РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/3487/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

До Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

Про стягнення 278 499 930,62 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Печерний С.Л.

Від відповідача: Сидорченко В.В., Куницький В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення 278 499 930,62 грн., з яких: 45 367 786,59 грн. основного боргу, 154 344 954,62 грн. пені, 9 821 832,32 грн. 3% річних, 68 965 357,09 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.17. порушено провадження у справі № 910/3487/17 та призначено її до розгляду на 11.04.17.

11.04.17. відповідачем було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні 11.04.17. було оголошено перерву до 16.05.17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва продовжено строк вирішення спору в даній справі на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 16.05.17. позивачем було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 16.05.17. було оголошено перерву до 13.06.17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.17. розгляд справи було відкладено на 13.07.17.

В судовому засіданні 13.07.17. відповідачем було подано письмові пояснення по справі.

В судовому 13.07.17. було оголошено перерву до 19.07.17.

В судовому засіданні 19.07.17. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні 19.07.17. проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/3487/17.

В судовому засіданні 19.07.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.13. між позивачем (далі - газотранспортне підприємство) та відповідачем (далі - замовник, Компанія) було укладено Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № -ПР (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору підставами для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - Оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності у замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (далі - підтверджені обсяги).

Згідно з п. 2.2 Договору замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства.

Транспортування підтвердженого обсягу газу протягом місяця здійснюється, як правило, рівномірно, виходячи з середньодобової норми, яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця (пункт 2.6 Договору).

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Газотранспортне підприємство до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за завітним, надсилає замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг; у випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку; до прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства (п. п. 3.2, 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.4 Договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно з п. 5.1 Договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; газотранспортне підприємство зобов'язується розміщати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Пунктами 5.4, 5.5 Договору встановлено, що вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім газотранспортного постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу; замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць; остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 5.6 Договору, у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки і з спеціальним режимом використання газотранспортних підприємств, який затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; рахунки із спеціальним режимом використання наведені у додатку №1 до Договору.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником після здійснення газотранспортним підприємством повних (100%) розрахунків за отриманий природний газ відповідно до укладених договорами купівлі-продажу, поставки, закупівлі природного газу, а саме № 14-втв/ від 27.12.13., № -втв від 27.04.15., № -втв від 30.05.16., № -бо від 28.01.16., № -тн від 28.01.16. (пункт 5.6 Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 27.02.16., яка розповсюджується на взаємовідносини між сторонами з 01.01.14.).

Строк дії договору сторонами погоджено п. 11.1 в редакції додаткової угоди № 3 від 25.12.15. з дня його підписання сторонами і діє в частині транспортування газу з 01.01.14. до 31.03.16., а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за Договором.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначає позивач, він на виконання умов Договору надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 2 278 663 235,55 грн. в період з січня 2014 року по травень 2016 року, липень-вересень 2016 року.

Однак, за твердженням позивача, відповідач в порушення умов Договору здійснив лише часткову оплату послуг на загальну суму 2 233 295 448,96 грн., відмовився від підписання актів наданих послуг на суму 45 367 786,59 грн. Вказані акти були повернуті Компанією листами від 17.02.2016 №6-19-16, від 13.06.16. №6-4025/1.2-16, від 13.06.16. №6-4024/1.2-16, від 13.06.16. №6-4026/1.2-16, від 06.09.16. №6-5788/1.2-16 з посланням на те, що відповідач відмовляється від підписання актів, оскільки обсяги природного газу, зазначені в актах, не відповідають фактично оформленим обсягам відповідно до актів реалізації природного газу між відповідачем і його споживачами. Позивач вказує, що наведені розбіжності між сторонами щодо підписання актів не були врегульовані відповідно до умов Договору або в судовому порядку, а тому згідно з абзацом другим пункту 3.3 Договору до прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних позивача, що відображені, зокрема, в оформлених позивачем актах наданих послуг.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати наданих послуг, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 45 367 786,59 грн.

Так, згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В письмових поясненнях позивач зазначає, що відповідач був гарантованим постачальником до 01.10.15. (втрата чинності Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу") і саме до 01.10.15. відповідач мав оплачувати поставлений газ згідно з пунктом 5.6 Договору, а з 01.10.15 відповідач мала оплачувати поставлений газ відповідно до пункту 5.5 Договору.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.12 №705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" гарантованим постачальником природного газу для підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, визначено Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України». Вказана постанова є чинною. Втрата ж Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" чинності не означає, що відповідачем втрачено статус гарантованого постачальника, адже відповідно до пункту 10 статті 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" гарантований постачальник - це визначене у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, газопостачальне підприємство, яке не має права відмовити споживачу в укладенні договору на постачання природного газу, крім випадків, визначених частиною сьомою статті 12 цього Закону.

Пунктом 26 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що постачальник "останньої надії" - це визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Отже, з аналізу вказаних пунктів вбачається, що поняття гарантований постачальник і постачальник "останньої надії" є тотожними.

Таким чином, відповідач як була гарантованим постачальником до 01.10.15., так їм і залишився, а невнесення сторонами відповідних змін до Договору не змінює статус відповідача як гарантованого постачальника за умовами Договору. Отже, строки оплати фактично визначатися повинні відповідно до пункту 5.6 Договору.

Згідно із частинами першою і другою статті 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Обов'язкові умови договору між гарантованим постачальником та споживачем природного газу за регульованим тарифом встановлюються в типовому договорі про постачання природного газу.

Отже, зазначені норми Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" вказують на те, що постачання природного газу, в тому числі гарантованим постачальником, можливе лише на підставі укладеного договору, обов'язкові умови якого мають відповідати типовому договору. Тобто, виконати свої функції і обов'язки (поставити природний газ) гарантований постачальник може лише за умови наявності укладеного договору постачання природного газу.

Відповідач відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.12. № 705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" є замовником послуг транспортування, який має статус гарантованого постачальника.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.15. № 758 (далі - Положення), на відповідача покладено постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення, а з 14.12.16. Кабінетом Міністрів України також покладено на Компанію обов'язок постачати природний газ виробникам теплової енергії з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води установам, що фінансуються з державного бюджету.

Згідно з пунктом 17 Положення постачання природного газу Компанією виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Обов'язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 Положення, покладається на Компанію на період до 1 квітня 2017 року за умови, зокрема, укладення виробником теплової енергії з Компанією договору постачання природного газу відповідно до законодавства.

Компанія, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначила, що послуги транспортування природного газу, в обсягах, які вказані в не підписаних актах, відповідачу надано не було і саме тому Компанією не підписано відповідні акти про надання послуг.

Як стверджує позивач, транспортування Товариством за Договором обсягів природного газу за не підписаними актами наданих послуг було здійснено для споживачів відповідача, якими згідно з пунктом 3 розділу "Терміни та визначення" Договору є промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання, у тому числі релігійні організації, виключно в межах обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності, яким відповідач надає послуги з постачання природного газу на підставі відповідних договорів. Відповідач здійснював постачання таких обсягів природного газу для споживачів на виконання функцій гарантованого постачальника до 01.10.2015, а з 01.10.2015 та до цього часу також і функцій суб'єкта господарювання, на якого покладаються спеціальні обов'язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, у зв'язку з чим відповідач не міг відмовити своїм споживачам у постачанні обсягів природного газу, які були фактично протранспортовані позивачем за не підписаними актами наданих послуг на загальну суму 45 367 786,59 грн.

Позивачем було додано до матеріалів справи перелік підприємств, щодо яких сторонами не оформлено акти.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що зазначені у переліку підприємства є споживачами відповідача а також того, що між відповідачем та цими підприємствами укладено договори на постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання бюджетним установам послуг з опалення та гарячого водопостачання. Отже, підприємства, які зазначені позивачем у наданому ним переліку та щодо яких неоформлені акти між позивачем та відповідачем, не є споживачами відповідача, так як відповідач не укладав з цими виробниками теплової енергії договорів на постачання природного газу, а у відповідача не існувало зобов'язання перед вказаними у переліку підприємствами постачати природний газ ні в якості гарантованого постачальника, ані в якості постачальника "останньої надії", ані в якості суб'єкта ринку природного газу, на якого покладено виконання спеціальних обов'язків.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби.

Відповідно до пункту 2.7 Договору газотранспортне підприємство забезпечує на виході з ГРС подачу зазначеної в Договорі кількості газу з підтриманням робочого тиску згідно з технічними характеристиками регулюючого обладнання ГРС за умови надходження газу замовника в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства в обсягах, зазначених у пункті 2.1 Договору.

Отже, будь-яка послуга, в тому числі і послуга транспортування, може бути надана лише за завданням замовника. При цьому, чинним законодавством України не передбачено примусового надання послуг - без відповідного волевиявлення замовника послуги.

Жодного документального підтвердження того, що відповідачем було надано позивачу замовлення згідно з щомісячними плановими (розрахунковими) балансами надходження та розподілу газу послуг транспортування газу в обсягах, зазначених в актах, на суму 45 367 786,59 грн. суду не подано.

Також, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження наявності у позивача обсягів газу, наведених в актах, які відповідач відмовився підписувати.

Відтак, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що обсяги газу, наведені у не підписаних актах, надходили до магістральних газопроводів газотранспортного підприємства та транспортувались позивачем.

Згідно з частинами першою, третьою і четвертою статті 191 Закону України "Про теплопостачання" оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні організації в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації.

Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Частинами другою та восьмою статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (в редакції, чинній на момент укладення Договору) визначено, що для проведення розрахунків за спожитий природний газ гарантовані постачальники, їх структурні підрозділи, а також підприємства, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам з метою реалізації природного газу для потреб усіх категорій споживачів, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів.

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритих в установах уповноваженого банку гарантованими постачальниками та їх структурними підрозділами, згідно з алгоритмом розподілу коштів виключно на: поточний рахунок із спеціальним режимом використання підприємства, що здійснює продаж природного газу гарантованому постачальнику; поточний рахунок газотранспортного підприємства; поточний рахунок газорозподільного підприємства; поточний рахунок гарантованого постачальника.

Отже, гарантований постачальник отримує кошти за весь обсяг природного газу, спожитого підприємствами, що здійснюють виробництво теплової енергії, шляхом перерахування вказаними підприємствами цих коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкритих гарантованим постачальником. Після надходження коштів гарантованому постачальнику на його поточні рахунки із спеціальним режимом використання здійснюється розподіл цих коштів згідно з відповідним алгоритмом виключно й на поточний рахунок газотранспортного підприємства.

Таким чином, законодавством встановлено, що гарантований постачальник отримує грошовий ресурс для розрахунку з газотранспортним підприємством за послуги транспортування лише після здійснення підприємствами, що надають послуги з опалення та гарячого водопостачання, повних розрахунків за весь обсяг використаного газу.

Позивач в письмових поясненнях вказав на те, що відповідач повинен повідомляти позивача про відсутність оплати суб'єктами господарювання поставленого природного газу.

Разом з тим, Договір не містить умов стосовно того, що відповідач обов'язаний повідомляти позивача про наявність факту нездійснення відповідачу повної оплати суб'єктами господарювання.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

До господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

З огляду на викладене в сукупності, суд дійшов висновку про те, що станом на день звернення з даним позовом до суду та станом на день прийняття рішення у даній справі у відповідача не настав строк здійснення остаточного розрахунку із позивачем, встановлений пунктом 5.6 Договору, а тому вимоги про стягнення 45 367 786,59 грн. заборгованості з оплати послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами є такими, що задоволенню не підлягають.

Вимоги про стягнення 154 344 954,62 грн. пені, 9 821 832,32 грн. 3% річних, 68 965 357,09 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від первинної.

За приписами статті 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.07.17.

Суддя Т.М. Ващенко