ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Справа № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Барицької Т.Л., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
на ухвалугосподарського суду Запорізької області від 13.12.2016
та постановуДонецького апеляційного господарського суду від 18.01.2017
у справі№ 3/5009/858/11-32/5009/7984/11 господарського суду Запорізької області
за позовомДержавного підприємства "Енергоринок"
доВідкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
простягнення коштів,
за скаргоюВідкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,
за участю представників:
від позивача не з'явився
від відповідачаКруть В.В.
від ДВС Українине з'явився

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (далі - ВАТ "Запоріжжяобленерго") звернулося до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС МЮУ), у якій просило суд: визнати неправомірними дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ щодо стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 32172902 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 19.03.2012 у справі № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11; визнати недійсною постанову ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 22.09.2016 про стягнення з ВАТ "Запоріжжяобленерго" виконавчого збору, прийняту в рамках виконавчого провадження № 32172902 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 19.03.2012 у справі № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 у справі № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11 (суддя Колодій Н.А.) скаргу ВАТ "Запоріжжяобленерго" на дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ залишено без задоволення.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2017 (колегія суддів у складі: Агапов О.Л. - головуючий (доповідач), Будко Н.В., Склярук О.І.) ухвалу господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 у справі № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2017 у справі № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11, Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд відновити строк на касаційне оскарження, скасувати зазначені судові акти та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу ВАТ "Запоріжжяобленерго" на дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані ухвала та постанова прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.07.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Барицької Т.Л., Шевчук С.Р. відновлено Публічному акціонерному товариству "Запоріжжяобленерго" строк подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2017 у справі № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11, прийнято зазначену касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 25.07.2017 об 09 год. 50 хв.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач та ДВС України передбаченим законом правом на участь у розгляді скарги касаційною інстанцією не скористались.

Заслухавши представника відповідача, який взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції на підставі заявленого скаржником відповідного клопотання, яке було розглянуто та задоволено судом ухвалою від 12.07.2017, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

29.02.2012 господарським судом Запорізької області у справі № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11 прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог. Вказаним рішенням стягнуто з ВАТ "Запоріжжяобленерго" на користь Державного підприємства "Енергоринок" 177 094 142,73 грн. основного боргу, 10 017 972,33 грн. інфляційних втрат, 2 173 117,88 грн. 3% річних, 5 000,00 грн. пені, 1 000,00 - 0,1% штрафу, 1 000,00 грн. - 0,03% штрафу, 25 500,00 грн. витрат на держмито і 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення 272,88 грн. основного боргу провадження у справі припинено. В іншій частині позову відмовлено.

19.03.2012 на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 29.02.2012 видано відповідні накази.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ була винесена постанова від 13.04.2012 про відкриття виконавчого провадження ВП № 32172902 з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11 від 19.03.2012, яка отримана боржником 23.04.2012.

Вказаною постановою попереджено боржника про необхідність самостійно виконати рішення суду протягом семи днів з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження, а також про те, що у протилежному випадку державним виконавцем буде розпочато виконання рішення суду в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

27.06.2012 державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження ВП № 32172902 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11 від 19.03.2012 до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". У подальшому, вказане виконавче провадження неодноразово поновлювалось та зупинялось на підставі дії мораторію, встановленого вищевказаним законом.

Постановою від 24.05.2016 поновлено виконавче провадження ВП № 32172902 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11 від 19.03.2012.

26.08.2016 державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ стягувачу за виконавчим провадженням ВП № 32172902 направлено вимогу про надання інформації щодо простроченої заборгованості за наказом господарського суду Запорізької області від 19.03.2012 № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11 із наданням підтверджуючих документів.

Згідно відповіді Державного підприємства "Енергоринок" від 06.09.2016 сума простроченої заборгованості ВАТ "Запоріжжяобленерго" за вищезазначеним наказом становила 1 066 754,90 грн.

22.09.2016 постановою державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ стягнуто з боржника - ВАТ "Запоріжжяобленерго" виконавчий збір у розмірі 106 675,49 грн.

Вважаючи, що дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору неправомірні, ВАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на 13.04.2012) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на 13.04.2012) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на 13.04.2012) визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на 22.09.2016) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, встановивши, що боржником рішення суду у строк, встановлений постановою державного виконавця від 13.04.2012 для добровільного виконання не виконано та сума виконавчого збору не перевищує розміру, передбаченого ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на 22.09.2016) дійшов обґрунтованого висновку про правомірність винесення ВПВР Департаменту ДВС МЮУ постанови від 22.09.2016 про стягнення виконавчого збору та, відповідно, про відмову у задоволенні скарги відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при прийнятті оскаржуваних ухвали та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2017 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 13.12.2016 у справі № 3/5009/858/11-32/5009/7984/11 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді Т.Л. Барицька

С.Р. Шевчук