РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017Справа №910/8160/17

За позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення 1413750,24 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Овчинников Д.В. (представник за довіреністю);

від відповідача 1 - Пишний А.В. (представник за довіреністю);

від відповідача 2 - не з'явився;

від відповідача 3 - Мельниченко К.Г. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення 1413750,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України незаконно стягнуто з позивача 1413750,24 грн. виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП№51371698, яке було відкрите на підставі рішення господарського суду Рівненської області від 28.03.2016 у справі №918/1393/15 за яким було стягнуто з позивача на користь ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» 14137502,38 грн., оскільки позивачем було добровільно сплачено заборгованість на користь стягувача. Крім того, позивач зазначає, що державним виконавцем було несвоєчасно направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, чим фактично було позбавлено позивача можливості сплатити заборгованість в добровільному порядку.

Разом з тим, позивач зазначає, що постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.06.2016 ВП№51371698 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 14137502,38 грн. скасована постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.06.2017 у справі №918/1393/15.

Крім того, позивач зазначає, що звертався до Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України з вимогою про повернення виконавчого збору у зв'язку зі скасуванням постанови про стягнення виконавчого збору, проте така вимога позивача була залишена без задоволення.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» 1413750,24 грн. шкоди, завданої внаслідок незаконного стягнення з останнього виконавчого збору.

Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача 1 - Міністерства юстиції України, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних викладених у письмових запереченнях на позов, зокрема зазначив, що при стягнення виконавчого збору з позивача державний виконавець діяв в межах, встановлених Законом України «про виконавче провадження».

Представник відповідача 2 - Державної казначейської служби України, в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача 3 - Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що ГУ ДКСУ у м. Києві не є учасником спірних правовідносин. Крім того, зазначив, що у разі надходження подання від відповідного органу юстиції, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві поверне позивачеві виконавчий збір у розмірі 1413750,24 грн.

Відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача-2 за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Рівненської області від 28.03.2016 по справі №918/1393/15 були задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Техінсервіс» до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та стягнуто з останнього 14137502,38 грн.

01.06.2016 на виконання вищевказаного рішення було видано відповідний наказ.

Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.06.2016 було відкрито виконавче провадження ВП №51371698 з виконання наказу господарського суду Рівненської області від 01.06.2016 №918/1393/15 про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» 14137502,38 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Техінсервіс».

Пунктом 2 зазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем встановлений 7-денний термін з моменту відкриття виконавчого провадження на самостійне виконання судового рішення, тобто, до 17.06.2016.

21.06.2016 державним виконавцем примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було прийнято постанову ВП№51371698 про стягнення з ДП «Укрспирт» 1413750,24 грн. виконавчого збору. Та постанову про арешт коштів боржника.

Крім того, 21.06.2016 державним виконавцем примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було прийнято постанову ВП№50918905 про об'єднання виконавчих проваджень ВП№51371698 та ВП№50918905 у зведене виконавче провадження ЗВП№50918905.

07.07.2016 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від ТОВ «Група Компаній «Техінсервіс» надійшов лист про завершення виконавчого провадження.

13.07.2016 державним виконавцем примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було прийнято постанову ВП№51371698 про повернення виконавчого документа стягувачеві, разом з тим, постанову про стягнення залишку виконавчого збору в розмірі 1397057,26 грн. було винесено в окреме провадження.

Також 13.07.2016 державним виконавцем примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було прийнято постанову ВП№51657994 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 21.06.2016 ВП№51371698.

За розпорядженням державного виконавця від 14.07.2016 №51657994/9 з рахунку позивача були списані грошові кошти у розмірі 1397057,26 грн. та перераховані до державного бюджету.

Разом з тим, Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулось до господарського суду Рівненської області із скаргою на дії органу державної виконавчої служби про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 № 918/1393/15 відмовлено в задоволенні скарги ДП «Укрспирт» на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 ухвалу господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 по справі №918/1393/15 скасовано, визнано незаконною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.06.2016 ВП№51371698 про стягнення з ДП «Укрспирт» 1413750,24 грн. виконавчого збору.

Наразі, постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 по справі №918/1393/15 має преюдиціне значення при розгляді даного спору та є належним доказом вини та незаконності дій та рішень державного виконавця щодо стягнення з ДП «Укрспирт» 1413750,24 грн. виконавчого збору.

Відповідно до частини 1 статті Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування шкоди.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов'язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов'язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Спір у справі виник у зв'язку із спричиненням позивачу шкоди у розмірі 1413750,24 грн., завданої протиправними діями державного виконавця внаслідок стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Статтями 1173, 1174 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У відповідності до приписів наведених норм, підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій органу державної влади (бездіяльності), виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

Разом з цим, неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків. Зазначена правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2005 у справі №32/421.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 28.01.2013 №24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» зазначено, що факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Аналогічна позиція викладена і у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 21.06.2016 було прийнято постанову ВП№51371698 про стягнення з ДП «Укрспирт» 1413750,24 грн. виконавчого збору.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що на підставі зазначеної постанови, державним виконавцем було стягнуто з позивача 1413750,24 грн. виконавчого збору та перераховано до державного бюджету, що також не заперечується відповідачами у даній справі.

Разом з тим, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 у справі №918/1393/15 скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.06.2016 ВП№51371698 про стягнення з ДП «Укрспирт» 1413750,24 грн. виконавчого збору.

Під час розгляду скарги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» судом було встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.06.2016 державним виконавцем було фактично направлено ДП «Укрспирт» 15.06.2016, яка була отримана останнім 22.06.2016. Водночас вказаною постановою строк для добровільного виконання рішення суду було встановлено до 17.06.2016 року, тобто боржник отримав цей документ вже після встановленого виконавцем строку для добровільного виконання судового рішення. Відтак, ДП «Укрспирт» фактично не могло самостійно виконати рішення в 7-денний термін через необізнаність про відкриття виконавчого провадження, чим порушене гарантовано законом право боржника на самостійне виконання рішення протягом встановленого строку.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Отже, встановлені постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 у справі №918/1393/15 факти незаконності дій державного виконавця повторного доведення не потребують.

Враховуючи встановлені у справі №918/1393/15 обставини, суд при розгляді даної справи вважає, що позивачу має бути відшкодована у повному обсязі шкода, завдана неправомірними діями державного виконавця.

Суд зазначає, що неправомірні дії державного виконавця полягали у несвоєчасному та неналежного повідомленні боржника про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого державний виконавець безпідставно стягнув з боржника виконавчий збір у розмірі 31413750,24 грн., шкода полягає в безпідставному стягненні з боржника (позивача) виконавчого збору, причино-наслідковий зв'язок характеризується тим, що з огляду на наявність обставин, що виключають стягнення з боржника виконавчого збору, державним виконавцем стягнуто з боржника в примусовому порядку виконавчий збір.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог.

Разом з тим, в пункті 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» роз'яснено, що у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1174 Цивільного кодексу України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 №02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 N04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

Аналогічна правова позиція викладена у п. п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Також у пункті 7 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 №01-8/482 «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року» вказано, що за приписом статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою. Відшкодування такої шкоди органом державної влади, оскільки останній фінансується з державного бюджету України, здійснюється з відповідного бюджету. Відтак участь органів Державного казначейства України як іншого відповідача є ознакою, притаманною для всіх спорів про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органів державної влади.

Згідно із ст.25 Бюджетного кодексу України, державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до пп.2 п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, судом враховано позицію Конституційного суду України, викладену в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 по справі №1-36/2001, згідно з якою не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

З врахуванням наведених приписів законодавства, відшкодування шкоди у даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі №67/157-10 від 25.05.2011).

За таких обставин, заявлена до стягнення шкода підлягає стягненню з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

На підставі викладеного суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь позивача грошових коштів в розмірі 1413750,24 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним стягненням сум виконавчого збору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно положень п.13 ч.2 ст.3 закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до п.2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у силу пункту 13 частини другої статті 3 Закону судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю зазначених у цій нормі органів та осіб. Питання стосовно незаконності відповідних рішень, дій чи бездіяльності можуть вирішуватися господарським судом лише за результатами розгляду справи по суті, тому пов'язані з цим обставини не підлягають з'ясуванню під час прийняття судом позовної заяви і останню не може бути повернуто судом у зв'язку з несплатою судового збору. Розподіл останнього (та інших сум судових витрат) між сторонами здійснюється в подальшому згідно з судовим рішенням, прийнятим по суті справи, з урахуванням приписів статті 49 ГПК.

За таких обставин, на підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються сторону, внаслідок неправомірних дій якої виник спір у даній справі - Міністерство юстиції України.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-А; ідентифікаційний код 37993783) на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16; ідентифікаційний код 37199618) грошові кошти в розмірі 1413750 (один мільйон чотириста тринадцять тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 24 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним стягненням суми виконавчого збору.

Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 21206 (двадцять одна тисяча двісті шість) грн. 25 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 17.07.2017

Суддя Я.В. Маринченко