ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 р. Справа № 909/460/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гриняк Б.П. , секретар судового засідання Михайлюк А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Завійської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області , вул. Д. Галицького , 305, с. Завій , Калуського району Івано-Франківської області , 77356

до відповідача: Закритого акціонерного товариства " Калушліспромгосп", урочище Царків , 1а, с. Завій , Калуського району Івано-Франківської області , 77356 ( вул. Підвальна, 8/5 , м. Калуш , Івано-Франківської області ,77300 )

про : визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту на право власності на землю

за участю:

Від позивача: ОСОБА_1, (довіреність № 107 від 01.06.2017 р. ) - голова постійної комісії з земельних відносин ;

ОСОБА_2, (довіреність № 108 від 01.06.2017р.) - депутат сільської ради ;

ОСОБА_3, (довіреність б/н від 05.05.2017 р. ) - представник ;

Від відповідача: ОСОБА_4, (довіреність б/н від 01.06.2017р. ) - представник НОМЕР_1 від 07.10.1997р.;

ВСТАНОВИВ: Завійська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області звернулась до господарського суду із позовом до Закритого акціонерного товариства "Калушліспромгосп" про визнання недійсними Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення на території Завійської сільської ради загальною площею 2,2049 кв.м., укладеного між Завійською сільською радою та ЗАТ "Калушліспрромгосп" , посвідченого нотаріусом 14.03.2002 року, зареєстрований в реєстрі за №1445 та Державного акту на право власності на землю ІФ №020106 від 05.12.2002 року виданого ЗАТ " Калушліспромгосп" про передачу у власність земельної ділянки площею 2, 2049 га на території Завійської сільської ради із застосуванням наслідків недійсності правочину.

В обґрунтування заявлених позовних вимог стверджує, що Договір купівлі -продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 14.03.2002 р. з порушенням ст. 128 , п.п.1.12 Перехідних положень Земельного кодексу ( в редакції 2001 року, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу) та п.п.4,9 Указу Президента України " Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення" .

Позивач вказує на те, що в час коли почав діяти Земельний кодекс України в редакції 2001 року, відповідачу продано земельну ділянку лісового фонду, що знаходиться за межами населеного пункту с. Завій на території Завійської сільської Ради, коли не було проведено розмежування державної і комунальної власності та по якій проходить дорога, яка є землею загального користування населеного пункту, що з 01.01.2002 року не є компетенцією Завійської сільської Ради та на яку встановлена пряма заборона закону на передачу ( продаж) у власність.

Зазначає, що хоча рішення сесії Завійської сільської Ради від 26.12.2001 року прийнято в період дії Земельного кодексу 1990 року , проте на період вступу в дію Земельного кодексу 2001 року воно не було виконано, тому у відповідності до п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року продаж мав проводитись відповідно до положень Земельного кодексу України 2001 року.

Позивач стверджує, що Договір купівлі-продажу від 14.03.2002 р. укладений всупереч п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу 2001 р., оскільки спірна земельна ділянка знаходиться поза межами села Завій із земель лісового фонду, що є підставою для визнання його недійсним та виданого на його підставі Державного акту на право власності на землю.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги заперечує, мотивуючи їх безпідставністю та необґрунтованістю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Стверджує, що на момент введення в дію нового Земельного кодексу України в редакції 2001 року всі матеріали погодження питань, пов'язаних з викупом ЗАТ "Калушліспромгосп" земельної ділянки уже було здійснено. За таких обставин, відчуження спірної земельної ділянки, згідно п. 4 Перехідних положень Земельного кодексу України повинно здійснюватись за правилами Земельного кодексу в редакції 1990 року з послідуючими змінами й доповненнями.

Зазначає, що оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.03.2002 р. укладений на виконання рішень Івано-Франківської обласної ради №573-23/2001 від 15.11.2001 р. та Завійської сільської ради від 25.12.2001 р., то без їх скасування у встановленому законом порядку відсутні і правові підстави для визнання спірного Договору купівлі- продажу недійсним.

Крім того відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності (вх. №11372/17 від 19.07.2017 р. ), в якій просить суд застосувати до спірних правовідносин позовну давність, вказуючи на те, що укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки між Завійською сільською радою та ЗАТ " Калушліспром " й отримання останнім Державного акту на право власності на землю мало місце ще у 2002 р., а позов заявлено до суду у травні 2017 р. Посилається на те, що Завійська сільська Рада довідалась про порушення свого права ще в 2003 р., оскільки питання визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 020106 від 05.12.2002 р. та договору купівлі-продажу земельної ділянки серії АЕР № 121898 , укладеного між Завійською сільською Радою та ЗАТ " Карпатліспромгосп" від 14.03.2002 р. розглядалось господарським судом та апеляційною інстанцією у справі № А-7/157-П-9/181-А-1/73-А-3/231 та у справі №5010/727/2012-1/37.

Позивач щодо заявленого клопотання заперечив, вказуючи на те, що в даному випадку початок перебігу строку позовної давності починається з дня набрання ухвали Калуського міськрайонного суду від 16.09.2015 р., якою встановлено перевищення службових повноважень сільським головою при продажу спірної земельної ділянки всупереч положень Земельного та Лісового кодексів України, оскільки саме в цей час Завійська сільська Рада довідалася про порушення охоронюваних законом прав держави, інтереси якої вона представляє на місцевому рівні відповідно до Закону України " Про місцеве самоврядування".

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно договору купівлі-продажу №1 від 21.06.2001 року Закрите акціонерне товариство " Калушліспромгосп" придбало у власність майно, серед якого лісопильний цех, що знаходиться в с.Завій Калуського району в урочищі «Царків».

22.08.2001 року відповідно до вказаного договору купівлі-продажу рішенням Завійської сільської ради ЗАТ «Калушліспромгосп» надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки під реконструкцію існуючих виробничих приміщень під деревообробний комплекс на території Завійської сільської ради площею 2,5 га.

25.09.2001 року рішенням Калуської районної ради №343-24 погоджено місце розташування земельної ділянки площею 2,5 га ЗАТ «Калушліспромгосп» під реконструкцію існуючих виробничих приміщень деревообробного комплексу, затверджено матеріали попереднього погодження й надано дозвіл на складання проекту відведення вказаної земельної ділянки.

Крім того, зазначену земельну ділянку надано ЗАТ «Калушліспромгосп» в оренду терміном на 1 рік з правом викупу.

19.10.2001 року рішенням Завійської сільської ради погоджено проект відведення земельної ділянки ЗАТ «Калушліспромгосп» площею 2,2049 га для реконструкції існуючих виробничих приміщень лісопильного цеху під деревообробний комплекс на території Завійської сільської ради та вирішено надати вказану землю в оренду терміном на один рік з правом викупу.

19 жовтня 2001 року розглянувши клопотання ЗАТ «Калушліспромгосп» від 03.09.2001 року №9 відповідно до рішення районної ради від 25.09.2001 року №349-24 Калуська районна рада своїм листом за №347/1-7/46 погодила надання в оренду земельної ділянки 2,2049 га в ур. «Царків» с.Завій Завійської сільської ради терміном на один рік з правом викупу для реконструкції існуючих виробничих приміщень лісопильного цеху під деревообробний комплекс.

15.11.2001 року рішенням Івано-Франківської обласної ради №573-23/2001 переведено 1.0 га забудованих земель, на території яких знаходився лісопильний цех, що належав Міністерству оборони у землі запасу Завійської сільської ради і надано ЗАТ «Калушліспромгосп» у тимчасове користування терміном на один рік на умовах оренди з правом викупу.

У грудні 2001 року Інститутом землеустрою виготовлено Проект відведення земельної ділянки ЗАТ «Калушліспромгосп» для реконструкції існуючих виробничих приміщень лісопильного цеху під деревообробний комплекс на території Завійської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області.

26.12.2001 року рішенням Завійської сільської ради ЗАТ «Калушліспромгосп» вирішено продати цю земельну ділянку несільськогосподарського призначення в ур. «Царків» с.Завій Завійської сільської ради під деревообробний комплекс і зобовязано вказане товариство зробити обїзну дорогу для заїзду в ліс жителям села Завій, 14.03.2002 року вказана земельна ділянка згідно нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу відповідачу була продана.

В грудні 2002 року Інститутом землеустрою на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 14.03.2002 року виготовлена Технічна документація по складанню державного акту на право власності на землю ЗАТ «Калушліспромгосп» для виробничого використання та обслуговування будівель і споруд по переробці деревини на території Завійської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області .

5 грудня 2002 року ЗАТ «Калушліспромгосп» видано державний акт на право власності на цю землю серії ІФ №020106 площею 2,2049 га на території с. Завій Завійської сільської Ради для виробничого використання та обслуговування будівель і споруд по переробці деревини.

Даного висновку суд дійшов на підставі дослідження у судовому засіданні доказів, зокрема: Проекту відведення земельної ділянки ЗАТ «Калушліспромгосп» для реконструкції існуючих виробничих приміщень лісопильного цеху під деревообробний комплекс на території Завійської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, вищезазначених рішень місцевих рад, Технічної документації по складанню державного акту на право власності на землю ЗАТ «Калушліспромгосп» для виробничого використання та обслуговування будівель і споруд по переробці деревини на території Завійської сільської ради, вказаних договорів купівлі-продажу майна та земельної ділянки ЗАТ «Калушліспромгосп», державного акту на право власності на земельну ділянку, які суд визнає достовірними доказами, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи.

З матеріалів справи судом також встановлено , що Рішенням Калуської районної ради від 19.10.2001 року №347/1-7/46 та рішенням Івано-Франківської обласної ради від 15.11.2001 року №573-23/2001 земельна ділянка ЗАТ «Калушліспромгосп» надана у тимчасове користування на 1 рік на умовах оренди з правом викупу для реконструкції існуючих виробничих приміщень лісопильного цеху під деревообробний комплекс загальною площею 2,2049 га.

Вказана земельна ділянка згідно викопіювання з генерального плану с.Завій Калуського району знаходиться за межами цього генплану.

Даний факт підтверджується також довідкою відділу містобудування та архітектури Калуської РДА, що територія в урочищі «Царків» знаходиться за межами генерального плану.

Судом також встановлено , що згідно рішення Івано-Франківської обласної ради від 15.11.2001 року №573-23/2001 переведено 1,0 га забудованих земель, на території яких знаходиться лісопильний цех, що належав Міністерству оборони і проданий ЗАТ «Калушліспромгосп», віднесено в землі запасу Завійської сільської ради.

Згідно п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції 2001 року, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Твердження позивача про перевищення сільським головою с.Завій Калуського району повноважень під час підписання ним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.03.2002 р., чим порушено право сільської ради с. Завій , є безпідставним виходячи з наступного.

Зазначені обставини спростовуються листом №347/1-7/46 від 19.10.2001 р. про надання Калуською районною радою дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ЗАТ "Калушліспромгосп" відповідно до прийнятого ним рішення "Про затвердження матеріалів попереднього погодження і надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ЗАТ "Калушліспромгосп"" №349-24 від 25.09.2001 р.

Відповідно до вимог ч.2 ст.241 Цивільного кодексу України, яка регулює питання щодо вчинення правочинів з перевищенням повноважень, зазначено, що наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює і змінює цивільні права та обовязки за цим правочином з моменту вчинення цього правочину.

З наведеного слідує, що відбулося наступне схвалення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.03.2002 року, а тому цей договір слід вважати чинним з моменту його укладення.

Факт наступного схвалення договору купівлі-продажу земельної ділянки ЗАТ «Калушліспромгосп» від 14.03.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Калуського РНО ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №1455 доведено. Зокрема тим, що державний акт на право власності на землю серії ІФ №020106 від 05.12.2002 року підписано головою Калуської РДА ОСОБА_6.

Як вбачається зі змісту зазначеного державного акту, він виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення АЕР №121899 ЗАТ «Калушліспромгосп» від 14.03.2002 року.

Таким чином судом встановлено, що підставою для видачі ЗАТ «Калушліспромгосп» державного акту на право власності на землю був саме оскаржуваний , а не будь-який інший договір купівлі-продажу земельної ділянки, хоч і підписаний сільським головою з перевищенням ним своїх повноважень.

Отже, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах не було порушено ні права позивача, ні Калуської РДА.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачу продано земельну ділянку лісового фонду, що знаходиться за межами населеного пункту с.Завій на території Завійської сільської ради, коли не було проведено розмежування земель державної і комунальної власності та по якій проходить дорога, яка на думку позивача є землею загального користування населеного пункту с.Завій, то, суд, вказані доводи позивача до уваги не бере, оскільки згідно ст.13 Лісового кодексу України цією землею в межах наданих повноважень своїм рішенням №573-23/2001 від 15.11.2001 року розпорядилась Івано-Франківська обласна рада, чим право позивача не порушила.

Відтак, судом встановлено, що вказана дорога по своїй суті і цільовому призначенню, ще за довго до викупу земельної ділянки ЗАТ «Калушліспромгосп» - була проїзною дорогою до існуючого лісопильного цеху, що належав до Завійського військового лісгоспу ЛПК МО України і не є громадською дорогою.

При складанні Проекту відведення земельної ділянки ЗАТ «Калушліспромгосп» в 2001 році для реконструкції існуючих виробничих приміщень лісопильного цеху під деревообробний комплекс спеціалістами Інституту землеустрою частина дороги, про яку йде мова, і яка проходила по території зазначеного комплексу, включена була в загальну площу земельної ділянки ЗАТ «Калушліспромгосп».

Вказане підтверджується і витягом з викопіровки із Проекту формування території та встановлення меж Завійської сільської ради і її населених пунктів, з якого вбачається, що згідно експлікації земель по угіддях і контурах, а саме контуру №1097 площею в 1,0 га зазначена дорога занесена в угіддя і не є громадською дорогою.

Підтвердженням цьому служить також і схема генплану, що міститься в Проекті відведення землі названому товариству в 2001 році, якою земельна ділянка є єдиним масивом і дорога не передбачена на території ЗАТ «Калушліспромгосп» (стор.27)

Вказаний факт підтверджується і відповіддю Міськрайонного управління у Калуському районі і м.Калуша Держгеокадастру від 05.07.2017 року за №29-28-04-591/2-17, в якій зазначено, що земельна ділянка відведена єдиним масивом.

Виходячи з вищезазначених доказів суд приходить до висновку, що позивач тієї обставини, що вказана дорога є громадською, не довів, а, отже, суд вважає, що не порушено з цього приводу ні право громади с.Завій Калуського району на неї, ні право Завійської сільської ради зокрема.

Відповідно до частини першої ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7,11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі Федоренко проти України від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути існуючим майном або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Стретч проти Сполученого Королівства від 24 червня 2003 року, майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Оскільки при здійсненні вищезазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки, про яку йдеться, ЗАТ Калушліспромгосп жодних порушень чинного законодавства не вчинило, то навіть із цих підстав визнати цей правочин недійсним буде протиправним.

Інакше відбудеться непропорційне втручання у право названого Товариства на мирне володіння своїм майном та, відповідно, здійсниться порушення статті 1 першого Протоколу Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини другої ст. 129 Конституції України та статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд з урахуванням обставин у справі та вимог чинного законодавства приходить до висновку про необгрунтованість та недоведеність позовних вимог і таких, що не підлягають задоволенню.

Отже в позові слід відмовити.

З огляду на відмову в позові з підстав його необгрунтованості, заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір по справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові Завійської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області до Закритого акціонерного товариства "Калушліспромгосп" про визнання недійснимиДоговору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення на території Завійської сільської ради загальною площею 22049 кв.м., укладеного між Завійською сільською радою та ЗАТ " Калушліспрромгосп" , посвідченого нотаріусом 14.03.2002 року та зареєстрованого в реєстрі за №1445 та Державного акту на право власності на землю ІФ №020106 від 05.12.2002 року виданого ЗАТ "Калушліспромгосп" про передачу у власність земельної ділянки площею 2, 2049 га на території Завійської сільської ради із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Судові витрати по справі залишити за позивачем .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.07.17

Суддя Гриняк Б.П.