ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" липня 2017 р.Справа № 916/699/17

за позовом Приватного підприємства "АРТАЛ";

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 81629,13грн.

Головуючий суддя Степанова Л.В.

Суддя Желєзна С.П.

Суддя Оборотова О.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: про стягнення 81629,13грн.

Приватне підприємство "АРТАЛ" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованості у сумі 202734,13грн. у тому числі 121105,00грн. основного боргу, 74307,75грн. процентів за користування товарним кредитом, 6612,99грн. пені, 708,39грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2017р. порушено провадження у справі №916/699/17.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.06.2017р. справу №916/699/17 призначено до колегіального розгляду.

Згідно автоматичного розподілу справ Господарського суду Одеської області від 22.06.2017р. справу №916/699 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Малярчук І.А., судді Оборотової О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2017р. справу №916/699/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Малярчук І.А., судді Оборотової О.Ю. та справу призначено до розгляду.

06.06.2017р. за вх.суду№12367/17 позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення до справи додаткових документів.

13.06.2017р. за вх.суду№2-3178/17 позивач надав до суду уточнену позовну заяву в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу №32 від 21.11.2016р. у сумі 137734,13грн. у тому числі 51105,00грн. основного боргу, 74307,75грн. проценти за користування товарним кредитом, 6612,99грн. пені, 708,39грн. 3% річних.

15.06.2017р. за вх.суду№13180/17 позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення додаткових доказів.

19.07.2017р. за вх.суду№3909/17 позивач звернувся до суду з уточненнями до позовної заяви в яких просить 81629,13грн. у тому числі 74307,75грн. процентів за користування товарним кредитом, 6612,99грн. пені, 708,39грн. 3% річних.

Позивач позовні вимоги в редакції уточнень позовних вимог від 19.07.2017р. за вх.суду№3909/17 підтримує у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позов №15-1/610 від 11.05.2017р. (вх.суду№10585/17 від 12.05.2017р.).

13.07.2017р. за вх.суду№15331/17 відповідач в режимі електронної пошти та 21.07.2017р. та за вх.суду№16152/17 від 21.07.2017р. поштою звернувся до суду з клопотанням про залучення документів.

21.07.2017р. за вх.суду№16153/17 відповідач надав до суду доповнення до відзиву.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.07.2017р. розгляд справи було призначено на 21.07.2017р. о 10:00.

У звязку з перебуванням судді Малярчук І.А. на лікарняному з 19.07.2017р., згідно повторного автоматичного розподілу справ господарського суду Одеської області від 21.07.2017р. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №727 від 21.07.2017р. справу №916/699/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Желєзної С.П., судді Оборотової О.Ю.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.07.2017р. справу №916/699/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Желєзної С.П., судді Оборотової О.Ю. та справу призначено до розгляду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд встановив:

08.08.2016р. між Приватним підприємством "АРТАЛ" (позивач, Продавець, ПП "АРТАЛ") та Дочірнім підприємство "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (філія Арцизька ДЕД) (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №29 (далі договір №29) за умовами якого Продавець зобовязався поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити гранітно-щебеневу продукцію.

З договором №29 позивач, згідно видаткової накладної №498 від 12.08.2016р., поставив відповідачу гранітно-щебеневу продукцію на суму 151105,00грн.

21.11.2016р. між Приватним підприємством "АРТАЛ" (позивач, Продавець, ПП "АРТАЛ") та Дочірнім підприємство "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (філія Арцизька ДЕД) (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №32 (далі договір №32) відповідно до якого Продавець зобовязався поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити товар: гранітно-щебенева продукція (п.1.1. договору №32).

Обсяги закупівлі товару визначаються відповідно до заявок Покупця, оформлених згідно вимог договору. Відповідно до кожної заявки Покупця сторонами оформлюється Специфікація, яка є невід'ємною частиною договору. В Специфікації зазначаються кількість, ціна, строк поставки та умови оплати. Загальна сума договору складається із суми вартості товару по всіх Специфікаціях, підписаних в рамках договору, які є його невід'ємною частиною (п.п. 1.2., 1.3. договору №32).

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.7. договору №32 розрахунки між Продавцем та Покупцем здійснюються у національній грошовій одиниці шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Сторони домовилися, що Покупець зобовязується розрахуватись з Продавцем за отриманий товар протягом або через 30 календарних днів з моменту отримання товару від Постачальника. Товарний кредит з відстроченням платежу по договору надається на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом. Товарний кредит наданий Продавцем Покупцю в межах строків, визначених п.4.2. договору є строком правомірного користування товарним кредитом. Платіжні документи за договором оформлюються згідно з чинним законодавством із дотриманням усіх вимог, що звичайно ставляться до змісту і форми таких документів, з обовязковим зазначенням номера договору та Специфікації. За якими здійснюється переказ грошових коштів. Покупець зобовязаний здійснюючи оплату за товар, вказувати у призначенні платежу конкретне зобов'язання, тобто номер, дату договору купівлі-продажу в рамках якого здійснюється оплата та номер специфікації до договору. Якщо Покупець цього не дотримується, то Продавець має право сам, на власний розсуд, визначити по якому договору купівлі-продажу та специфікації зарахувати оплату Покупця.

Пунктом 7.2. договору №32 сторони встановили, що у випадку порушення термінів сплати, обумовлених договором та/або специфікацією до договору, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати. Сторони домовилися, що нарахування пені припиняється через рік (365 календарних днів) від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

У разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, з дати виникнення простроченої заборгованості, на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом з розрахунку 0,15% за кожний день прострочення сплати (п.7.3. договору №32).

У разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, через 10 календарних днів з дати виникнення простроченої заборгованості, на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом з розрахунку 1% за кожний день прострочення оплати (п.7.4. договору №32).

Відповідно до п.10.1. договору №32 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2016р., а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Як зазначає позивач, відповідно до Специфікації №1 від 21.11.2016р. по договору №32 від 21.11.2016р. на підставі видаткової накладної №499 від 21.11.2016р., позивач поставив відповідачу відсів гранітний на суму 140000,00грн. у тому числі ПДВ 23333,33грн. та виставив відповідачу рахунок №498 від 21.11.2016р.

Позивач вказує, що відповідач за товар, поставлений за договором №29 розрахувався наступним чином: 24.11.2016р. (платіжне доручення №29) на суму 70000,00грн., 04.01.2017р. (платіжне доручення №333) на суму 100000,00грн. у звязку з чим переплата за договором №29 склала 18895,00грн.

За договором №32 відповідач розрахувався частково наступним чином: переплата за договором №29 в сумі 18895,00грн. була зарахована на погашення заборгованості за договором №32 у звязку з чим у відповідача була заборгованість за договором №32 у сумі 121105,00грн. (140000,00грн. 18895,00грн.), 04.04.2017р. за платіжним дорученням №377 відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 30000,00грн., 28.04.2017р. за платіжним дорученням №387 відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 40000,00грн. Таким чином основна заборгованість відповідача за договором №32 складає 51105,00грн. (121105,00грн. 30000,00грн. 40000,00грн.).

В процесі розгляду справи відповідач сплатив заборгованість у сумі 51105,00грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень №105725288 від 10.07.2017р. на суму 10000,00грн. та №105725289 від 10.07.2017р. на суму 41105,00грн. (копії містяться в матеріалах справи).

У звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором №32, позивач нарахував останньому 74307,75грн. процентів за користування товарним кредитом, 6612,99грн. пені, 708,39грн. 3% річних.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 74307,75грн. процентів за користування товарним кредитом, 6612,99грн. пені, 708,39грн. 3% річних.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що договір №32 неможна вважати укладеним, оскільки договір з боку ДП "Одеський облавтодор" підписано особою, яка не мала повноважень його підписувати. Так від імені ДП "Одеський облавтодор" підписантом зазначено директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту, однак насправді директором ДП "Одеський облавтодор" є ОСОБА_4 Андранік Ваганивоч згідно виписки з ЄДРПОУ. Як вбачається із договору та матеріалів справи, будь яке доручення або довіреність на укладення саме спірного договору і підписання документів ОСОБА_3 відсутні, а тому відповідач не набув певних прав та обовязків за цим договором. Крім того надані позивачем специфікація №1 від 21.11.2016р. та видаткова накладна №499 від 21.11.2016р. до договору №32 підписані не уповноваженою особою (без належним чином засвідченої довіреності про надання права підпису), без зазначення посади та прізвища, позивачем також не надано доказів отримання відповідачем рахунку фактури №498 від 21.11.2016р. У звязку з чим гранітний відсів продавався позивачем не за спірним договором, а за договором укладеним у спрощений спосіб. Наданий до суду акт звірки розрахунків за період з 12.08.2016р. по 28.02.2017р. не може підтверджувати наявність або відсутність заборгованості. Крім того зазначений акт звірки не містить посилань на спірні договори.

В своїх доповненнях до відзиву просить зменшити розмір пені до 1000,00грн., що є 10% від суми боргу посилаючись на ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідач просить задовольнити позовні вимоги у сумі 10000,00грн. основного боргу та зменшити розмір пені з урахуванням ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З матеріалів справи видно, що 08.08.2016р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №29 за умовами якого позивач, згідно видаткової накладної №498 від 12.08.2016р., поставив відповідачу гранітно-щебеневу продукцію на суму 151105,00грн.

21.11.2016р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №32 (далі договір №32) відповідно до Специфікації №1 від 21.11.2016р. на підставі видаткової накладної №499 від 21.11.2016р., позивач поставив відповідачу відсів гранітний на суму 140000,00грн. у тому числі ПДВ 23333,33грн. та виставив відповідачу рахунок №498 від 21.11.2016р.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Посилання відповідача на те, що договір №32 підписаний не уповноваженою особою судом до уваги не приймається оскільки спростовується наявною в матеріалах справи копією генерального доручення №15-1/2 від 05.01.2016р. за яким ДП "Одеський облавтодор" в особі директора ОСОБА_4 доручає начальнику філії "Арцизька ДЕД" ОСОБА_3 здійснювати від імені ДП "Одеський облавтодор" наступні дії зокрема укладати договори.

Судом встановлено, що відповідач за товар, поставлений за договором №29 розрахувався наступним чином: 24.11.2016р. (платіжне доручення №29) на суму 70000,00грн., 04.01.2017р. (платіжне доручення №333) на суму 100000,00грн. у звязку з чим переплата за договором №29 склала 18895,00грн., за договором №32 відповідач розрахувався частково наступним чином: переплата за договором №29 в сумі 18895,00грн. була зарахована на погашення заборгованості за договором №32 у звязку з чим у відповідача була заборгованість за договором №32 у сумі 121105,00грн. (140000,00грн. 18895,00грн.), 04.04.2017р. за платіжним дорученням №377 відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 30000,00грн., 28.04.2017р. за платіжним дорученням №387 відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 40000,00грн. Таким чином основна заборгованість відповідача за договором №32 складає 51105,00грн. (121105,00грн. 30000,00грн. 40000,00грн.).

Пунктом 4.7. договору №32 сторони встановили, що платіжні документи за договором оформлюються згідно з чинним законодавством із дотриманням усіх вимог, що звичайно ставляться до змісту і форми таких документів, з обовязковим зазначенням номера договору та Специфікації. За якими здійснюється переказ грошових коштів. Покупець зобовязаний здійснюючи оплату за товар, вказувати у призначенні платежу конкретне зобов'язання, тобто номер, дату договору купівлі-продажу в рамках якого здійснюється оплата та номер специфікації до договору. Якщо Покупець цього не дотримується, то Продавець має право сам, на власний розсуд, визначити по якому договору купівлі-продажу та специфікації зарахувати оплату Покупця.

Враховуючи, що відповідачем при оплаті отриманого товару в платіжних дорученнях були відсутні посилання на номер та дату договору, номер та дату специфікації, позивач при отриманні від відповідача коштів відповідно до умов п.4.7. договору на власний розсуд, визначав по якому договору купівлі-продажу та специфікації зарахувати оплату відповідача.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Під час розгляду справи відповідач сплатив заборгованість у сумі 51105,00грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень №105725288 від 10.07.2017р. на суму 10000,00грн. та №105725289 від 10.07.2017р. на суму 41105,00грн. (копії містяться в матеріалах справи) у звязку з чим станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором №32 від 21.11.2016р. відсутня.

Посилання відповідача на наявність заборгованості у сумі 10000,00грн. за договором №32 від 21.11.2016р. судом до уваги не приймається оскільки згідно наданих до матеріалів справи документів у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за договором №32 від 21.11.2016р.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 74307,75грн. процентів за користування товарним кредитом слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.7. договору №32 Покупець зобовязується розрахуватись з Продавцем за отриманий товар протягом або через 30 календарних днів з моменту отримання товару від Постачальника. Товарний кредит з відстроченням платежу по договору надається на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом.

Пунктами 7.3., 7.4. договору №32 сторони встановили, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, з дати виникнення простроченої заборгованості, на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом з розрахунку 0,15% за кожний день прострочення сплати. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, через 10 календарних днів з дати виникнення простроченої заборгованості, на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом з розрахунку 1% за кожний день прострочення оплати.

Згідно специфікації №1 та видаткової накладної №499 поставка товару була здійснена 21.11.2016р. відповідно до п.4.2. строк оплати товару по 21.12.2016р., тобто з 22.12.2016р. по 31.12.2016р. у позивача виникло право нараховувати відповідачу проценти за користування товарним кредитом у розмірі 0,15% відповідно до п.7.3. договору №32. З 01.01.2017р. по 04.01.2017р. та з 05.01.2017р. по 28.02.2017р. у позивача виникло право нараховувати відповідачу проценти за користування товарним кредитом у розмірі 1% відповідно до п.7.4. договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд, перевіривши розрахунок 74307,75грн. процентів за користування товарним кредитом позивача вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають проценти за користування товарним кредитом у сумі 74307,75грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 6612,99грн. пені слід зазначити наступне.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2. договору №32 сторони встановили, що у випадку порушення термінів сплати, обумовлених договором та/або специфікацією до договору, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати. Сторони домовилися, що нарахування пені припиняється через рік (365 календарних днів) від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно положень ст.ст. 9, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, визначений один із загальних принципів договірних правовідносин - принцип свободи договору. При цьому не має значення, які це умови - істотні, або ті, які сторони узгодили виключно за власною згодою. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов'язковою для сторін та є критерієм належності виконання.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 6612,99грн. за період з 22.12.2016р. по 04.01.2017р. та за період з 05.01.2017р. по 28.02.2017р. та здійснивши власний розрахунок за допомогою програми "Законодавство" зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 6610,55грн. за період з 22.12.2016р. по 04.01.2017р. та за період з 05.01.2017р. по 28.02.2017р.

Однак відповідно до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зокрема зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Враховуючи, що відповідач станом на день розгляду справи сплатив заборгованість за договором №32 від 21.11.2016р. у повному обсязі, суд дійшов висновків про зменшення розміру пені до 1000,00грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 708,39грн. 3% річних слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних у сумі 708,39грн. за період з 22.12.2016р. по 04.01.2017р. та за період з 05.01.2017р. по 28.02.2017р. та здійснивши власний розрахунок за допомогою програми "Законодавство", зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 708,06грн. за період з 22.12.2016р. по 04.01.2017р. та за період з 05.01.2017р. по 28.02.2017р.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Приватного підприємства "АРТАЛ" підлягають частковому задоволенню у сумі 76015,81грн. у тому числі 74307,75грн. процентів за користування товарним кредитом, 1000,00грн. пені, 708,06грн. 3% річних.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49,ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства "АРТАЛ" про стягнення з ОСОБА_1 підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 81629,13грн. у тому числі 74307,75грн. процентів за користування товарним кредитом, 6612,99грн. пені, 708,39грн. 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (65031, м. Одеса, вул. Грушевського, 49, ) на користь Приватного підприємства "АРТАЛ" (68400, Одеська область, м. Арциз, вул. Привокзальна, 14, ) 74307/сімдесят чотири тисячі триста сім/грн. 75коп. процентів за користування товарним кредитом, 1000/одна тисяча/грн. пені, 708/сімсот вісім/грн. 06коп. 3% річних, 3041/три тисячі сорок одна/грн. 02коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. В частині позовних вимог Приватного підприємства "АРТАЛ" про стягнення з ОСОБА_1 підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 5610,55грн. пені, 0,33грн. 3% річних відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 31 липня 2017р.

Головуючий суддя Л.В. Степанова

Суддя С.П. Желєзна

Суддя О.Ю. Оборотова