КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2017 р. Справа№ 910/22066/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участі представників:

від позивача: Бабенко Н.В. - за дов.

від відповідача: Кузьменко Ю.С. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017

у справі №910/22066/16 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни

до Національного банку України

про визнання припиненими правовідносин за іпотечним договором, визнання припиненим іпотечного договору та усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі, позивач або ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі, відповідач або НБУ) про визнання припиненими правовідносин за іпотечним договором від 11.06.2014, визнання припиненим іпотечного договору від 11.06.2014 та усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування записів про обтяження речового права забороною відчуження, про обтяження іншого речового права іпотекою та зобов'язання державних рестораторів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вилучити відповідні записи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що правовідносини за укладеним між сторонами іпотечним договором від 11.06.2014, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. та зареєстрованим в реєстрі за №576, є припиненими з 25.04.2015 з огляду на те, що НБУ ані у визначений частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк, ані станом на дату складання даної позовної заяви, не звернувся до позивача із заявою про визнання його кредитором Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», вимоги відповідача, що випливають з даного іпотечного договору у затвердженому реєстрі акцептованих вимог кредиторів позивача відсутні, у зв'язку з чим позивач вважає ці вимоги погашеними в силу норм статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім цього, позивач зазначав про те, що станом на теперішній час вказаний договір не породжує жодних зобов'язань позивача перед відповідачем, а отже правовідносини сторін за цим договором є припиненими, а припинення правовідносин за договором є підставою для припинення обтяжень предмету іпотеки. За твердженнями позивача, наявність обтяжень нерухомого майна фактично позбавляє позивача можливості проводити реалізацію вказаного майна, що має наслідком затягування процедури ліквідації позивача, а також відтермінування строку погашення заборгованості позивача перед його кредиторами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі №910/22066/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що основне зобов'язання за кредитним договором є погашеним чи припиненим, у той час як іпотечний договір або норми чинного законодавства України не містять такої підстави припинення іпотеки, яка визначена позивачем у позовній заяві.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі №910/22066/16 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме статей 593 Цивільного кодексу України, статей 2, 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статті 17 Закону України «Про іпотеку», статті 28 Закону України «Про заставу».

На думку скаржника, господарським судом першої інстанції не враховано те, що відповідач не заявив кредиторські вимоги в ліквідаційній процедурі, яка здійснюється щодо ПАТ «ВіЕйБі Банк», а відтак ці вимоги не можуть бути включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. У зв'язку із зазначеним позивач вважає, що на теперішній час іпотечний договір, укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та НБУ, не породжує жодних зобов'язань ПАТ «ВіЕйБі Банк» перед НБУ, а правовідносини між сторонами за іпотечним договором є припиненими.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу позивача у справі №910/22066/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження зазначеною колегією суддів та розгляд справи призначено на 04.04.2017.

03.04.2017 відповідач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі №910/22066/16 залишити без змін. До вказаного відзиву відповідачем долучені копії постанов Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 у справі №910/22875/16, від 06.04.2017 у справі №910/21040/16, від 20.04.2017 у справі №910/22876/16, від 27.04.2017 у справі №910/21045/16 із вирішення аналогічних спорів.

Під час розгляду справи склад суду змінювався.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Майданевич А.Г., Скрипка І.М.; розгляд справи призначено на 25.05.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 (головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Майданевич А.Г., Скрипка І.М.,) у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача розгляд справи було відкладено на 20.06.2017.

16.06.2017 відповідач на підтвердження своєї правової позиції у справі подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Вищого господарського суду України від 07.06.2017 у справі №910/21037/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни прийнято до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Майданевич А.Г., Отрюх Б.В.; розгляд справи №910/22066/16 призначено на 04.07.2017.

У судовому засіданні, призначеному на 04.07.2017, колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, оголосила перерву до 20.07.2017.

Враховуючи перебування судді Майданевича А.Г. у відпустці, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни прийнято до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І., розгляд справи №910/22066/16 вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 20.07.2017.

Представник відповідача 20.07.2017 на підтвердження своєї правової позиції у справі подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи копій постанов Вищого господарського суду України від 26.06.2017 у справі №910/21038/16, від 27.06.2017 у справі №910/21040/16, від 06.07.2017 у справі №910/22875/16.

Представник позивача у судових засіданнях просив суд задовольнити апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк», скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судових засіданнях проти задоволення апеляційної скарги ПАТ «ВіЕйБі Банк» заперечував, просив залишити оскаржене рішення суду без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №123 від 20.11.2014 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №128 від 24.11.2014 повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» передано Славкіній Марині Анатоліївні.

На підставі постанови Правління Національного банку України №188 від 19.03.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №63 від 20.03.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно якого було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну строком на один рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №213 від 22.02.2016 продовжений строк здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни строком на два роки до 19.03.2018 включно.

Відповідно до частини 2 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

26.03.2015 в газеті «Голос України» №54 (6058) було опубліковано оголошення про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк».

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Згідно частини 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Судом встановлено, що 11.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (іпотекодавець) та Національним банком України (іпотекодержатель) укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О., зареєстрований в реєстрі за №576 (далі, Іпотечний договір), відповідно до умов якого в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору від 04.06.2014 №12/09/6, що укладений між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», та будь-яких додаткових правочинів (договорів, угод, додатків та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладення Іпотечного договору (у тому числі, щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо), з: повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені кредитним договором; сплаті процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-6 в літ. А-5, загальною площею 86,7 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вулиця Єлізарова, будинок 3, які належать позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2005, зареєстрованого реєстрі за №4580; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1а, 1-7, II-V в літ. А-14, загальною площею 132,7 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, проспект Жукова Маршала, будинок 37, які належать позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2005, зареєстрованого в реєстрі за №3856; нежитлове приміщення відділення банку, загальною площею 107,2 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вулиця Гоголя, будинок 116, яке належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на приміщення відділення банку від 18.01.2008 серія ЯЯЯ №945257; нежиле приміщення Б-2, загальною площею 142,0 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська область, м. Лубни, майдан Володимирський (пл. Кірова), будинок 16/1, яке належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.11.2006 серія ЯЯЯ №834077; нежитлове приміщення - приміщення відділення банку, вбудоване приміщення №102, загальною площею 60,8 кв.м., що розташоване за адресою: Сумська область, м. Шостка, вулиця Маркса К., будинок 33/2, яке належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.07.2006 серія ЯЯЯ №796064; нежитлове приміщення № 2 поз. 1-6 в літ. Т-1, загальною площею 83,8 кв.м. та ганок літ. Т2, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, провулок Парусний, буд. 7, яке належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 19.04.2006, зареєстрованого в реєстрі за №446.

Згідно з інформаційною довідкою №70601800 від 17.10.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, 11.06.2016 в державному реєстрі іпотек зареєстрована іпотека Національного банку України та записи про обтяження речового права забороною відчуження за №№ 5976215, 5976228, 5976263, 5976241, 5976257, 5976251, 5976205, 5976221, 5976259, 5976237, 5976255, 5976248.

Згідно пункту 24.1. Іпотечного договору іпотека припиняється у разі: припинення кредитного договору; закінчення строку дії даного договору за згодою сторін; реалізації предмета іпотеки відповідно до даного договору; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; з інших підстав, передбачених законодавством України та даним договором.

Позивач вважає іпотеку припиненою з 25.04.2015, оскільки Національний банк України в тридцятиденний термін не звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про визнання його кредитором, а тому, на думку позивача, вимоги, які випливають зі спірного договору іпотеки, є погашеними в порядку статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів вважає безпідставними зазначені доводи скаржника та погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Згідно пункту 14.8.2. Іпотечного договору іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором у випадках віднесення іподетокодавця та/або позичальника до категорії неплатоспроможних, порушення господарським судом справи про відновлення платоспроможності іпотекодавця та/або позичальника або визнання їх банкрутом, чи про визнання недійсними їх установчих документів, чи про скасування їх державної реєстрації; ліквідації юридичної особи іпотекодавця та/або позичальника.

Відповідно до пункту 19 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених умовами цього договору, відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із пунктом 23 цього договору.

За змістом пункту 23 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» шляхом, зокрема, переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний за 30 календарних днів письмово повідомити іпотекодавця.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом. У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку. У разі якщо обсяг коштів від продажу Фондом заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

Таким чином, відповідач має право на першочергове звернення стягнення на предмет іпотеки, що не впливає на порушення черговості задоволення вимог інших кредиторів, оскільки вимоги іпотекодержателя задовольняються виключно за рахунок предмета іпотеки.

Водночас, ні Закон України «Про іпотеку», ні Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ані положення Іпотечного договору не містять жодного припису, який би передбачав таку підставу припинення іпотеки, яка зазначена позивачем у позові, зокрема, у випадку не звернення іпотекодержателя з відповідними кредиторськими вимогами до Фонду у ліквідаційній процедурі Банку та не включенням відповідного майна до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 07.06.2017 у справі №910/21037/16, від 27.06.2017 у справі №910/21040/16, від 06.07.2017 у справі №910/22875/16.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно статей 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти свою дію у разі, якщо основне зобов'язання залишилося невиконаним.

Матеріали справи не містять доказів того, що основне зобов'язання (за Кредитним договором) є погашеним чи припиненим.

Відтак, суду не надано жодного документального підтвердження наявності передбачених статтею 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстав для припинення іпотеки, а тому позовні вимоги про визнання припиненими правовідносин за Іпотечним договором та визнання припиненим Іпотечного договору є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування записів про обтяження речового права забороною відчуження задоволенню не підлягають, оскільки мають похідний характер від вимог про визнання припиненою іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі №910/22066/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі №910/22066/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/22066/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко