ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

31.07.2017 Справа № 912/2040/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Чус О.В., Верхогляд Т.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "СКБ Технофільтр" в особі ліквідатора ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Кіровоградської області області від 14.07.2017 р. по справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СКБ Технофільтр" в особі ліквідатора ОСОБА_1, м.Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю "Метал торг трейд-П", м.Кіровоград

про стягнення 340 872,00 грн. безпідставно перерахованих коштів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 14.07.2017 р. у даній справі (суддя Шевчуке О.Б.) відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; позовну заяву з доданими до неї документами повернуто позивачу без розгляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СКБ Технофільтр" в особі ліквідатора ОСОБА_1 звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, справу направити до господарського суду Кіровоградської області для вирішення питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду, колегія суддів враховує таке.

Частиною 3 статті 94 ГПК України передбачено, що до скарги додаються докази сплати судового збору по справі.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Скаржником до апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Водночас, в поданому клопотанні скаржник просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що постановою господарського суду Черкаської області від 01.12.2015 р. у справі № 925/1333/15 товариство з обмеженою відповідальністю "СКБ Технофільтр" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

На думку заявника, господарський суд Черкаської області фактично встановив неплатоспроможність скаржника, що свідчить про його незадовільний майновий стан.

В ході проведення ліквідаційної процедури, рухомого та/або нерухомого майна не було виявлено, окрім наявної дебіторської заборгованості, яка на сьогоднішній день не стягнута. Залишок коштів на рахунках товариства - 0,00 грн.

Таким чином, заявник вважає, що наведені обставини виключають можливість сплати судового збору.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з подальшими змінами і доповненнями, роз`яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України, як однієї із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, зі змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком, при цьому єдиною підставою для вчинення судом зазначених у наведеній нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що з основного рахунку банкрута проводяться виплати поточних платежів та витрат, пов'язаних з ліквідаційною процедурою. У першу чергу, зокрема, задовольняються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, у тому числі витрати по сплаті судового збору.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду (ч.6 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Згідно ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржником не надано доказів в підтвердження того, що його майновий стан об'єктивно перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 р. у справі "ОСОБА_2 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В силу п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 4 ст. 97 ГПК України передбачено, що після усунення обставин, зазначених у пунктах 1,2 і 3 частини 1 цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись ст. 86, п. 3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "СКБ Технофільтр" в особі ліквідатора ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 14.07.2017 р. по справі №912/2040/17 відхилити.

Апеляційну скаргу повернути скаржнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга та додані до неї документи, всього на 19 аркушах; конверт.

Головуючий суддя: О.В.Кузнецов

Судді: О.В.Чус

ОСОБА_3