КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р. Справа№ 922/4082/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від прокуратури: Лиховід К.А. - за посвідченням;

від позивача: Колесник К.А. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Шкурат О.М. - за належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи-1: ОСОБА_5 - за належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи-2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" та Міністерства фінансів України

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 у справі №922/4082/14 ( суддя Турчин С.О.)

за позовом Кредитної спілки "Слобода-Кредит"

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Міністерство фінансів України;

2) ОСОБА_7

за участю Генеральної прокуратури України

про стягнення 3 500 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Кредитна спілка "Слобода - Кредит" звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами:

- 29.07.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", в особі Харківської філії було укладено Договір банківського строкового вкладу №11/1-К, відповідно до умов якого вкладник розміщує тимчасово вільні грошові кошти в розмірі 3500000 грн. 00 коп. на депозитному рахунку №/980 у відділенні №11 Харківської філії ВАТ АБ "Укргазбанк", мета розміщення депозиту - з дати фактичного надходження депозиту в повній сумі на Депозитний рахунок по 02.08.2010 р.

- 04.08.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (заставодавець) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", в особі Харківської філії (заставодержатель) було укладено Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору), відповідно до умов якого договір забезпечував усі вимоги заставодержателя як кредитора за умовами кредитного договору №15/08-11 від 04.08.2008 року, укладеного між ПАТ АБ "Укргазбанк" та фізичною особою ОСОБА_7 Заставодавець надав в заставу заставодержателю право вимоги грошових коштів в сумі 3 500 000 грн. 00 коп., які розміщені на вкладному (депозитному) рахунку у відповідності з умовами депозитного договору №11/1-К від 29.07.2008 року.

- 04.08.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (заставодавець) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", в особі Харківської філії (заставодержатель) було укладено Договір відступлення права вимоги №15/08-11, за умовами якого заставодержатель набуває право вимоги за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору №15/08-11 від 04.08.2008 року.

- 16.05.2012 року відповідач перерахував грошові кошти в розмірі 3500000 грн. 00 коп. з депозитного рахунку позивача на власний рахунок з призначенням платежу: "перерахування депозитних коштів майнового поручителя (дог. банк. строк. вкладу №11/1-К від 29.07.2008) для погаш. построч. заборгов. позичальника ОСОБА_7 по кредит. дог. №15/08-11 від 04.08.08 зг. Протоколу № 73 від 15.05.2015 та зг. служб. зап. № 1.

- постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12 договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та договір №15/08-11 про відступлення права вимоги від 04.08.2008 року, укладені між КС "Слобода-Кредит" та ПАТ АБ "Укргазбанк" були визнані недійсними, а тому позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" грошові кошти в розмірі 3500000 грн. 00 коп., як такі, що були передані за недійсними правочинами.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.10.2014 позовні вимоги Кредитної спілки "Слобода - Кредит" були задоволені повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь Кредитної спілки "Слобода-Кредит" 3500000 грн., 5 000 грн. судового збору. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь державного бюджету України 65 000 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2015 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 та рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2014 у справі № 922/4082/14 скасовано, справу передано до господарського суду Харківської області для виконання вимог ч.1 ст. 17 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.03.2015 направлено матеріали справи № 922/4082/14 за позовом Кредитної спілки "Слобода - Кредит" до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції про стягнення коштів за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015, позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь Кредитної спілки "Слобода - Кредит" 3 500 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 5000 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 65 000 грн.

Постановою Вищого Господарського суду України від 08.12.2015 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 у справі № 922/4082/14 скасовано, справу № 922/4082/14 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При прийняті постанови від 08.12.2015 Вищий господарський суд України вказав, що судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів, було не повно досліджено обставини у даній справі, оскільки ухвалюючи рішення про стягнення грошових коштів за недійсними правочинами, не враховано, що перерахування вкладу з депозитного рахунку здійснено в рахунок погашення заборгованості Позичальника - ОСОБА_7 по Кредитному договору № 15/08-11 від 04.08.2008, а отже прийняте рішення впливає на права та обов'язки особи, яку не було залучено до участі у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 суддею Турчин С.О. прийнято до свого провадження справу № 922/4082/14 та призначено її розгляд на 12.01.2016 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_7.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 у справі №922/4082/14 позов Кредитної спілки "Слобода-Кредит" (далі, позивач) до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції (далі, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство фінансів України (далі, третя особа-1), ОСОБА_7 (далі, третя особа-2), за участю Генеральної прокуратури України про стягнення 3 500 000,00 грн. задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь Кредитної спілки "Слобода - Кредит" 3 500 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 5 000,00 грн.

Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 65 000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 року у справі №922/4082/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що АБ «УКРГАЗБАНК» не погоджується з вказаним рішенням, оскільки є підстави вважати, що воно прийнято судом з грубим порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, оскільки при розгляді справи судом порушено загальні принципи судочинства, закріплені ст. 125 Конституції України та ст.ст. 4-2 (принцип рівності сторін перед законом і судом), 4-3 (принцип змагальності), 4-7 (порядок прийняття судових рішень) ГПК України, а саме, судове рішення прийнято без належного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що у зв'язку з визнанням цього договору недійсним банк втратив право застави і наслідком визнання договору застави недійсним може бути лише виключення запису про заставу з реєстру застав рухомого майна, зняття обтяження з предмету застави, але жодним чином не стягнення грошових коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28.03.2017 року.

У свою чергу, не погоджуючись із вказаним рішенням, Міністерство фінансів України звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 року у справі №922/4082/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Міністерство фінансів України вважає рішення Господарського суду м. Києва від 26.01.2017 таким, що винесене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що всупереч зазначених вимог, місцевий господарський суд не в повному обсязі дослідив ситуацію, що склалася, не з'ясував дійсних обставин справи щодо прав та обов'язків сторін у відносинах реституції, не повно та не всебічно розглянув всі обставини справи у їх сукупності, а також не здійснив перевірку їх доказами, невірно застосував норми матеріального права та допустив порушення процесуальних норм.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду апеляційну скаргу Міністерства фінансів України передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року апеляційну скаргу Міністерства фінансів України прийнято до провадження, об'єднано в одне апеляційне провадження з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", розгляд справи призначено на 28.03.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.17 розгляд справи відкладено на 18.04.2017 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Михальської Ю.Б. у відпустці, сформовано для розгляду зазначених апеляційних скарг колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Куксов В.В., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 року колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційні скарги до провадження, розгляд справи призначено на 17.05.2017 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.05.2017 року у зв'язку з перебування судді Куксова В.В. у відпустці, сформовано для розгляду зазначених апеляційних скарг колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 року колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційні скарги до провадження, розгляд справи відкладено на 21.06.2017 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2017 року у зв'язку з перебування судді Скрипки І.М. у відпустці, сформовано для розгляду зазначених апеляційних скарг колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 року колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційні скарги до провадження, розгляд справи призначено на 12.07.2017 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.07.2017 року у зв'язку з перебування судді Михальської Ю.Б. у відпустці, сформовано для розгляду зазначених апеляційних скарг колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 року апеляційні скарги прийнято до провадження у визначеному складі суддів.

Колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у судовому засіданні, що відбулось 12.07.2017 року, оголошено перерву до 19.07.2017 року.

Позивач, згідно з поданим до суду 17.05.2017 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" заперечив та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач, згідно з поданим до суду 17.05.2017 року клопотанням, просить апеляційний суд постановити окрему ухвалу щодо посадових осіб Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" стосовно вчинення ними 16.05.2012 року кримінального правопорушення, відповідальність за яка передбачена ч. 5 с. 191 КК України.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки вказані у клопотанні обставини не впливаю на предмет спору у справі №922/4082/14.

Відповідач, згідно з поданим до суду 11.07.2017 року клопотанням просить суд зупинити провадження по справі №922/4082/14 до вирішення пов'язаної з нею справи №5023/277/11.

Вказане клопотання вмотивовано тим, що справі №5023/277/11 Господарський суд Харківської області має встановити наявність права вимоги у КС «Слобода-Кредит» щодо повернення коштів за недійсними правочинами. Від результатів розгляду даної справи залежить вирішення спору Київським апеляційним господарським судом у справі №922/4082/14 про стягнення коштів з банку.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом

Відповідно до п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Наведені клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки судом не встановлено неможливість (зокрема, через наявність будь-яких перешкод) розгляду даної справи до вирішення справи №5023/277/11.

Відповідач, згідно з поданим до суду 14.07.2017 року відзивом, проти клопотання про винесення окремої ухвали щодо посадових осіб Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" стосовно вчинення ними 16.05.2012 року кримінального правопорушення заперечив з огляду на їх необґрунтованість.

Відповідач, згідно з поданим до суду 19.07.2017 року запереченнями, вказав на необґрунтованість клопотання щодо зупинення розгляду справи оскільки позивачем не вказано в чому сама встановлена неможливість розгляду справи 922/4082/14.

Позивач, згідно з поданим до суду 19.07.2017 року клопотанням, повторно просить апеляційний суд постановити окрему ухвалу щодо посадових осіб Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" стосовно вчинення ними 16.05.2012 року кримінального правопорушення, відповідальність за яка передбачена ч. 5 с. 191 КК України.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню з раніше визначених підстав.

Третя особа-2 до судового засідання, що відбулось 19.07.2017 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників третьої особи-2 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності третьої особи-2 є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

29.07.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (вкладник) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк") в особі Харківської філії (далі - банк) укладено договір банківського строкового вкладу №11/1-К (далі - Договір вкладу), відповідно до умов якого Вкладник розміщує тимчасово вільні грошові кошти в розмірі 3500000,00 грн. на депозитному рахунку №/980 у відділенні №11 Харківської філії ВАТ АБ "Укргазбанк" на умовах дійсного договору, дати розміщення депозиту - з дати фактичного надходження депозиту в повній сумі на Депозитний рахунок по 02.08.2010.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору банківського строкового вкладу №11/1-К від 29.07.2008 року позивач 04.08.2008 року перерахував на депозитний рахунок, відкритий у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк "Укргазбанк" грошові кошти у сумі 3500000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 474 від 04.08.2008.

04.08.2008 між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (далі - заставодавець) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк"), в особі Харківської філії (далі - заставодержатель) було укладено Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) (далі - договір застави), відповідно до п. 1.1. якого дійсний договір забезпечував усі вимоги заставодержателя як кредитора за умовами кредитного договору №15/08-11 від 04.08.2008, укладеного між ПАТ АБ "Укргазбанк" та фізичною особою ОСОБА_7 За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний заставодержателю не пізніше 29.07.2010, або в інші строки та терміни, що випливають з п. 1.1 кредитного договору, повернути кредит в розмірі 3500000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору застави, заставодавець надає в заставу Заставодержателю право вимоги грошових коштів в сумі 3500 000,00 грн., які розміщені на вкладному (депозитному) рахунку № .980 у відповідності з умовами депозитного договору №11/1-К від 29.07.2008.

Заставодержатель набуває права вимоги по депозитному договору в разі невиконання позичальником забезпечених дійсним договором зобов'язань по кредитному договору в повному обсязі або в частині у встановлені кредитним договором строки ( п. 2.2 договору застави).

Відповідно до п. 2.4 договору застави, звернення стягнення на предмет застави згідно дійсного договору здійснюється шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю права вимоги на грошові кошти, майнові права на отримання яких є предметом застави.

04.08.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (заставодавець) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", (назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк"), в особі Харківської філії (заставодержатель) було укладено Договір відступлення права вимоги №15/08-11 (далі - договір відступлення), за умовами якого заставодержатель набуває право вимоги за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору №15/08-11 від 04.08.2008 року.

Відповідно до п. 1.2 договору відступлення, відступлення права вимоги по договору здійснюється в сумі 3500000,00 грн.

Згідно з п. 1.5 договору відступлення, у випадку невиконання або неналежного виконання заставодавцем (позичальником) умов, а також з інших підстав, передбачених договором про заставу, заставодавець відступає заставодержателю право вимоги згідно з умовами цього договору, а заставодержатель зобов'язується прийняти зазначене право вимоги.

Постановою господарського суду Харківської області від 28.09.2011 року по справі №5023/277/11 Кредитна спілка "Слобода-Кредит" була визнана банкрутом з відкриттям ліквідаційної процедури.

16.05.2012 Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" перерахувало депозитні кошти майнового поручителя за Договором банківського строкового вкладу №11/1-К від 29.07.2008 для погашення простроченої заборгованості позичальника ОСОБА_7 за кредитним договором №15/08-11 від 04.08.2008 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12 визнано недійсними Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договір відступлення права вимоги №15/08-11 від 04.08.2008 року, укладені між Кредитною спілкою "Слобода-Кредит" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської філії.

29.08.2014 року позивач в особі ліквідатора звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 3500000,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 29.08.2014 р. та описом вкладення у цінний лист, проте вимога залишена відповідачем без відповіді і виконання.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 3500000,00 грн. які були передані (отримані) за недійсними правочинами.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12 є такою, що набрала законної сили та підлягає обов'язковому виконанню на всій території України, а тому позивач, в силу приписів ст. 216 ЦК України у позивача наявні підстави для стягнення з відповідача.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Положеннями ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Верховним Судом України у листі від 24.11.2008р. "Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у розділі "Застосування правових наслідків недійсності правочину" до відома судів доведено, що визнані недійсними правочини не створюють для сторін тих прав і обов'язків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом. І хоча реституція не передбачена у ст.16 ЦК як один із способів захисту, проте норма ч.1 ст.216 ЦК є імперативною і суд має забезпечити зазначені в ній правові наслідки. Реституцію цілком можна вважати окремим способом захисту цивільних прав, які порушуються у зв'язку з недійсністю правочину, оскільки у ст.16 ЦК немає вичерпного переліку способів захисту цивільних прав.

Крім того, у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Таким чином, за загальним правилом недійсності правочину є застосування до сторін двосторонньої реституції або відшкодування збитків винною особою.

При зверненні до суду з даним позовом позивач просить суд застосувати наслідки недійсності правочинів - Договору №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договору відступлення права вимоги №15/08-11 від 04.08.2008, та стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 3500000,00 грн., отримані відповідачем за недійсними правочинами.

Стаття 208 Господарського кодексу України зазначає, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 року нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України). За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.05.2012 відповідач перерахував депозитні кошти майнового поручителя за Договором банківського строкового вкладу №11/1-К від 29.07.2008 року для погашення простроченої заборгованості позичальника ОСОБА_7 за кредитним договором №15/08-11 від 04.08.2008 року, що підтверджується випискою/особовим рахунком позивача за період з 01.01.2012 по 03.04.2013, в призначенні платежу якої зазначено: "Перерахування депозитних коштів майнового поручителя (дог. банк. строк. вкладу № 11/1-К від 29/07/08) для погаш. простроч. заборгов. позичальника ОСОБА_7 по кред. дог. №15/08-11 від 04/08/08 зг. Протоколу №73 від 15/05/12 та зг. служб.зап.№ 1".

Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12 визнано недійсними Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договір відступлення права вимоги №15/08-11 від 04.08.2008 року, укладені між Кредитною спілкою "Слобода-Кредит" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської філії.

Ухвалами Вищого господарського суду України від 25.06.2014, 11.08.2014, 24.09.2014, 03.06.2016, 27.09.2016, 12.12.2016 касаційні скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 були повернуті скаржникам, відмовлено у задоволенні клопотань про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до ст.105 Господарського процесуального кодексу України, статті 124 Конституції України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає обов'язковому виконанню на всій території України.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судове рішення у справі №5023/4094/12, не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не можуть йому суперечити.

Доказів на підтвердження скасування рішення суду у справі №5023/4094/12 матеріали справи не містять та сторонами спору суду не надано.

Таким чином, факт визнання Договору №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договору №15/08-11 про відступлення права вимоги від 04.08.2008 року недійсними, які були укладені між Кредитною спілкою "Слобода-Кредит" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", на підставі яких відповідач списав грошові кошти в розмірі 3500000,00 грн., встановлено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12.

При цьому, суд зазначає, що грошові кошти у розмірі 3500000,00 грн. були власністю позивача, які позивач тимчасово розмістив на рахунку у відповідача на підставі договору банківського строкового вкладу №11/1-К.

В той же час, як вбачається з виписки по рахунку позивача, відповідач списав грошові кошти у розмірі 3 500 000,00 грн. виконуючи не депозитний договір, а виконуючи недійсні договори - Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договір №15/08-11 про відступлення права вимоги від 04.08.2008.

Таким чином, відповідач 16.05.2012 перерахувавши депозитні кошти майнового поручителя за Договором банківського строкового вкладу №11/1-К від 29.07.2008 року для погашення простроченої заборгованості позичальника ОСОБА_7 за кредитним договором №15/08-11 від 04.08.2008 року, фактично виконував недійсний договір.

Згідно з ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Станом на момент прийняття рішення матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів у розмірі 3 500 000,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що твердження відповідача про невірно обраний позивачем спосіб захисту та про необхідність звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення вкладу, є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Перераховуючи грошові кошти у розмірі 3500000,00 грн. відповідач виконував не депозитний договір, а договори, які визнані в судовому порядку недійсними.

Крім того, як зазначено судом вище, реституцію цілком можна вважати окремим способом захисту цивільних прав, які порушуються у зв'язку з недійсністю правочину, оскільки у ст.16 ЦК немає вичерпного переліку способів захисту цивільних прав (що відповідає висновкам Верховного суду України).

Враховуючи неповернення відповідачем Кредитній спілці "Слобода - Кредит", перерахованих грошових коштів в розмірі 3500000,00 грн. за недійсними правочинами, порушені права та інтереси позивача підлягають судовому захисту, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом стягнення вказаних грошових коштів. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами недійсних правочинів є позивач та відповідач.

Саме на виконання умов недійсних правочинів відповідачем здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 3 500 000,00 грн. з депозитного рахунку позивача на власний рахунок.

Судом першої інстанції вірно враховано, що єдиною підставою для направлення справи № 922/4082/14 на новий розгляд стало те, що судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів, було не повно досліджено обставини у даній справі, оскільки ухвалюючи рішення про стягнення грошових коштів за недійсними правочинами, не враховано, що перерахування вкладу з депозитного рахунку здійснено в рахунок погашення заборгованості позичальника - ОСОБА_7 по Кредитному договору № 15/08-11 від 04.08.2008 року, а отже прийняте рішення впливає на права та обов'язки особи, яку не було залучено до участі у справі.

На виконання вимог постанови Вищого господарського суду України від 08.12.2015 судом залучено до участі у справі справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_7.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевстановлені судом обставини, суд задовольняє позовні вимоги Кредитної спілки "Слобода-Кредит" до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції повністю.

Таким чином, заперечення апелянтів не знайшли підтвердження зібраними у матеріалах справи доказами.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заперечення апелянтів до уваги судом не приймається з підстав їх недоведеності та невідповідності фактичним обставинам справи і вимогам закону.

З огляду на викладене позовні вимоги Кредитної спілки "Слобода-Кредит" є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2017 року у справі № 922/4082/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" та Міністерства фінансів України, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" та Міністерства фінансів України на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2017 року у справі № 922/4082/14 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

З приводу розподілу судових витрат за розгляд даної справи, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, станом на дату подання позовної заяви), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" визначено, що станом на 01.01.2014 року мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1218 грн.

Згідно із пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, станом на дату подання позовної заяви) ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 2 відсотка ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюються у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становлять 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сума заявлених вимог становить 3500000,00 грн., а тому за подання даного позову до суду першої інстанції позивач мав сплатити 70 000,00 грн., відповідно за подання апеляційної скарги підлягає до сплати судовий збір у розмірі 77 000,00 грн.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 57 750,00 грн., проте як вбачається з позовних вимог за апеляційне оскарження до сплати підлягав судовий у розмірі 77 000,00 грн., тобто апелянтом при подачі апеляційної скарги не доплачено 19 250,00 грн. судового збору за апеляційне оскарженя.

Також, Міністерством фінансів України при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 56 000,00 грн., проте як вбачається з позовних вимог за апеляційне оскарження до сплати підлягав судовий у розмірі 77 000,00 грн., тобто апелянтом при подачі апеляційної скарги не доплачено 21 000,00 грн. судового збору за апеляційне оскарження.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2017 року у справі № 922/4082/14 - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2017 року у справі № 922/4082/14 - залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 року у справі № 922/4082/14 - залишити без змін.

4. Стягнути з скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, код 23697280) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 19 250 (дев'ятнадцять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп.

5. Стягнути з скаргу Міністерства фінансів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, код 00013480) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 19 250 (дев'ятнадцять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп.

6. Матеріали справи № 922/4082/14 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка