ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 липня 2017 р. Справа № 918/408/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Рудня -Карпилівське"

про стягнення заборгованості за електричну енергію в сумі 81 905 грн. 83 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_2 (дов. № 50 від 10.05.2017 р.);

Від відповідача: ОСОБА_3 (дов. № б/н/ від 21.06.2017р.);

Від відповідача: ОСОБА_4 (директор).

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Рудня -Карпилівське" про стягнення заборгованості за електричну енергію в сумі 81 905 грн. 83 коп.

Ухвалою господарського суду від 12 червня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/408/17 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 26 червня 2017 року.

26 червня 2017 року відповідачем подано пояснення на позовну заяву в яких останній заперечив проти позову в повному обсязі, наполягав на відмові в позові.

Ухвалою суду від 26 червня 2017 року розгляд справи відкладено на 10 липня 2017 року.

07 липня 2017 року позивачем подано пояснення, в яких останній наполягає на ґрунтовності позову.

У судовому засіданні 10 липня 2017 року оголошено перерву по справі до 24 липня 2017 року.

20 липня 2017 року представник позивача подав додаткові пояснення в яких наголошував на ґрунтовності позову.

В судовому засіданні 24 липня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, наполягав на його задоволенні, в свою чергу представники відповідача проти позову заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

14 вересня 2015 року між ПАТ "Рівнеобленерго" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мисливським господарством "Рудня-Карпилівське" було укладено договір № 270054318 на постачання та користування електричною енергією (а.с. 10 - 14, Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", правонаступником).

Відповідно до п.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, дозволена потужність яких зазначається в додатку № 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязалися керуватися чинним законодавством України та правилами користування електричною енергією ( п.п.2.1 п.2 договору)

Відповідно до п.2.2, п. 2.2.2, п.2.3, п.п.2.3.1, п.п.2.3.2 п.2.3.3 договору позивач зобов'язувався постачати відповідачу електроенергію відповідно до умов договору, а останній зобов'язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати використану електроенергію.

Договір підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача і скріплений печатками зазначених суб`єктів господарювання

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору від 14 вересня 2015 року № 270054318 про постачання електричної енергії, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Статтею 714 ЦК України визначено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За статтею 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) врегульовано Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31 липня 1996 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за № 417/1442, дія яких поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

З зазначеного суд вбачає, що між сторонами існують договірні зобов'язання у відповідності до договору на постачання електроенергії.

Як свідчать матеріали справи, взяті на себе зобовязання згідно з укладеним договором ПАТ "Рівнеобленерго" виконало в повному обсязі, що стверджується відсутністю будь-яких претензій зі сторони відповідача до позивача.

Спосіб встановлення розрахунків використаної електроенергії сторони передбачили у договорі з врахуванням вимог п.6.1 та п.6.11 Правил користування електричною енергією. Відповідно до яких розрахунки споживача за використану електроенергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Обсяги електроенергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання. Порядок зняття показів розрахункових засобів обліку зазначається у договорі про постачання електричної енергії. Надання споживачем інформації щодо даних розрахункового обліку електричної енергії здійснюється у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії.

Пунктом 2.3.3 договору передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Також, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено додаток № 4 до договору про постачання електричної енергії, в якому погоджено порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків (а.с. 17 - 18).

Відповідно до п. 1 додатку № 4 розрахунковим вважається період з 20 календарного числа попереднього місяця до такого ж календарного числа поточного місяця. Розрахунковий період прирівнюється до календарного місяця, того на який припадає дата остаточного розрахунку.

В п.2 додатку № 4 сторони погодили, що покази засобів обліку, відповідно до Переліку обєктів і точок комерційного обліку споживача, фіксуються споживачем 20 числа кожного місяця о 00-00 год. та вибірково контролюються (знімаються) постачальником. Після зняття показів засобів обліку, споживач оформляє звіт про використану електроенергію, та 20 числа надає постачальнику нарочним, але не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію.

У разі наявності зафіксованих постачальником показників засобів обліку, споживачеві виписується рахунок у відповідності до таких показників.

З зазначеного суд вбачає, що після зняття показів засобів обліку споживач оформляє Звіт про використану електроенергію та надає його Постачальнику, і за наявними зафіксованими показниками, постачальник виписує рахунок для споживача.

Як стверджує позивач, відповідач всупереч договору та Правил невірно вказував в щомісячних звітах по об'єкту "Мисливський будинок" щомісячні фактичні показники лічильника та фактичне споживання використаної електроенергії, також позивач переконаний, що відповідач спожив електричної енергії більше, ніж встановлено Додатком № 1 до договору про постачання електричної енергії від 14.09.2015 року, яким погоджено відповідачу обсяги постачання електричної енергії на 2017 рік зокрема, у зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за спожиту електроенергію в сумі 81 905, 83 грн.

Суд критично ставиться до таких тверджень позивача з огляду на наступне.

Матеріалами справи стверджено, що 26 січня 2017 року працівниками позивача було складено акт № R 43221, яким зафіксовані показники лічильника по точці обліку мисливський будиночок Рудня-Карпилівська - 023187, акт підписаний трьома представниками позивача та зазначено, що споживач від підпису відмовився.

На підставі складеного акту, 28 лютого 2017 року позивачем проведено перерахунок плати за спожиту активну електроенергію у відповідності до знятого та зафіксованого показника лічильника боржника - 023187 та виставлено рахунок-фактуру за спожиту електричну енергію № НОМЕР_1 на суму 81 905, 83 грн.

Також матеріали справи містять заяву відповідача від 24 лютого 2017 року на проведення заміни лічильника у зв'язку з його пошкодженням в результаті пожежі або короткого замикання.

Отже, з зазначених вище доказів, суд вбачає, що донарахування боргу за спожиту електроенергію зроблені позивачем на підставі акту від 26 січня 2017 року № R 43221, і встановити показники лічильника, з якого були зафіксовані дані згідно акту, на час розгляду справи, неможливо, оскільки зазначений лічильник був знищений в результаті пожежі або короткого замикання.

У відповідності до ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Оскільки зазначений лічильник був знищений в результаті пожежі або короткого замикання, що підтвердили повноважні представники позивача та відповідача, то даний факт визнається судом встановленим та таким що доказування не потребує.

Враховуючи, що основною підставою для стягнення коштів у даній справі є акт від 26 січня 2017 року № R 43221, суд зазначає наступне.

Порядок складання акту, сторони передбачили пунктом 4.4 договору, згідно якого у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або винагороду тощо, на місці оформляється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження.

Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов'язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитися від складання та підписання акта.

У разі відмови відповідальної сторони від підписання акта в акті робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше трьох уповноважених представників сторони договору, що складала акт.

Пунктом 1.2 ПКЕЕ визначено, що споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

За пунктом 6.41 ПКЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації).

Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Як зазначалося вище, акт від 26 січня 2017 року № R 43221 яким зафіксовані покази лічильника, зі сторони постачальника підписаний трьома повноважними особами та зазначено, що споживач від підпису відмовився.

Положеннями частини 10 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" визначено, що споживач забезпечує в установленому законом порядку безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, яке здійснює передачу енергії, до власних енергетичних установок для здійснення контролю за рівнем споживання енергії, відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку.

При цьому, з наданих позивачем пояснень повноважних осіб, які складали акт від 26 січня 2017 року № R 43221 вбачається, що повноважні представники позивача зайшли у відчинені ворота на територію відповідача, при цьому не повідомивши повноважних осіб відповідача, склали зазначений акт.

Суд наголошує, що з пояснень повноважних осіб позивача, які складали акт, вбачається, що споживач не відмовлявся від підписання акту, він не був повідомлений та поінформований про складання такого акту.

Пунктом 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач забезпечує належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів законодавства України.

Враховуючи зазначене, повноважні представники позивача зобов'язані були повідомити відповідача про перевірку електроустановок останнього.

Також судом враховано, що ПАТ "Рівнеобленерго" не є субєктом владних повноважень, і складені акти останнім, за своїми ознаками не мають характеру актів державних органів, а повноважні особи позивача є його працівниками, а тому є зацікавленими особами, які діють виключно в інтересах ПАТ "Рівнеобленерго".

Тому, суд критично ставиться до наданого позивачем акту від 26 січня 2017 року № R 43221, як доказу надання недостовірних даних відповідачем, щодо спожитої електроенергії, оскільки зазначений акт складений в односторонньому порядку, зацікавленими особами ПАТ "Рівнеобленерго".

Судом взято до уваги п. 4.4 договору, яким сторони встановили порядок складання актів і в якому передбачена відмова від підписання акту відповідачем та в подальшому чинності такого акту.

Разом з тим, в даному випадку з пояснень повноважних осіб позивача вбачається, що останній не повідомив відповідача про складання акту і ТОВ "Мисливське господарство "Рудня-Карпилівське" не могло відмовитися від підписання акту.

Суд вбачає, що акт від 26 січня 2017 року № R 43221 хоча і підписаний трьома повноважними особами позивача, не може вважатися належним та допустимим доказом по справі, оскільки складений в односторонньому порядку позивачем, який виступає контрагентом за договором, а тому є зацікавленою особою.

Враховуючи ту обставину, що інших належних та допустимих доказів споживання відповідачем електричної енергії в більшому розмірі ніж уже було сплачено, позивачем не надано, отже твердження щодо використання електроенергії в більшому розмірі ніж передбачено в договорі та неоплата в повному обсязі з боку ТОВ "Мисливське господарство "Рудня-Карпилівське" є необґрунтоване та не підтверджене належними та допустимими доказами.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що позов необґрунтований та не підтверджений належними та допустимими доказами, відтак суд в його задоволенні відмовляє.

Згідно ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.49 ГПК України понесені судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "28" липня 2017 року

Суддя Войтюк В.Р.