РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017Справа №910/7389/17
За позовом Товариства з обмеженою "Євроальянс Ріаліті"

до Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

про визнання припиненим правовідношення

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Базик О.П., довіреність б/н від 28.03.2017

від відповідача: Тищук М.А., довіреність б/н від 13.01.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою "Євроальянс Ріаліті" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про визнання припиненим правовідношення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2017 порушено провадження у справі № 910/7389/17 та призначено розгляд на 09.06.2017.

08.06.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

09.06.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 26.06.2017.

В судове засідання 26.06.2017 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Ухвалою суду від 26.06.2017 відкладено розгляд справи на 10.07.2017.

В судове засідання 10.07.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 10.07.2017 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення у справі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 10.07.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2014 між позивачем, як поручителем та відповідачем, як кредитором був укладений Договір поруки.

Стаття 1 Договору поруки визначає тлумачення термінів, відповідно до яких основний договір - Кредитний договір номер 05-В/13/27/100, укладений між Кредитором та Боржником « 28» серпня 2013 року з усіма змінами і доповненнями до нього, в тому числі з врахуванням змін, внесених Договором про внесення змін №1 від « 16» грудня 2013 року до Кредитного договору №05- В/13/27/ІОО від « 28» серпня 2013 року, Договором про внесення змін №2 від « 04» березня 2014 року до Кредитного договору №05-В/13/27/К)0 від « 28» серпня 2013 року, Договором про внесення змін №3 від « 28» серпня 2014 року до Кредитного договору №05-В/13/27/100 від « 28» серпня 2013 року, Договором про внесення змін №4 від « 23» жовтня 2014 року до Кредитного договору Ж35-В/13/27/ЮО від « 28» серпня 2013 року, укладеними протягом строку його дії.

Стаття 2 Договору визначає відповідальність поручителя перед кредитором відносно зобов'язань повернути кредит наданий за Основним договором в сумі 400 000,00 дол. США у строк який зазначається в основному договорі з кінцевим терміном повернення 27.08.2018.

Відповідно до п. 4.1 Договору боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов'язання за Основним договором не будуть виконані повністю.

Позивач зазначив, що відповідач , в грудня 2016 року звернувся до Господарського суду Київської області до ТОВ «Еліон Стар» та поручителів ТОВ «Євроальянс Ріалті» та ТОВ «Євроальянс Груп» з позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог відносно ТОВ «Євроальянс Ріалті» ПАТ «Сбербанк» посилається на Кредитний договір з додатками та доповненнями та підписаний Договір поруки між ПАТ «Сбербанк» і ТОВ «Євроальянс Ріалті» та Додатків до нього. Зокрема, в матеріалах справи міститься копія Договору про внесення змін № 7 від 09 грудня 2015 року до Кредитного договору № 05-В/13/27/ЮО від 28 серпня 2013 року. Крім інших змін, вказаним Договором про внесення змін було збільшено розмір зобов'язання позичальника (ТОВ «Торгово-Промислова Група «Центр») перед ПАТ «СБЕРБАНК» на 38275,20 (тридцять вісім тисяч двісті сімдесят п'ять) доларів США 20 центів.

Позивач зазначає, що ТОВ «Євроальянс Ріалті», як поручитель, не підписував жодних додатків до Договору поруки, за яким збільшувалися зобов'язання поручителя (ТОВ «Євроальянс Ріалті») перед банком.

В матеріалах справи позивач зазначає, що іншим поручителем по Кредитному договору (ТОВ «Євроальянс Груп») було сплачено на рахунок ПАТ «Сбербанк», в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Еліон Стар» перед банком, 15.08.2016р. - 100000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.)., 09.09.2016р. - 100000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.), 28.12.2016р. - 50000,00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.), а всього, з 15.08.2016р. по 28.12.2016 рік було сплачено 250000,00 (двісті п'ятдесят тисяч гривен. 00 коп.). Проте, відповідач, при подачі позовної заяви до Господарського суду Київської області, не врахував сплаченої поручителем суми. Таким чином, на думку позивача відповідачем було змінено зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності ТОВ «Євроальянс Ріалті» перед ПАТ «Сбербанк».

Позивач мотивує позовні вимоги тим, що оскільки ТОВ «Євроальянс Ріалті», як поручитель, не підписував жодних додатків до Договору поруки, за яким збільшувалися зобов'язання поручителя то порука є припиненою в зв'язку із зміною зобов'язання без згоди поручителя.

Відповідач заперечив, проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки на думку відповідача, зміни внесені до Основного договору були погоджені між позивачем та відповідачем Договором про внесення змін №2 до Договору поруки.

Внаслідок укладення Договору поруки №б/н від 23.10.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно приписів ст. 15 Цивільного кодексу Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду в зв'язку із тим, що без згоди ТОВ «Євроальянс Ріалті», як поручителя, було збільшено його зобов'язання перед банком, в зв'язку із укладенням між боржником та банком Договору про внесення змін № 7 від 09 грудня 2015 року до Кредитного договору № 05-В/13/27/ЮО від 28 серпня 2013 року.

Главою 50 Цивільного кодексу України визначені правові засади припинення зобов'язання.

Так, статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За змістом ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Статтею 559 Цивільного кодексу України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності

Тобто, закон пов'язує припинення договору поруки, на підставі частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України, зі зміною основного зобов'язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою.

Так, зміна умов зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов'язанням.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-3176цс15, від 23.12.2014 року у справі № 3-196гс14, від 20.02.2013 року у справі № 6-172цс12, від 21.05.2012 року у справі № 6-18цс11, від 10.10.2012 року у справі № 6-112цс12.

У постанові Верховного Суду України від 05.06.2013 у справі № 6-43цс13 зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов'язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни.

Посилання відповідача, проте що позивачеві було відомо про збільшення зобов'язань поручителя в зв'язку із укладення Договору про внесення змін №2 від 09.12.2015 до Договору поруки від 23.10.2014 не приймаються судом до уваги.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження отримання згоди поручителя на збільшення обсягу відповідальності останнього за Договором

За таких підстав, суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання поруки припиненою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненим правовідношення за Договором поруки від 23жовтня 2014 р., що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроальянс Ріалті», Публічним акціонерним товариством «Сбербанк».

3. Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46, ідентифікаційний номер 25959784) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальянс Ріалті» (04655, м. Київ, проспект Московський, буд. 32, ідентифікаційний номер 39355670) судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.07.2017

Суддя Мельник В.І.