ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2017 року Справа № 904/12292/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Широбокова Л.П.

секретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №Ц/3-04/286-16 від 11.10.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, директор, наказ №21-к від 20.03.2012р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі №904/12292/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр.Спец.Переробка", м.Дніпро

про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі в розмірі 43515,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі №904/12292/16 (суддя Петрова В.І.) у позові Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр.Спец.Переробка" штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі в розмірі 43515,00 грн. відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем докази не підтверджують неправомірність дій відповідача, за які передбачена відповідальність згідно ст. 122 Статуту залізниць України.

Позивач (ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця"), не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі №904/12292/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву ПАТ "Українська залізниця" в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує на те, що суд не надав належної оцінки доказам, а саме акту загальної форми №1402 від 30.06.2016р., який не може бути розцінений як належний доказ наявності або відсутності підстав для матеріальної відповідальності тому, що: акт складено та підписано однією особою; акт підтверджує перевищення маси вантажу складає 170 кг, що з урахуванням Правил видачі вантажів перевищує граничну норму (134,26 кг) всього на 35,74 кг, тобто з урахуванням зазначеного складання комерційного акту було необґрунтованим; акт не містить інформації про конкретні умови перевірки маси вантажу - № та тип ванних ваг, режим та спосіб зважування. Проте наявність цього акту стала підставою для складання акту загальної форми №658 від 07.07.2016р., на підставі якого було здійснено комісійне переважування, за результатом якого і було складено комерційний акт БА №783229/804 від 03.07.2016р. Також апелянт стверджує, що в судовому рішенні суд не надав оцінку належному доказу по справі - комерційному акту БА №783229/804 від 03.07.2016р., яким у відповідності до Статуту залізниць України засвідчено неправильне визначення відповідачем маси вантажу, при цьому цей акт складено залізницею за участю представників Вантажоодержувача, які підтвердили отримання вантажу у кількості на 1120 кг більше, ніж зазначено в накладній. Позивач також зазначає, що суд встановив, що акт загальної форми №1402 від 30.06.2016р. навіть з урахуванням Правил видачі вантажів встановлює перевищення визначеної в накладній маси вантажу на 35,74 кг, при цьому Статут залізниць України не встановлює обмежень про стягнення штрафу в залежності від різниці в масі вантажу. На думку скаржника, в будь-якому випадку матеріали справи підтверджують факт неправильного зазначення в накладній маси вантажу вантажовідправником. Оскільки розділи 24, 26, 28 накладної заповнювалися вантажовідправником, позивач вважає доведеною наявність вини відповідача. Крім того зазначає, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст. 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.06.2017р. апеляційна скарга ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі №904/12292/16 прийнята до провадження та призначена до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Антонік С.Г., Широбокова Л.П.

Відповідач (ТОВ "Укр.Спец.Переробка") у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами позивача та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі №904/12292/16 без змін. Посилається на абз.3, 4 п.27 Правил видачі вантажів і зазначає, оскільки вантаж прийнятий залізницею до перевезення є сипучим та перевозився без тари й додаткового пакування (навантаження у вагоні навалом, про що зазначено у акті загальної форми №657 від 03.07.2016р.), норма гранично допустимого надлишку вантажу розраховується від маси нетто вантажу та складає 0,2%, тобто від маси вантажу переданого на перевезення 67130 кг норма природно допустимого надлишку вантажу складає 134,26 кг. Вказує, що цей факт не заперечуються залізницею і не спростовуються іншими доказами. Відповідач зазначає, що здійснює перевезення брикетів титаномагнетитової руди і цей вантаж має високу гідрофобність, тобто схильність до зміни ваги, як в більшу сторону, так і в меншу, з урахуванням погодних умов. З посиланням на висновок експерту №ГО-1134/2 від 26.04.2017р. Дніпропетровської промислової палати та довідку Державної служби України з надзвичайних ситуацій №04.27/138 від 06.03.2017р., відповідач вказує, що у період перевезення вантажу з 29.06.2016р. по час його перевантаження станцією Сартана Донецької залізниці 03.07.2016р. брикети титаномагнетитової руди 4 доби знаходились під впливом дощів і шквалів і, на його думку цілком логічно, могли збільшити вагу на 9% від перевезеної загальної маси. Відповідач вважає, що позивачем зроблено розрахунок штрафу, відповідно до якого суму заявлених до стягнення грошових коштів обчислено з вартості провізної плати всього вантажу, що прямо суперечить ч.2 ст.549 ЦК України, а також не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості, на яких має ґрунтуватися зобов'язання (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 Цивільного кодексу України).

За розпорядженням керівника апарату суду від 24.07.2017р., у зв'язку із перебуванням судді Антоніка С.Г. у відпустці, проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, за результатами якої для розгляду апеляційної скарги у справі №904/12292/16 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Іванов О.Г., Широбокова Л.П., яка прийняла відповідною ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017р. цю справу до свого провадження та призначла до розгляду в судовому засіданні на 24.07.2017р. о 12:30 год.

В судовому засіданні 24.07.2017р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, а представник відповідача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві.

За результатами перегляду справи в судовому засіданні 24.07.2017р. судом апеляційної інстанції оголошено вступну та резолютивну частину постанови суду.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, 29.06.2016р. зі станції Дніпропетровськ Придніпровської залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр.Спец.Переробка", відповідно до накладної №45193067, здійснено відправлення групи вагонів з вантажем - брикети титаномагнетитової руди, у тому числі вагон №66565672.

На підставі акту загальної форми №658 від 03.07.2016р. на станції Сартана Донецької залізниці здійснено комісійне переваження вагону №66565672 для перевірки маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

Комерційний акт БА№783229/804 від 03.07.2016р. засвідчує, що під час контрольного зважування на вагах вантажоотримувача вагона №66565672, відправленого за накладною №45268331 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою на 1120 кг. Результат переважування зафіксовано у відомостях зважування 03.07.2016р.

Відповідно до накладної №45193067 відправником вантажу є відповідач, навантаження вантажу проводилося цим відправником, маса вантажу визначена також відправником без участі представників залізниці, що підтверджується відповідними відмітками в графі 24 перевізних документів.

У відповідності до положень ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладних масу вантажу позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної плати за всю відстань перевезення, а саме:

- провізна плата по накладній №45193067 за вагон №66565672 складає 8703,00 грн., тому штраф складає 8703,00 грн. х 5 = 43515,00 грн.

Сума штрафу, що підлягає стягненню за розрахунками позивача добровільно відповідачем сплачена не була, що й стало причиною спору у даній справі.

У відповідності до частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року №457, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (частина 1 пункту 1.2. Правил).

Пунктом 1.3. Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року №863/5084.

Згідно з пунктом 2.1. вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту залізниць України).

Згідно з 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Судом встановлено, що на станції Сартана Донецької залізниці на підставі акту загальної форми №658 від 03.07.2016р. (а.с.8) було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №66565672 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт БА№783229/804 від 03.07.2016р. (а.с.6), відповідно до якого за результатами переважування вагону №66565672 двічі на справних 150-тонних вагонних вагах, виявилось, що фактично брутто складає 90650 кг, тара 22400 кг, нетто 68250 кг, що розходиться з документом на 1120 кг. В комерційному акті містяться також відомості про те, що навантаження навалом, нижче рівня бортів 1200-1300 мм, не рівномірне, виїмок, заглиблень немає, маркування немає, двері, люки закриті.

Відповідно до п.5 Правил загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу від 05.04.2004р. №279.

Однак судом встановлено, що згідно накладної №45193067 маса вантажу ТОВ "Укр.Спец.Переробка" здійснена за допомогою ваг-дозатор ДТС ВФП вантажопідйомністю 2 т, тоді як позивачем переважено товар за допомогою 150 т вагах, тобто іншими вагами.

Судом також встановлено, що відповідно до акту загальної форми №1402 від 30.06.2016р. (а.с.81) про переваження вагону №66565672, наданого до справи позивачем, вбачається, що різниця між масою вантажу, зазначеною відповідачем у накладній №45193067, та фактично виявленою при переваженні станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, складає 170 кг.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що за змістом абзаців 3, 4 пункту 27 Правил видачі вантажів надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною у накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Оскільки вантаж, прийнятий залізницею до перевезення, є сипучим та перевозився без тари й додаткового пакування (навантаження у вагоні навалом, про що зазначено у акті загальної форми №658 від 03.07.2016р.), норма гранично допустимого надлишку вантажу розраховується від маси нетто вантажу та складає 0,2%.

Відтак, від маси вантажу, переданого на перевезення, в кількості 67130 кг норма природно допустимого надлишку вантажу складає 134,26 кг.

Враховуючи обставини, які вплинули на формування маси вантажу, переданого для перевезення, суд першої інстанції не вбачав вини відповідача для нарахування йому штрафу в розмірі, визначеному позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Як вказує відповідач і це підтверджено матеріалами справи (Технічні умови ТУ У 23.9-2:2016- а.с 47-57) означений вантаж у вигляді брикетів титаномагнетитової руди має високу гідрофобність, тобто схильність до зміни ваги, як в більшу сторону, так і в меншу, з урахуванням погодних умов.

Під час перевезення спірного вантажу мали місце опади у вигляді дощу (метеодовідка - а.с. 58-65).

З висновку експерту №ГО-1134/2 від 26.04.2017р. Дніпропетровської промислової палати та довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій №04.27/138 від 06.03.2017р. (а.с. 142-154) вбачається, що у період перевезення вантажу з 29.06.2016р. по час його перевантаження станцією Сартана Донецької залізниці 03.07.2016р. брикети титаномагнетитової руди 4 доби знаходились під впливом дощів і шквалів і таким чином, могли збільшити вагу на 9% від перевезеної загальної маси, тобто до 6041,70 кг (67130 кг (маса вантажу) х9%/100% = 6041,70 кг).

Таким чином, збільшення маси означеного вантажу на 1120 кг внаслідок його зволоження є цілком вірогідним. Підтвердженням цього є ОСОБА_2 загальної форми №1402 від 30.06.2016р. складений (а.с. 81), який дійсно, як вказує позивач і з чим погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції, не може бути розцінений як належний доказ наявності або відсутності підстав для матеріальної відповідальності, проте є доказом того, що фактична маса вантажу нетто 67300 кг первісно була більше документа лише на 170 кг (без врахування допустимого граничного розходження маси вантажу у 2%).

Разом із цим доводи позивача про безспірне перевищення ваги вантажу щонайменше на 35,74 кг, враховуючи допустиме розходження в масі вантажу (134,26 кг), як безспірний факт про неправильно зазначену відповідачем масу вантажу в означеній накладній, відхиляються судом апеляційної інстанції з тих підстав, що для визначення різниці в масі вантажу у якості належного доказу в даному випадку слід приймати саме означений комерційний акт.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Положення частин 1 і 2 статті 614 Цивільного кодексу України встановлюють, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За встановлених судом обставин, які свідчать про неможливість визначення під час складання комерційного акту дійсної маси вантажу через його зволоження, є вірним висновок суду першої інстанції про недоведеність вини відповідача в неправильному зазначені у накладній маси вантажу, як підстави для покладення на відповідача відповідальності за ст. ст. 118, 112 Статуту залізниць України у вигляді стягнення штрафу в розмірі п'ятикратної вартості провізної плати за означеною накладною.

Щодо заперечень відповідача про те, що позивачем зроблено розрахунок штрафу, відповідно до якого суму заявлених до стягнення грошових коштів обчислено з вартості провізної плати всього вантажу, що прямо суперечить ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України, а також не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості, на яких має ґрунтуватися зобов'язання (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 Цивільного кодексу України), то вони не приймаються судом, як такі, що не відповідають порядку визначення розміру штрафу відповідно до наведених вище положень ч.1 ст.118 Статуту залізниць України.

Відхиляє суд апеляційної інстанції, як необгрунтовані, і посилання відповідача на необхідність врахування, що маса вантажу відправником була здійснена за допомогою ваг-дозатор ДТС ВФП вантажопідйомністю 2 т, тоді як позивачем переважено вантаж за допомогою 150 т вагів, тобто іншими вагами, що може призвести до похибки до 10%, оскільки у разі сумнівів у правильності визначення маси вантажу відповідач має право скористатися додатковими послугами залізниці у зважуванні вантажу.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі №904/12292/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови підписаний 25.07.2017р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Л.П. Широбокова