ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року № 914/2816/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Стратієнко Л.В.
суддів Карабаня В.Я. Кондратової І.Д.
за участі представників: позивача: відповідача: 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на сторін позивача: не з'явився не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Анна"
на рішення та постановуГосподарського суду Львівської області від 17 січня 2017 року Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2017 року
у справі№ 914/2816/16
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Анна"
до 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на сторін позивача:Самбірсько-Дрогобицької єпархії Української Греко-Католицької Церкви виконавчий комітет Дрогобицької міської ради
про усунення перешкод в користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні майном - нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м.Дрогобич, вул. Гончарська,11/1, шляхом зобов'язання останнього демонтувати прибудовані зовнішні сходи та галерею.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.01.2017 (суддя Король М.Р.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 (головуючий - Костів Т.С., судді - Орищин Г.В.. Данко Л.С.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення, передавши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено господарськими судами, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєструіІпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №65488559 від 10.08.2016 року, позивачу на праві власності належить нежитлове приміщення 5 площею 56,6 м2, що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Гончарська, буд. 11 (а.с.56-57,т.1).

Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 21.07.2016 № 164 вказаному приміщенню присвоєна адреса: вул. Гончарська,11/1 в м.Дрогобичі (а.с.50, т.1).

Відповідно до технічного паспорта від 19.08.2016 на нежитлову будівлю (приміщення), приміщення площею 56,6м2, що знаходиться за адресою: м. Дрогобич, вул. Гончарська, 11/1, розташоване на другому поверсі будівлі (а.с.51-55, т.1).

Відповідач на підставі договорів оренди нежитлових приміщень від 14.02.2005 року та від 23.11.2006 року, укладених з 3-ю особою, користується нежитловими приміщеннями загальною площею 113,1 м2 та 79,0 м2 відповідно, розташованими на третьому поверсі будинку за адресою: м. Дрогобич, вул. Гончарська, 11.(а.с.40-45,т.1). До цих приміщень ним прибудовано металеві зовнішні сходи і галерею на приміщенні, яке належить позивачу.

Інспекцією Держархбудконтролю у Львівській області 13.09.2010 року видано відповідачу дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції орендованого приміщення третього поверху та горища із прибудовою металевої сходової клітки до будинку №11; 07.07.2011 року - зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Проте, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2011 року у справі №2а-3848/11/1370 визнано нечинним з моменту видачі вищевказаний дозвіл, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2012 року у справі №2а-77/12/1370 - визнано протиправними дії Інспекції Держархбудконтролю у Львівській області щодо реєстрації декларації від 07.07.2011 року Самбірського-Дрогобицької єпархії УГКЦ про готовність об'єкта до експлуатації та скасовано реєстрацію цієї декларації (а.с.11-13,т.1).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до вчинення таких перешкод.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не зазначив яке саме його право порушено відповідачем та на відновлення якого саме права чи інтересу має бути спрямоване судове рішення у даній справі; не визначив яке саме його порушене право має бути захищено та яким чином відповідач порушує дане право позивача; які саме перешкоди вчиняє відповідач.

Проте, погодитися з такими висновками неможливо з таких підстав.

Негаторний позов за своєю суттю є позовом, спрямованим на захист права власності або ж права володіння та користування майном.

У позовній заяві позивач зазначав, що він, як співвласник будинку, до якого відповідачем прибудовані сходи та галерея, згоди на їх будівництво, що було обов'язковою умовою для початку будівництва згідно рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 26.06.2007 № 197 не надавав, а дах належного йому приміщення не пристосований для облаштування пішохідної зони - галереї для проходу на 3-ій поверх.

Тобто, з вказаного випливає, що позивач вважав, що діями відповідача з будівництва металевих сходів та галереї, які здійснені з порушенням вимог чинного законодавства, без його (позивача) згоди, що встановлено відповідними рішеннями адміністративних судів, порушені його права як власника приміщення на повноцінне користування належним йому майном.

Відповідно, рішення суду, має бути спрямоване на захист його права власності.

Доказами такого порушення, на думку позивача, є сам факт самочинного будівництва відповідачем металевих сходів та галереї, розташованої на даху приміщення позивача.

Таким чином, мотиви, з яких виходив суд, відмовляючи в позові, не грунтуються на матеріалах справи.

В порушення вимог ст. 43 ГПК України суд не дав належної правової оцінки тому факту, що дозвіл на виконання будівельних робіт відповідачем з реконструкції орендованого приміщення третього поверху та горища із прибудовою металевої сходової клітки до будинку та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації рішенням адміністративного суду, відповідно, визнано нечинним та скасовано.

Також поза будь-якою оцінкою суду залишилися доводи позивача про те, що вказана реконструкція перешкоджає йому повноцінно користуватися власним приміщенням.

В порушення вимог ст. 101 ГПК України ці обставини були залишені поза увагою і апеляційним господарським судом.

За таких обставин постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними і обгрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, більш ретельно з'ясувати права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах, перевірити доводи та заперечення сторін, зокрема, посилання позивача про те, що самовільним будівництвом відповідач створив йому перешкоди у користуванні власним приміщенням, а також призвів до псування приміщень внаслідок затікання, пов'язаного з облаштуванням галереї на даху без належного відведення дощової води.

В залежності від встановленого та відповідно до вимог закону вирішити спір, постановивши законне та обгрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119- 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Анна" задовольнити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 17 січня 2017 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2017 року у справі за № 914/2816/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя В. Карабань
Суддя І. Кондратова