РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017Справа №907/742/16
За позовом Фонду державного майна України

до Закарпатської обласної ради (відповідач-1)

Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Карпати" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (відповідач-2)

Приватного акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" (відповідач 3)

третя особа-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство культури України

третя особа-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України

третя особа-3, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державну архівну службу України

про визнання права власності та витребування майна

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - Дюкарева О.П., за довіреністю;

від відповідача-1 - Гушнянська М.Я., за довіреністю;

від відповідача-2 - не з'явився;

від відповідача-3 - Бондаренко С.А., за довіреністю, Стиценко В.П., за довіреністю;

від третьої особи-1 - не з'явився;

від третьої особи-2 - Толмачов В.С., за довіреністю;

від третьої особи-3 - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Закарпатської обласної ради (відповідач-1); Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Карпати" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (відповідач-2) про визнати право власності на будівлю Палацу графа Шенборна, яка розташована за адресою: Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с. Карпати будинок 1, загальною площею 2 958,5 кв.м., за державою в особі Фонду державного майна України та витребування з незаконного володіння ДП «Клінічний санаторій Карпати» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» будівлю Палацу графа Шенборна, яка розташована за адресою: Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с, Карпати будинок 1, загальною площею 2 958,5 кв.м.

Підставою для задоволення вказаних вимог на думку позивача є той факт , що в реєстрі прав власності на нерухоме майно власником спірного майна вказано Закарпатську обласну раду в той час, як підставу для такого запису було скасовано рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2010 у справі №40/492. Окрім того, позивачем вказується у позові, що об'єкт державної власності - Палац графа Шенборна, розташований за адресою: Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с, Карпати будинок 1, загальною площею 2 958,5 кв.м. перебуває на балансі на використовується Дочірнім підприємством «Клінічний санаторій «Карпати» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», який був переданий останнім при створенні разом з цілісним майновим комплексом санаторію «Карпати».

Відповідач-1 у поданому до суду клопотанні (а.с. 77-79) просив припинити провадження у справі за відсутністю предмета спору на підставі ст. 80 ГПУ України. У задоволенні поданого клопотання суд відмовив за необґрунтованістю підстав.

В подальшому відповідачем-1 подані заперечення на позовну заяву, в яких відповідач-1 зазначив, що фонд державного майна України здійснює лише право розпорядження цим майном у процесі приватизації та повноваження орендодавця майнових комплексів підприємств та організацій (їх структурних підрозділів), що не є достатньо правовою підставою для визнання права власності на зазначений об'єкт за державою саме в особі Фонду державного майна України, оскільки постановою Ради Міністрів УРСР №442 від 06.09.1979 «Про доповнення списку пам'яток містобудування та архітектури УРСР, що перебувають під охороною держави», пам'ятка архітектури Палац графа Шенборна включена до цього спису (1128Н) та віднесена до категорії «В», то згідно ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» даний об'єкт нерухомості є об'єктом культурної спадщини, а відповідно до ст. 3 цього Закону, державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України та спеціально повноваженні органи охорони культурної спадщини.

Відповідачем-2 подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив повністю та просив суд відмовити повністю.

У додаткових письмових поясненнях (а.с.90-93) відповідачем-2 зазначено, що визнання права власності за одним із державним органів порушує вимоги Закону України «Про підприємництва установи та організації союзного підпорядкування, розташований на території України» від 10.09.1991 №1540 у відповідності до якого, майно підприємств, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування є державною власністю, а відтак окремого визнання власності на будівлю за рішенням суду за одним із органів державної влади суперечить даному закону. Також зазначив, що Фонду державного майна України чинним законодавством України не надано повноважень для оформлення права власності саме за даним органом державної влади зазначеного об'єкту. Законом України «Про перелік памяток культурної спадщини, що не підлягають приватизації» від 23.09.2008 №574 затверджено перелік пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, куди було включено Палац графів Шенборнів 1890-1895 років побудови в смт. Чинадійово під охоронним номером 1128.

Ухвалою суду від 23.05.2017 залучено до участі у справі Міністерство культури України в якості третьої особи 1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору; Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України в якості третьої особи 2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державну архівну службу України в якості третьої особи 3, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

23.05.2017 відповідачем-1, згідно ст. 257, 261 ЦК України подана заява про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Позивачем у додаткових поясненнях подані заперечення проти задоволення заяви про застосування строків позовної давності з підстав, викладених в клопотанні про поновлення строку позовної давності від 07.11.2016 №10-25-21394.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його правління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Також, згідно зі ст. 4 Закону України «Про Фонд державного майна країни» реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Виходячи з норм ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, воно гарантоване та закріплене, зокрема, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Постановою Народної Ради Закарпатської України від 02.10.1945 доповнено постанову НРЗУ від 11.06.1945, згідно якої замок, який раніше належав графу Шенборну на Галиці-Берегвар зі всіма земельними і лісними угіддями, господарськими будинками, обладнанням тощо було передано у розпорядження Ради Профспілок Закарпатської України для організації у ньому будинку відпочинку для робітників і службовців, що іменований як будинок відпочинку ради профспілок Закарпатської України ім. М.Хрущова.

Рішенням виконкому Закарпатської обласної ради народних депутатів трудящих від 31.03.1958 санаторій ім. Хрущова М.С. перейменовано у санаторій „Карпати".

Постановою Ради Міністрів УРСР №606 від 23.04.1960 року «Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР» санаторій «Карпати» було передано Українській раді профспілок з метою подальшого поліпшення організацій відпочинку і санаторно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок». Згідно п.2 вказаної постанови майно передавалося профспілковим організаціям у відання.

4 грудня 1991 року Радою Федерації незалежних профспілок України (правонаступник Української республіканської ради профспілок) і Фондом соціального страхування України на базі санаторно-курортних закладів і організацій Української республіканської ради по управлінню курортами профспілок було створене Акціонерне товариство "Укрпрофоздоровниця", якому за Переліком територіальних санаторно-курортних закладів профспілок, санаторіїв будинків відпочинку, пансіонатів, лікувальних і підсобних об'єктів були передані санаторно-курортні заклади, в тому числі і ті, які входили до складу Закарпатського об'єднання санаторно-курортних закладів профспілок, серед яких числиться санаторій „Карпати".

Постановою ВР УРСР „Про захист суверенних прав власності Української РСР" від 29.11.1990 №506 введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форм власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Києва №9971 від 23.12.1992 зареєстровано ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» як підприємство - Української республіканської ради по управлінню курортам профспілок, оздоровниць і господарств, об'єднань санаторно-курортних закладів профспілок України і створено на майні засновників Федерації професійних профспілок України та Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності.

Нормою ст. 1 Закону України „Про підприємства установи та організації союзного підпорядкування, розташованих на території України" від 10.09.91 №1540 встановлено, що майно підприємств, установ і організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування є державною власністю.

Згідно з постановою ВРУ від 10.04.92 №2268 „Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій Союзу РСР, розташовані на території України" майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР вирішено тимчасового передати Фонду державного майна України. Крім того, постановою ВРУ від 04.02.94 №3943 „Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" встановлено, що тимчасово до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю, право розпорядження яким до законодавчого визначення правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР здійснює Фонд державного майна України.

23 травня 2008 року Закарпатською обласною радою у зв'язку з тим, що при виконанні постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.91 №311 „Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською власністю) і власністю адміністративно - територіальних одиниць (комунальною власністю)" та рішення обласної ради від 03.12.92 „Про комунальну власність області та програму її приватизації" Палац Графа Шенборна (побудований у 1890-1895 роках) не було внесено до переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, відповідно до ст. 43 Закону України „Про місяцеве самоврядування в Україні" прийняте рішення N575 „Про внесення змін до переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області", яким вирішила внести об'єкт нерухомого майна -комплекс будівель Палацу графа Шен борна (побудований у 1890-1895 роках), що розташований за адресою: Мукачівський район, с. Карпати,1 до переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл селищ, міст області.

Пунктом 2 рішення N575 доручено управлінню з питань майна комунальної власності обласної державної адміністрації здійснити організаційно-правові заходи з прийняття нерухомого майна - комплексу будівель Палацу Графа Шенборна за адресою: Мукачівський район, с. Карпати, 1.

19 червня 2008 року Чинадіїською селищною радою Закарпатської області у зв'язку з тим, у зв'язку з тим, що при виконанні постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.91 №311 „Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською власністю) і власністю адміністративно - територіальних одиниць (комунальною власністю)" та рішення обласної ради від 03.12.92 „Про комунальну власність області та програму її приватизації" Палац Графа Шенборна (побудований у 1890-1895 роках) не було внесено до переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, відповідно до ст.26 пункту 51, статті 31 „б" пункту 5 та статті 32 пункту 10 Закону України „Про місяцеве самоврядування в Україні" прийняте рішення №464 „Про оформлення права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області на будівлю Плацу графа Шенборна (адмінкорпус) с. Карпати,1" яким вирішено оформити право спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області на будівлю Палацу графа Шенборна (адмінкорпус) загальною площею під літерою „Г" 2958,5 кв.м. в с. Карпати №1.

На підставі рішення №464 виконавчий комітет Чинадіївської селищної ради оформив і видав Закарпатській обласній раді свідоцтво про право власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області на будівлю палацу графа Шенборна (адмінкорпус) в с. Карпати №1.

Як встановлено судом, в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 40/492 за позовом Прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Закарпатської обласної ради та Чинадіївської селищної ради за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укррофоздоровниця», Державна служба з питань національної культурної спадщини Міністерства культури і туризму України, Федерації професійних люк України про визнання незаконними та скасування рішень.

Рішенням від 11.02.2010 у справі №40/492 визнано незаконним та скасовано рішення двадцять шостої сесії п'ятого скликання Чинадіївської селищної ради №464 від 19.06.08 „Про оформлення права спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області на будівлю Палацу графа Шенборна (адміністративно-спальний корпус №2 „Г-Г") в с. Карпати, №1". Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - Палац графа Шенборна (адміністративно-спальний корпус №2 „Г-Г") в с. Карпати, №1, видане Закарпатській обласній раді на праві спільної власності територіальної громади сіл, селищ, міст області в особі Закарпатської обласної ради виконавчим комітетом Чинадіївської селищної ради 06.09.08. Визнано незаконним та скасовано рішення шістнадцятої сесії п'ятого скликання Закарпатської обласної ради №575 від 23.05.08 „Про внесення змін до об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області", яким внесено об'єкт нерухомості - комплекс будівель палацу графа Шенборна, що розташований за адресою: Мукачівський район, с. Карпати, 1, до переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Вказане рішення суду від 11.02.2010 №40/492, залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2010, отже вказане рішення набрало законної сили 31.05.2010.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини та факти встановлені рішенням суду від 11.02.2010 визнаються судом преюдиційними та не доводяться знову при розгляді даної справи.

Рішенням від 11.02.2010 у справі №40/492 встановлено, що майно санаторію „Карпати" є державною власністю, також судом встановлено факт порушення умов та порядку передачі майна державної власності у комунальну власність, передбачені Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності". Також вказаним рішенням встановлено, що майно санаторію „Карпати", що передавалось ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" є державною власністю, а відтак правові підстави для зміни форми власності у відповідачів були відсутні.

Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд зауважує, що нормативно-правового обґрунтування визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України позовна заява та доповнення до неї не містить.

Цивільний кодекс України виділяє декілька способів набуття права власності. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 144, 147 Господарського кодексу України майнові права суб'єкта господарювання підлягають захисту, в тому числі шляхом їх визнання.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності, зокрема, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з листа Верховного суду України 01.07.2013 "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:

- якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах, тільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права);

- у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також Верховний суд України зазначив, що передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для «оновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Окрім цього Верховний суд України встановив, що відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в залежності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника.

Натомість, Закарпатською обласною радою не вчинялося жодних дій спрямованих на невизнання або оспорювання права власності держави в особі Фонду державного майна України на будівлю Палацу графа Шенборна загальною площею 2958.5 кв. м, що розташована за адресою Закарпатська область, с. Карпати, буд. 1, в тому числі не вносилося жодні відомості до Державно реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно після набуття законної сили рішення суду по справі 40/492.

Єдиною підставою для заявлення вимоги про визнання права власності та витребування з незаконного володіння ДП «Клінічний санаторій Карпати» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» є той факт, що в реєстрі прав власності на нерухоме майно власником спірного майна вказано Закарпатську обласну раду в той час, як підставу для такого запису було скасовано рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2010 року у справі № 40/492.

Так, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна викладеними в Інформаційній довідці від 26.09.2016 № 68984932, право власності на об'єкт нерухомого майна - Палац графа Шенборна, що розташований за адресою: Закарпатська область, Муканівський район, с. Карпати 1, загальною площею 2958,5 кв.м, згідно рішення про державну реєстрацію від 06.09.2008 (дата внесення запису06.09.2008, номер запису: 91 в книзі 1), визначено як, спільна власність територіальної громади сіл, селищ, міст області - в особі Закарпатської обласної ради на підставі Свідоцтва про право власності САС № 0921546 від -06.09.2008, що видане Виконкомом Чинадіївської селищної ради.

Разом з тим, підстави за якими було внесено відомості про власника нерухомого майна в реєстрі прав власності на нерухоме майна, на об'єкт нерухомого майна - Палац графів Шенборнів, рішенням суду від 11.02.2010, яке набрало законної сили, скасовані.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до ст.ст. 4,7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» визначено, що Фонд державного майна України є суб'єктом управління об'єктами державної власності та здійснює відповідно законодавства право розпорядження майном, що перебуває на балансі громадських організацій колишнього СРСР, яке має статус державного.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» (у відповідній редакції) контроль за виконанням функцій з управління об'єктами державної власності здійснюють Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, уповноважені органи управління, органи державної контрольно-ревізійної служби, інші контролюючі органи шляхом проведення аналізу законності та оцінки ефективності виконання суб'єктами управління визначених обов'язків відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» (в редакції чинній станом на момент набрання рішенням суду №40/492 та виникненням права на внесення відповідних змін) уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань ведуть облік об'єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів; виявляють державне майно, яке тимчасово не використовується, та вносять пропозиції щодо умов його подальшого використання; забезпечують надання розпоряднику Єдиного реєстру об'єктів державної власності інформації про наявність і поточний стан майна об'єктів державної власності та будь-які зміни в їх стані.

Відповідно до ч.1,2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Таким чином, у позивача були всі підстави для звернення до відповідних реєстраційних органів після набуття рішенням суду №40/492 законної сили шляхом внесення відповідних змін щодо права власності спірного майна.

Посилання на те, що з моменту набрання рішенням суду у справі №40/492 законної сили Закарпатська обласна рада не вчинила жодних дій стосовно скасування записів у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо зміни права власності на будівлю Палацу графа Шенборна, не позбавляє позивача права також на вчинення таких самих відповідних дій.

Крім того, постановою Ради Міністрів УРСР від 06.09.79 №442 «Про доповнення списку пам'яток містобудування та архітектури УРСР, що перебувають під охороною держави», пам'ятка архітектури Палац графа Шенборна включено до цього списку (№1128 Н) та віднесено до категорії «В», то згідно ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» даний об'єкт нерухомості є об'єктом культурної спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

У відповідності до ст. 18 Закону України „Про охорону культурної спадщини" об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній особі лише за наявності погодження відповідного органу охорони культурно спадщини, (Міністерство культури України).

Згідно ст. 116 Конституції України та п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України здійснює відповідно до закону управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об'єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб'єктам господарювання.

Частина 4 п. 111 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 495 «Про затвердження Положення про Міністерство культури України» встановлено, що Мінкультури відповідно до покладених на нього завдань здійснює функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

За встановлених обставин справи, з підстав заявленого позову та його предмету, з урахуванням встановлення судом не вчинення позивачем дій які напряму залежать від волі позивача щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, у зв'язку з чим відсутності доведення оспорення права чи його невизнання відповідачами, з урахуванням того, що «Палац графа Шенборна» включено до списку як пам'ятка архітектури, підстав для задоволення вимоги про визнання права власності на будівлю Палацу графа Шенборна, за державною в особі Фонду державного майна України немає.

За змістом статей 317, 318 ЦК власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина 1 статті 387 ЦК).

Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речево-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Відповідно до пункту 17 ч. 1 ст. 6 України «Про охорону культурної спадщини», між Управлінням культури Закарпатської обласної державної адміністрації та ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» 19.04.2006 було укладено охоронний договір №57 строком до 14.03.2055 року.

На підставі охоронного договору № 57 між Управлінням культури Закарпатської ОДА та ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» були оформлені охоронні зобов'язання на пам'ятку архітектури та містобудування національного значення «Палац з Шенборнів» (охоронний №1128-Н), згідно рішення Закарпатського облвиконкому 05.02.1980 року № 38, Постанови Кабінету Міністрів України № 878 від 26 липня 2001 та рішення десятої сесії обласної ради IV скликання від 18.03.2004 року № 352. У відповідності до охоронних зобов'язань користувач приміщень зобов'язується забезпечувати режим утримання частин будівлі, а також проводити ремонтно-реставраційні роботи, передбачені актом технічного стану і внесені у пункт під № 16 у дані охоронні зобов'язання.

Згідно даного охоронного договору користувач (ПрАТ «Укрпрофоздоровниця») несе відповідальність за рухоме та нерухоме майно, що належить до пам'ятки архітектури. Користувач зобов'язується використовувати пам'ятку (частину пам'ятки) «Палац графів Шенборнів» виключно під адміністративний та спальний корпус.

ДП « Клінічний санаторій « Карпати» ПрАТ» Укрпрофоздоровниця у відповідності до умов договору використовує Палац графів Шенборнів під адміністративний та спальний корпус

За таких обставин, відповідно до даного Договору, зважаючи на визнання постановою РМ УРСР від 06.09.79 № 442 спірного майна пам'яткою архітектури та містобудування національного значення з охоронним № 1128-Н, ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" наділяється правом використання спірного майна з обов'язком його охороняти та підтримувати в належному стані за власні кошти терміном з 14.03.2006 р. по 14.03.2055 р.

Відтак, у даному випадку між Міністерством культури України, яке підпорядковане Кабінету Міністрів України, в особі Управління культури Закарпатської ОДА існують договірні відносини щодо охорони та використання пам'ятки архітектури (охоронний договір від 19.04.2006 №57).

Тобто, спірне майно знаходиться на даний момент в ПрАТ 'Укрпрофоздоровниця" на законних підставах.

У зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні вимоги про витребування з незаконного володіння ДП «Клінічний санаторій «Карпати» ЗАТ «Укрпрофоздоровницв» будівлю Палацу графа Шенборна, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Мукачівській район, с. Карпати, буд. 1, загальною площею 2 958,5 кв.м.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності до уваги не приймається, оскільки суд на підставі досліджених доказів установив, що право позивача на захист якого він просить відповідачами не порушено, отже, приймається рішення про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.07.2017

Суддя І.І.Борисенко