УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.07.2017Справа № 910/12167/17

Суддя Щербаков С.О., розглянувши

позовну заяву Свято-Різдва Богородичної парафії Дніпродзержинської єпархії Української православної церкви

до 1) Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, 2) Дніпропетровської обласної державної адміністрації

третя особа: Відділ культури, туризму, національностей та релігій, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Свято-Рідзва Богородична парафія Дніпродзержинської єпархії Української православної церкви звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Петриківської селищної ради та 2) Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання за Свято-Рідзва Богородичною парафією Дніпродзержинської єпархії Української православної церкви право власності за набувальною давністю на Собор Різдва Пресвятої Богородиці та Храм Петра і Павла, за адресою: вул. Косенка, 30а села Мала Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, що включає будівлі та споруди: літ. А-1 - загальною площею 240, 9 кв.м. та літ. Б-2 - загальною площею 185, 6 кв.м.

Відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600, 00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000, 00 грн.) За подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600, 00 грн.).

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, Свято-Рідзва Богородична парафія Дніпродзержинської єпархії Української православної церкви просить суд визнати право власності на 2 (дві) будівлі, а саме Собор Різдва Пресвятої Богородиці, що знаходиться за адресою: вул. Косенка, 30а села Мала Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, загальною площею 240, 9 кв.м., літера А-1 (відповідно до технічного паспорту, доданого до позовної заяви) та Храм Петра і Павла, що також знаходиться за адресою: вул. Косенка, 30а села Мала Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, загальною площею 185, 6 кв.м., літера Б-2 (відповідно до технічного паспорту, доданого до позовної заяви).

При цьому, Свято-Рідзва Богородичною парафією Дніпродзержинської єпархії Української православної церкви надано суду доказів сплати судового збору на суму 1 600, 00 грн.

Відповідно до п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК).

Таким чином, вимога Свято-Рідзва Богородичної парафії Дніпродзержинської єпархії Української православної церкви про визнання права власності на дві будівлі, а саме Собор Різдва Пресвятої Богородиці та Храм Петра і Павла є вимогою майнового характеру, а тому розмір судового збору повинен визначатися з урахуванням вартості спірного майна.

Так, позивачем до позовної заяви додано висновок про вартість до звіту № 1701/01 від 17.01.2017, наданого Правобережною товарною біржою, відповідно до якого проведено оцінку вартості майна - Собор Різдва Пресвятої Богородиці, що знаходиться за адресою: вул. Косенка, 30а села Мала Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, загальною площею 240, 9 кв.м., за результатам якої встановлено, що вартість об`єкта оцінки, становить 19 674, 00 грн., без врахування ПДВ.

В той же час, суд відзначає, що позивачем не додано до позовної заяви доказів, з яких вбачається вартість майна - Храм Петра і Павла, що знаходиться за адресою вул. Косенка, 30а села Мала Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, загальною площею 185, 6 кв.м., на який позивач також просить визнати право власності, зокрема не проведена оцінка вартості такого майна.

Суд відзначає, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Як зазначено судом вище, позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на 2 (дві) будівлі, при цьому ціна позову визначена у розмірі 19 674, 00 грн., виходячи із вартості лише однієї будівлі - Собор Різдва Пресвятої Богородиці, що знаходиться за адресою: вул. Косенка, 30 а села Мала Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, загальною площею 240, 9 кв.м.

Таким чином, враховуючи те, що з позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається вартість майна - Храм Петра і Павла, приймаючи до уваги п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7, відповідно до якого, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача, суд приходить до висновку, що позивачем невірно визначена ціна позову та відповідно додана до позовної квитанція про сплату судового збору у розмірі 1 600, 00 грн. не є належним доказом сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Приймаючи до уваги наведене, зважаючи на те, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Проте, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи наведене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Щербаков С.О.