протягом 5-ти банківських днів з дня їх надходження з державного бюджету на рахунок Платника (пункт 3.2. Договору).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов укладеного Договору, а також в силу вимог чинного законодавства протягом 2015 року надавалися телекомунікаційні послуги та встановлювались квартирні телефони на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, які проживають на території Новоукраїнського району Кіровоградської області та надавались відповідачу розрахунки щодо вартості послуг, згідно з формою "2-пільга", що підтверджується матеріалами справи.

Однак, відповідачем не виконано взятих на себе зобов'язань щодо відшкодування суми наданих позивачем телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян за Договором в розмірі 1869,21 грн.

Враховуючи заяву відповідача про сплив позовної давності позивач пред'являє до стягнення лише заборгованість за 2015 рік. Так, згідно розрахунку позивача та ОСОБА_1 звіряння взаєморозрахунків за даними позивача за 2015 рік надано послуг пільговим категоріям громадян на загальну суму 79453,61 грн, за даними відповідача - лише 76184,26 грн, розбіжність склала 3269,34 грн. Проте відповідач надав докази розбіжностей лише на суму щодо 1559,11 грн у березні 2015 року, 591,35 грн у листопаді 2016 року та 742,50 грн у червні 2017 року. Позивач при здійсненні розрахунку врахував розмір непідтверджених сум у розмірі 1559,11 грн у березні 2015 року завчасно. Всього відповідач здійснив оплату за надані послуги пільговим категоріям громадян у 2015 році на загальну суму 76250,55 грн. Відтак невідшкодована сума становить 1869,21 грн (79453,61 грн - 76250,55 грн - 591,35 грн - 742,50 грн). Відповідач не надав господарському суду доказів непідтвердження такої суми, більш того у своєму доповненні до відзиву на позов відповідач вказує про неможливість підтвердження суми, оскільки автоматизована звірка з базою даних ЄДАРП неможлива через архівацію баз пільговиків за 2014-2015 роки.

В силу приписів частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не визнаючи позов не надав доказів відсутності підстав відшкодування позивачеві вартості наданих послуг.

Невідшкодування відповідачем суми 1869,21 грн за надані телекомунікаційні послуги та встановлення телефонів пільговим категоріям громадян стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача зазначеної суми коштів в примусовому порядку.

Порядок надання та відшкодування пільг передбачено спеціальними законами та нормативно-правовими актами, на підставі яких у сторін виникають зобов'язання і не залежать від їх волевиявлення.

Так, відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з підпунктом "б" пункту 4 частини 1 статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок № 256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Пунктом 2 цієї постанови визначено, зокрема, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Новоукраїнського району є Управління соціального захисту населення Новоукраїнської РДА, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Порядку № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункту 8 Порядку № 256).

На виконання вимог абзацу 1 пункту 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 (надалі - Положення №117), відповідно до якого підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга", позивачем надавались відповідачу розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у 2014, 2015 та 2016 роках, за формою "2-пільга", що має наслідком проведення останнім відповідних розрахунків на відшкодування понесених позивачем витрат.

Однак, всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян за 2015 рік в сумі 1869,21 грн відповідачем відшкодовані не були.

Зазначена сума заборгованості підтверджується матеріалами справи, в тому числі здійсненим позивачем на їх основі розрахунком (т.2, а.с. 154).

Як досліджено вище, відповідач не спростував доводів позивача щодо наявності заявленої до стягнення суми заборгованості 1869,21 грн та не довів відсутності обов'язку щодо відшкодування цієї суми позивачу.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "ОСОБА_2 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Новоукраїнської РДА відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частини 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що "...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).".

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження того, що у останнього відсутній обов'язок по відшкодуванню заборгованості позивачу в сумі 1869,21 грн за надані телекомунікаційні послуги особам, які мають право на пільги.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача до Управління соціального захисту населення Новоукраїнської РДА про стягнення суми 1869,21 грн відшкодування коштів за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян за 2015 рік, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо зазначення відповідачем про відсутність у його кошторисі бюджетних призначень на сплату судових витрат та звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 19 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд зазначає, що за приписами частини 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

На підставі статті 49 Господарського процесуального України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації (Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Покровська, 60, ідентифікаційний код 03197799) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульв. Т. Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) - 1869,21 грн заборгованості та 1600,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Копію рішення направити Управлінню соціального захисту населення Новоукраїнської районної державної адміністрації (27100, Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Новоукраїнка, вул. Покровська, 60).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 25.07.2017.

Суддя О.Б. Шевчук