Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" липня 2017 р. Справа № 906/490/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 31.01.2017;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Приватного підприємства "Крупний"

про стягнення 48176,72грн

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 48176,72грн, з яких: 43525,00грн - основного боргу, 1309,96грн - інфляційних нарахувань, 335,18грн - 3% річних, 3006,58грн - пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати коштів за послуги перевезення вантажу і транспортного експедирування згідно умов договорів про надання транспортних послуг з експедицією вантажу №1400 від 25.01.2017, №11 від 09.02.2017, №13 від 21.02.2017, №14 від 22.02.2017, №15 від 28.02.2017, №16 від 28.02.2017.

17.07.2017 від позивача надійшла заява від 11.07.2017 про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 30000,00грн суму основного боргу, 4146,12грн - пені, 501,30грн - 3% річних, 2240,07грн - інфляційних нарахувань (а.с. 70).

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог або зменшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18).

З урахуванням викладеного, вивчивши зміст заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд оцінив подану заяву в частині суми основного боргу як заяву про зменшення позовних вимог (оскільки порівняно з попередньо заявленими до розгляду вимогами сума основного боргу за заявою зменшується), та в частині стягнення сум інфляційних, 3% річних та пені - відповідно, як заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Отже, суд приймає заяву позивача від 11.07.2017 до розгляду по суті, оскільки її подано з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, спір у даній справі вирішується в межах прийнятої заяви від 11.07.2017, тобто про стягнення з відповідача на користь позивача 30000,00грн - основного боргу, 4146,12грн - пені, 501,30грн - 3% річних, 2240,07грн - інфляційних нарахувань.

Відповідач відзиву на позов не подав, свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду був повідомлений вчасно і належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 68).

Згідно п.п.3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. У випадку неявки в засідання господарського суду представника однієї із сторін справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки, про час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, то на підставі ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2017 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (перевізник, позивач) та Приватним підприємством "Крупний" (замовник, відповідач) укладено договір №1400 про надання транспортних послуг з експедицією вантажу (далі - Договір №1400) (а.с. 11).

Відповідно до п.1.1 Договору №1400 перевізник здійснює власними силами за рахунок замовника і за його дорученням транспортними засобами, що відповідають характеру вантажів та умов перевезення, автоперевезення вантажів Замовника у погоджених обсягах і в погоджені терміни, здійснюючи при цьому експедицію вантажу.

25.01.2017 позивач одержав від відповідача заявку на перевезення №25/01/17 від 25.01.2017 за маршрутом с. Полівці, Чортківський район, Тернопільська область - м. Коростень, Житомирська область (а.с. 22).

Згідно п.1.2 Договору №1400 обумовлена вартість транспортних послуг перевізника складає 450грн/тонна з урахуванням ПДВ. Вантаж: горох насипом. Для перевезення вантажу надається транспорт: СКАНІЯ НОМЕР_2 НОМЕР_3

Позивач вчасно та відповідно до умов Договору №1400 та заявки №25/01/17 виконав перевезення, що підтверджується, зокрема, підписаною вантажовідправником та вантажоодержувачем товарно-транспортною накладною №1400 від 25.01.2017 (а.с. 28); підписаним актом №12 здачі-прийняття робіт від 26.01.2017 (а.с. 40).

Відповідно до п.3.3 Договору №1400 оплата вартості авто послуг здійснюється замовником протягом 3 (трьох) банківських днів від моменту отримання оригіналів документів. Зазначені в договорі документи надалися замовнику 26.01.2017.

Згідно виставленого позивачем рахунку на оплату №15 від 26.01.2017 вартість наданої останнім транспортної послуги становить 10827,00грн (а.с. 34).

Крім того, 09.02.2017 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (перевізник, позивач) та Приватним підприємством "Крупний" (замовник, відповідач) укладено договір №11 про надання транспортних послуг з експедицією вантажу (далі - Договір №11) (а.с. 12).

Відповідно до п.1.1 Договору №11 перевізник здійснює власними силами за рахунок замовника і за його дорученням транспортними засобами, що відповідають характеру вантажів та умов перевезення, автоперевезення вантажів Замовника у погоджених обсягах і в погоджені терміни, здійснюючи при цьому експедицію вантажу.

10.02.2017 позивач одержав від відповідача заявку на перевезення №09/02/17 від 09.02.2017 за маршрутом с. Микулинці, Теребовлянський район, Тернопільська область - м. Коростень, Житомирська область (а.с. 21).

Згідно п.1.2 Договору №11 обумовлена вартість транспортних послуг перевізника складає 450грн/тонна з урахуванням ПДВ. Вантаж: горох насипом. Для перевезення вантажу надається транспорт: СКАНІЯ НОМЕР_2 НОМЕР_3

Позивач вчасно та відповідно до умов Договору №11 та заявки №09/02/17 виконав перевезення, що підтверджується, зокрема, підписаною вантажовідправником та вантажоодержувачем товарно-транспортною накладною №1418 від 09.02.2017 (а.с. 27); підписаним актом №22 здачі-прийняття робіт від 10.02.2017 (а.с. 39).

Відповідно до п.3.3 Договору №11 оплата вартості авто послуг здійснюється замовником протягом 3 (трьох) банківських днів від моменту отримання оригіналів документів. Зазначені в договорі документи надалися замовнику 10.02.2017.

Згідно виставленого позивачем рахунку на оплату №23 від 10.02.2017 вартість наданої останнім транспортної послуги становить 11646,00грн (а.с. 33).

21.02.2017 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (перевізник, позивач) та Приватним підприємством "Крупний" (замовник, відповідач) також укладено договір №13 про надання транспортних послуг з експедицією вантажу (далі - Договір №13) (а.с. 13).

Відповідно до п.1.1 Договору №13 перевізник здійснює власними силами за рахунок замовника і за його дорученням транспортними засобами, що відповідають характеру вантажів та умов перевезення, автоперевезення вантажів Замовника у погоджених обсягах і в погоджені терміни, здійснюючи при цьому експедицію вантажу.

21.02.2017 позивач одержав від відповідача заявку на перевезення №21/02/17 від 21.02.2017 за маршрутом с. Полівці, Чортківський район, Тернопільська область - м. Коростень, Житомирська область (а.с. 20).

Згідно п.1.2 Договору №13 обумовлена вартість транспортних послуг перевізника складає 350грн/тонна з урахуванням ПДВ. Вантаж: горох насипом. Для перевезення вантажу надається транспорт: Даф НОМЕР_4/ НОМЕР_5.

Позивач вчасно та відповідно до умов Договору №13 та заявки №21/02/17 виконав перевезення, що підтверджується, зокрема, підписаною вантажовідправником та вантажоодержувачем товарно-транспортною накладною №1466 від 21.02.2017 (а.с. 26); підписаним актом №28 здачі-прийняття робіт від 22.02.2017 (а.с. 38).

Відповідно до п.3.3 Договору №13 оплата вартості авто послуг здійснюється замовником протягом 3 (трьох) банківських днів від моменту отримання оригіналів документів. Зазначені в договорі документи надалися замовнику 22.02.2017.

Згідно виставленого позивачем рахунку на оплату №33 від 22.02.2017 вартість наданої останнім транспортної послуги становить 7784,00грн (а.с. 32).

22.02.2017 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (перевізник, позивач) та Приватним підприємством "Крупний" (замовник, відповідач) укладено договір №14 про надання транспортних послуг з експедицією вантажу (далі - Договір №14) (а.с. 14).

Відповідно до п.1.1 Договору №14 перевізник здійснює власними силами за рахунок замовника і за його дорученням транспортними засобами, що відповідають характеру вантажів та умов перевезення, автоперевезення вантажів Замовника у погоджених обсягах і в погоджені терміни, здійснюючи при цьому експедицію вантажу.

22.02.2017 позивач одержав від відповідача заявку на перевезення №22/02/17 від 22.02.2017 за маршрутом с. Полівці, Чортківський район, Тернопільська область - м. Коростень, Житомирська область (а.с. 19).

Згідно п.1.2 Договору №14 обумовлена вартість транспортних послуг перевізника складає 350грн/тонна з урахуванням ПДВ. Вантаж: горох насипом. Для перевезення вантажу надається транспорт: СКАНІЯ НОМЕР_2 НОМЕР_3

Позивач вчасно та відповідно до умов Договору №14 та заявки №22/02/17 виконав перевезення, що підтверджується, зокрема, підписаною вантажовідправником та вантажоодержувачем товарно-транспортною накладною №1471 від 22.02.2017 (а.с. 25); підписаним актом №30 здачі-прийняття робіт від 23.02.2017 (а.с. 37).

Відповідно до п.3.3 Договору №14 оплата вартості авто послуг здійснюється замовником протягом 3 (трьох) банківських днів від моменту отримання оригіналів документів. Зазначені в договорі документи надалися замовнику 23.02.2017.

Згідно виставленого позивачем рахунку на оплату №35 від 23.02.2017 вартість наданої останнім транспортної послуги становить 7735,00грн (а.с. 31).

Також, 22.02.2017 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (перевізник, позивач) та Приватним підприємством "Крупний" (замовник, відповідач) укладено договір №15 про надання транспортних послуг з експедицією вантажу (далі - Договір №15) (а.с. 15).

Відповідно до п.1.1 Договору №15 перевізник здійснює власними силами за рахунок замовника і за його дорученням транспортними засобами, що відповідають характеру вантажів та умов перевезення, автоперевезення вантажів Замовника у погоджених обсягах і в погоджені терміни, здійснюючи при цьому експедицію вантажу.

28.02.2017 позивач одержав від відповідача заявку на перевезення №28/02/17 від 28.02.2017 за маршрутом с. Полівці, Чортківський район, Тернопільська область - м. Коростень, Житомирська область (а.с. 18).

Згідно п.1.2 Договору №15 обумовлена вартість транспортних послуг перевізника складає 350грн/тонна з урахуванням ПДВ. Вантаж: горох насипом. Для перевезення вантажу надається транспорт: СКАНІЯ НОМЕР_6/НОМЕР_7

Позивач вчасно та відповідно до умов Договору №15 та заявки №28/02/17 виконав перевезення, що підтверджується, зокрема, підписаною вантажовідправником та вантажоодержувачем товарно-транспортною накладною №1480 від 28.02.2017 (а.с. 24); підписаним актом №42 здачі-прийняття робіт від 01.03.2017 (а.с. 36).

Відповідно до п.3.3 Договору №15 оплата вартості авто послуг здійснюється замовником протягом 3 (трьох) банківських днів від моменту отримання оригіналів документів. Зазначені в договорі документи надалися замовнику 01.03.2017.

Згідно виставленого позивачем рахунку на оплату №47 від 01.03.2017 вартість наданої останнім транспортної послуги становить 7742,00грн (а.с. 30).

28.02.2017 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (перевізник, позивач) та Приватним підприємством "Крупний" (замовник, відповідач) укладено договір №16 про надання транспортних послуг з експедицією вантажу (далі - Договір №16) (а.с. 16).

Відповідно до п.1.1 Договору №16 перевізник здійснює власними силами за рахунок замовника і за його дорученням транспортними засобами, що відповідають характеру вантажів та умов перевезення, автоперевезення вантажів Замовника у погоджених обсягах і в погоджені терміни, здійснюючи при цьому експедицію вантажу.

28.02.2017 позивач одержав від відповідача заявку на перевезення №28/02/17 від 28.02.2017 за маршрутом с. Полівці, Чортківський район, Тернопільська область - м. Коростень, Житомирська область (а.с. 17).

Згідно п.1.2 Договору №16 обумовлена вартість транспортних послуг перевізника складає 350грн/тонна з урахуванням ПДВ. Вантаж: горох насипом. Для перевезення вантажу надається транспорт: СКАНІЯ НОМЕР_8/НОМЕР_9.

Позивач вчасно та відповідно до умов Договору №16 та заявки №28/02/17 виконав перевезення, що підтверджується, зокрема, підписаною вантажовідправником та вантажоодержувачем товарно-транспортною накладною №1481 від 01.03.2017 (а.с. 23); підписаним актом №43 здачі-прийняття робіт від 02.03.2017 (а.с. 35).

Відповідно до п.3.3 Договору №16 оплата вартості авто послуг здійснюється замовником протягом 3 (трьох) банківських днів від моменту отримання оригіналів документів. Зазначені в договорі документи надалися замовнику 02.03.2017.

Згідно виставленого позивачем рахунку на оплату №48 від 02.03.2017 вартість наданої останнім транспортної послуги становить 7791,00грн (а.с. 29).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договорів транспортного експедирування.

За змістом ст.316 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.929 Цивільного кодексу України та ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

Пунктом першим статті 193 ГК України та ст.526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк оплати транспортних послуг замовником визначено п.3.3 договорів про надання транспортних послуг з експедицією вантажу.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт надання позивачем відповідачу транспортних послуг з експедицією вантажу підтверджується встановленими судом вище обставинами.

Проте, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач взяті на себе договорами про надання транспортних послуг з експедицією вантажу №1400 від 25.01.2017, №11 від 09.02.2017, №13 від 21.02.2017, №14 від 22.02.2017, №15 від 28.02.2017, №16 від 28.02.2017 зобов'язання щодо своєчасної оплати за надані позивачем транспортні послуги належним чином не виконав, сплативши останньому лише 17924,00грн, що підтверджується банківськими виписками (09.02.2017 - 5000,00грн і 15.02.2017 - 5000,00грн, 28.02.2017 - 7924,00грн) (а.с. 46) та актом звірки за січень-травень 2017 року, підписаним представниками сторін та скріпленим печатками (а.с. 56).

Позивачем направлялися відповідачу претензія №4 про сплату заборгованості за надані транспортні послуги від 22.03.2017 (а.с. 43), яка отримана останнім 28.03.2017 (що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 44)) і яка залишена ним без відповіді.

15.06.2017 та 06.07.2017 відповідач сплатив позивачу 8525,00грн та 5000,00грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 58).

Таким чином, з врахуванням заяви позивача від 11.07.2017, у відповідача існувала заборгованість перед позивачем за вказаними вище договорами у сумі 30000,00грн, що, в тому числі підтверджується випискою з банку (а.с. 88) .

Разом з тим, під час розгляду справи в суді відповідач частково сплатив заборгованість на загальну суму 10000,00грн, що підтверджується виписками з банку (12.07.2017 - 5000,00грн і 13.07.2017 - 5000,00грн) (а.с.88).

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктами 4.2, 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи; господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таким чином, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення 10000,00грн основного боргу за надані транспортні послуги за відсутністю предмету спору на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Отже, сума боргу за надані позивачем послуги згідно договорів про надання транспортних послуг з експедицією вантажу №1400 від 25.01.2017, №11 від 09.02.2017, №13 від 21.02.2017, №14 від 22.02.2017, №15 від 28.02.2017, №16 від 28.02.2017, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 20000,00грн (30000,00грн - 10000,00грн).

Крім того, позивач згідно заяви від 11.07.2017 просить суд стягнути з відповідача 4146,12грн - пені за прострочення виконання зобов'язання щодо оплати за надані транспортні послуги (за періоди: 01.02.2017-15.06.2017, 16.02.2017-06.07.2017, 28.02.2017-11.07.2017, 01.03.2017-11.07.2017, 07.03.2017-11.07.2017, 09.03.2017-11.07.2017).

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3.4 договорів про надання транспортних послуг з експедицією вантажу №1400 від 25.01.2017, №11 від 09.02.2017, №13 від 21.02.2017, №14 від 22.0.20217, №15 від 28.02.2017, №16 від 28.0.2017 за затримку платежів по виставлених перевізником рахункам замовнику нараховується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ на день платежу за кожний день затримки сплати від суми заборгованості.

Перевіривши наданий разом із заявою від 11.07.2017 розрахунок позивача суми пені, суд приходить до висновку, що він є вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, тому задовольняє позов у частині стягнення пені в розмірі 4146,12грн.

Також, позивач згідно заяви від 11.07.2017 просить суд на підставі ст.625 ЦК України стягнути з відповідача за прострочення грошового зобов'язання 501,30грн - 3% річних (за періоди: 01.02.2017-15.06.2017, 16.02.2017-06.07.2017, 28.02.2017-11.07.2017, 01.03.2017-11.07.2017, 07.03.2017-11.07.2017, 09.03.2017-11.07.2017).

Приписами частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий разом із заявою від 11.07.2017, суд приходить до висновку, що він є вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, тому задовольняє позов у частині стягнення 3% річних у розмірі 501,30грн.

Окрім того, згідно заяви від 11.07.2017 позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні нарахування в сумі 2240,07грн.

Разом з тим, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних нарахувань, наданого разом із заявою від 11.07.2017, суд дійшов висновку про його невірність, враховуючи наступне.

Як суд зазначив вище, ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (з відповідними змінами і доповненнями) інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і й о г о н а й м е н ш и й п е р і о д в и з н а ч е н н я с к л а д а є м і с я ц ь (абз.2 п.3.2. зазначеної Постанови).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення п о ч и н а ю ч и з м і с я ц я, н а с т у п н о г о з а м і с я ц е м, у я к о м у м а в б у т и з д і й с н е н и й п л а т і ж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (абз.3 п.3.2. Постанови).

Тобто, враховуючи викладене, а також здійснені відповідачем періодичні проплати, суд вважає обґрунтованим нарахування інфляційних втрат за періоди: березень-травень 2017 року (на суму боргу 827,00грн), березень-травень 2017 року (на суму боргу - 11646,00грн), березень-травень 2017 року (на суму 7784,00грн), березень-червень 2017 року (на суму 7735,00грн), квітень-червень 2017 року (на суму 7742,00грн), квітень-червень 2017 року (на суму 7791,00грн).

Таким чином, суд здійснив перерахунок суми інфляційних нарахувань, внаслідок чого, розмір інфляційних втрат, який підлягає задоволенню, становить 1854,33грн. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних нарахувань у сумі 385,74грн суд відмовляє.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За змістом статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, доказів сплати заборгованості за надані позивачем транспортні послуги в повному обсязі не надав, і такі в матеріалах справи відсутні.

При цьому, позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги стягнення з відповідача 20000,00грн - основного боргу, 4146,12грн - пені, 501,30грн - 3% річних, 1854,33грн - інфляційних нарахувань є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 385,74грн інфляційних втрат суд відмовляє. У частині вимог щодо стягнення 10000,00грн основного боргу суд припиняє провадження у справі за відсутністю предмету спору на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Судові витрати, відповідно до ст.49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення 10000,00грн основного боргу.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Крупний" (11500, Житомирська область, м.Коростень, вул. Білокоровицьке шосе, буд. 12Б; ідентифікаційний код 37677846) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- 20000,00грн - основного боргу,

- 4146,12грн - пені,

- 501,30грн - 3% річних,

- 1854,33грн - інфляційних нарахувань,

- 1583,27грн - судових витрат.

4. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 385,74грн інфляційних втрат відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.08.17

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу (рек. з повід.)

3 - відповідачу (рек. з повід.)