ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Справа № 911/1940/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Анімаль Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Агрофірма Березанська птахофабрика»

про стягнення 938 354,87 грн.

за участю представників сторін:

позивач не зявився;

відповідач не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Анімаль Україна» (позивач) до Приватного акціонерного товариства «Агрофірма Березанська птахофабрика» (відповідач) про стягнення 938 354,87 грн., яка складається з 648 615, 69 грн. боргу за договором поставки № 32/16 від 11.04.2016; 20 942,70 грн. 3% річних; 94 054, 55 грн. інфляційних втрат, 174 741, 93 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.06.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 24.07.2017.

В судове засідання 24.07.2017 сторони не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень; позивач -додаткових пояснень чи доказів в обґрунтування заявленого позову, а відповідач - відзиву на адресу суду не надсилали.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»,

Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, беручи до уваги, що відповідач свідомо не реалізував своє право та відзиву на позов не подав, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представників сторін.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 24.07.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд,-

встановив:

11 квітня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Анімаль Україна» (продавець) та Приватним акціонерним товариством «Агрофірма Березанська птахофабрика» (покупець) укладено договір поставки № 32/16 (Договір поставки), відповідно до умов якого продавець зобовязується поставляти (передавати покупцеві у власність) товари (ветеринарні препарати, вакцини та ін.) на умовах, згідно з переліком та в кількості визначених відповідно до умов даного Договору (товар), а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у видаткових накладних та рахунках фактурах, що виписуються на кожну партію товару.

Товар за Договором поставки поставляється партіями. Партією Товару вважається товар визначений в одній видатковій накладній (п. 1.2. Договору поставки).

Відповідно до п. 3.8. Договору поставки, Товар поставляється на умовах FСА (згідно правил інкотермс 2010) у строки, які погоджені сторонами для поставки кожної партії Товару.

Ціна Товару за цим Договором визначається у гривнях на кожну партію товару, відповідно до цін на окремі одиниці товару, та вказується у рахунках-фактурах продавця та видаткових накладних (п. 2.1. Договору поставки).

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Анімаль Україна» поставило, а Приватне акціонерне товариство «Агрофірма Березанська птахофабрика» отримало товар в період з 04.05.2016 по 26.01.2017 загальною вартістю 2 729 860,83 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами без зауважень та заперечень.

Факт отримання товару уповноваженою особою Приватне акціонерне товариство «Агрофірма Березанська птахофабрика» підтверджується належним чином оформленими довіреностями, виданими на імя головного лікаря ветеринарної медицини ОСОБА_2, копії яких містяться в матеріалах справи.

Пунктом 2.2. Договору поставки визначено, що покупець зобовязується здійснити оплату вартості відповідної партії товару, визначеної у видатковій накладній, в повному обсязі протягом 15 (пятнадцяти) днів з моменту отримання партії товару. Моментом отримання партії товару є підписання покупцем видаткової накладної на відповідну партію товару на видаткових накладених на товар.

Разом з тим, як зазначив позивач та вбачається з умов Договору, відповідач свої зобовязання щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар не виконав, здійснивши лише оплату в розмірі 2 081 245, 14 грн., що також підтверджується банківськими виписками, у звязку з чим за ним рахується борг в розмірі 648 615,69 грн. різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю поставленого товару.

Факт наявності заборгованості станом на 31.12.2016 підтверджується також наявним в матеріалах справи актом звірки, підписаним та скріпленим печатками підприємств.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 63/03 від 24.03.2017 з вимогою погасити існуючу заборгованість протягом 7 днів від дня її одержання.

У відповідь на претензію, датовану за вихідним номером 110 від 03.04.2017, відповідач підтвердив наявність боргу, станом на дату відправлення претензії, яка склала 654 622, 67 грн. та зобовязувався погасити заборгованість в найкоротші строки.

Після отримання зазначеної відповіді, позивач направив відповідачеві листа за № 69/04 від 12.04.2017 з проханням в термін до 18.04.2017 надати на погодження затверджений графік погашення заборгованості із термінами і сумами до сплати.

Однак, відповіді на вказаний лист позивачем отримано не було.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, оскільки строк оплати настав, товар за накладними в повному обсязі не оплачений, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 648 615,69 грн. заборгованості за отриманий відповідачем товар, вартість щодо отримання якого підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована, у звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з відповідача 174 741,93 грн. пені, нарахованої у відповідності до п. 5.2 Договору, згідно якої встановлено, що у випадку порушення покупцем строку оплати вартості товару, останній зобовязаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої вартості товару за кожен день прострочення платежу.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, останнім здійснено нарахування пені від кожної накладної окремо, з урахуванням часткових проплат та встановленого п. 2.2. строку здійснення розрахунку за періоди, які не перевищують шестимісячного терміну нарахування.

Перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», від кожної накладної окремо (за загальний період з 25.06.2016 по 19.06.2017), суд встановив, що розмір пені заявлений позивачем в сумі 174 741,93 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 94 054,55 грн. (за загальний період жовтень2016-червень 2017) та 3% річних в сумі 20 942, 70 грн. (за загальний період з 17.06.2016 по 19.06.2017, починаючи від кожної видаткової накладної окремо) з простроченої суми грошового зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон» за періоди заявлені позивачем з урахуванням часткових проплат, які надходили періодично від відповідача, суд встановив, що інфляційні втрати та 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 94 054, 55 грн. та 20 942, 70 грн. відповідно.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище та те, що факт порушення відповідачем договірних зобовязань судом встановлений та по суті не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача підлягає до стягнення 648 615,69 грн. основного боргу, 20 942, 70 грн. 3% річних, 94 054, 55 грн. інфляційних втрат, 174 741, 93 грн. пені.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Агрофірма Березанська птахофабрика» (07534, Київська обл., Баришівський р-н, с. Садове, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Анімаль Україна» (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 18/14, корп. 1, офіс 301-303, ) 648 615 (шістсот сорок вісім тисяч шістсот пятнадцять) грн. 69 коп. основного боргу, 20 942 (двадцять тисяч девятсот сорок дві) грн. 70 коп. 3% річних, 94 054 (девяносто чотири тисячі пятдесят чотири) грн. 55 коп. інфляційних втрат, 174 741 (сто сімдесят чотири тисячі сімсот сорок одну) грн. 93 коп. пені, 14 075 (чотирнадцять тисяч сімдесят пять) грн. 33 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 26.07.2017.

Суддя О.В. Щоткін