ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року Справа № 908/2893/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого : Кравчука Г.А.,

суддів: Алєєвої І.В., Рогач Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 08.02.2017
у справі Господарського суду№ 908/2893/16 Запорізької області
за позовомБердянської міської ради
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_1
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області, 2) Управління земельних відносин виконавчого комітету Бердянської міської ради
провнесення змін до договору оренди землі

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: не з'явились;
відповідача: не з'явились;
третьої особи-1: не з'явились;
третьої особи-2: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.01.2017 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет позову на стороні позивача: Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області та Управління земельних відносин виконавчого комітету Бердянської міської ради, провадження у справі зупинено до 07.02.2017; поновлено провадження та призначено до розгляду на 07.02.2017 о 15:15.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Підприємець) звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2017, в якій просив її скасувати в частині зупинення провадження у справі № 908/2893/16 та звільнити Підприємця від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 08.02.2017 (колегія суддів: Сгара Е.В., Будко Н.В., Геза Т.Д.) клопотання Підприємця про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2017 повернуто скаржнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв'язку з тим, що Підприємець не надав будь-яких доказів, які б свідчили про його скрутний фінансовий стан, а також вжиття ним необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Підприємець звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 08.02.2017, справу передати до Донецького апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття його апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2017. Викладені у касаційній скарзі вимоги Підприємець обґрунтовує тим, що апеляційним судом невірно застосовано норми процесуального права, порушено вимоги ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 94 ГПК України та п. 12 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.2011 № 01-061175/2011 (втратив чинність), зокрема, доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційним господарським судом було неправомірно відмовлено Підприємцю у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Інші особи не скористалась правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу Підприємця до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акта, який оскаржується.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарським судом другої інстанції норм процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Підприємця не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 8 частини другої ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 частини другої вказаної статті Конституції України закріплено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В силу приписів частини першої ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 94 ГПК України, якою встановлено форму і зміст апеляційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Порядок повернення апеляційної скарги судом регламентується ст. 97 ГПК України, яка містить вичерпний перелік підстав, які тягнуть за собою повернення апеляційної скарги.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, який набрав чинності з 01.11.2011 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Розділом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, (зі змінами і доповненнями), роз'яснено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Пунктом 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України, від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" також роз'яснено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Судом апеляційної інстанції було з'ясовано та матеріалами справи підтверджується, що Підприємцем до клопотання про звільнення від сплати судового збору взагалі не було долучено доказів свого скрутного фінансового становища.

Оскільки звільнення від сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку скаржником документально не доведено, колегія суддів касаційної інстанції погоджується із висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання Підприємця про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи, що Підприємцем до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, апеляційним господарським судом правомірно було повернуто апеляційну скаргу без розгляду з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Крім того Підприємцем не враховано, що згідно частини 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно, про що зазначено і в ухвалі Донецького апеляційного господарського суду від 08.02.2017. Отже, Підприємець не був позбавлений можливості повторно звернутись з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції після усунення обставин, які стали підставою для повернення скарги останнього.

З огляду на викладене колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновок апеляційного суду про наявність фактичних та правових підстав для повернення апеляційної скарги є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства і наявним у ній матеріалам, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Доводи касаційної скарги Підприємця наведених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не впливають на них.

Враховуючи викладене, підстав для зміни чи скасування законної та обґрунтованої ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 08.02.2017 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 та 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 08.02.2017 у справі № 908/2893/16 Господарського суду Запорізької області - без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Суддя І.В. Алєєва

Суддя Л.І. Рогач