КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2017 р. Справа№ 910/21313/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Тарасенко К.В.

У судове засідання з'явились:

Від позивача: Гайдамащук О.В. - представник;

Від відповідача: Панкулич В.І. - представник;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2016

у справі № 910/21313/16 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп" про стягнення 20 227,85 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказані грошові кошти отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 по справі №910/21313/16 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" грошові кошти: 20 227,85 грн. страхового відшкодування та 1 378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Києва від 14.12.2016 у справі №910/21313/16 та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач, зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач без достатніх підстав отримав страхове відшкодування від страхової компанії, або відпали підстави для його отримання у зв'язку з закриттям судом справи про адміністративне правопорушення відносно заподіювача шкоди, оскільки таке відшкодування здійснено страховою організацією на підставі добровільного визнання майнових вимог потерпілої в ДТП особи за участі застрахованого засобу та передбачено законом як підстава до здійснення страхової виплати.

Одночасно Товариством з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп" подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, у зв'язку з невчасним отриманням копії рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп" у справі №910/21313/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.06.2017.

23.06.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача надійшло пояснення до апеляційної скарги, який колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 27.06.2017, представник позивача не з'явився. Представник відповідача надав свої пояснення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 розгляд справи № 910/21313/16 відкладено на 11.07.2017.

Розпорядженням начальника управління Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 № 09-53/2586/17, у зв'язку із перебування судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/21313/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп" у справі № 910/21313/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 справі № 910/21313/16 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп" відкладено на 27.07.2017.

В судовому засіданні 27.07.2017 представник відповідача надав пояснення по суті спору та просив задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп", рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні 27.07.2017 надав пояснення по суті спору та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп", рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 залишити без змін.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2013 між позивачем та ОСОБА_5 укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4192742, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказаний транспортний засіб страховик прийняв на страхування на випадок заподіяння збитків, в тому числі, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

29.01.2014 в м. Києві по вул. Тимошенка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля "Вольво", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7

Відповідно до Відомості №9341920 дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_8 п. 13.1 Правил Дорожнього руху України, про що складено адміністративний протокол АБ2 №391928 за статтею 124 КУпАП.

ОСОБА_7 31.01.2014 звернувся з заявою № до позивача про виплату страхового відшкодування власнику автомобіля "Вольво", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп".

З наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень №0026845 від 01.07.2014 на суму 12 061,88 грн. та № 0033526 від 22.07.2014 на суму 8 210,97 грн. за наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 20 272,85 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп".

Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується страховим актом -1 № від 27.06.2014 та страховим актом- 2 №1 від 21.07.2014.

08.08.2014 постановою Оболонського районного суду міста Києва провадження у справі про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 124 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

Позивач стверджує, що оскільки в діях його страхувальника відсутній склад адміністративного правопорушення, то страховий випадок як підстава здійснення виплати страхового відшкодування, не настала, у зв'язку із чим грошові кошти в розмірі 20 227,85 грн. набуті відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають стягненню з останнього на його користь.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно із частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно із статтею 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом укладення з позивачем Поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4192742.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з укладенням позивачем з ОСОБА_5 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4192742, позивач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно із статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Тобто, виходячи зі змісту вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Оскільки, постановою Оболонського районного суду міста Києва від 08.08.2014 закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності у зв'язку із відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди не настала і відповідно підстави, з яких відповідачем було отримано страхове відшкодування, відпали і як наслідок у відповідача відповідно до вимог статті 1212 Цивільного кодексу України виникло зобов'язання щодо повернення позивачу грошових коштів в розмірі 20 227,85 грн.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Тобто відсутність правової підстави, означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на постанову про закриття провадження у справі щодо притягнення страхувальника до адміністративної відповідальності у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 20 227.85 грн. підлягають задоволенню.

Доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ей Ві Груп" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2016 у справі № 910/21313/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/21313/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

К.В. Тарасенко