ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Справа № 911/1645/17

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АЛЕКС ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКОКЛІНВОРМ

про стягнення 25 753,82грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_3 (довіреність №А03 від 05.04.2017);

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АЛЕКС ОСОБА_2 (далі ТОВ АЛЕКС ОСОБА_2) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКОКЛІНВОРМ (далі ТОВ ЕКОКЛІНВОРМ) про стягнення 25753,82грн у т.ч.:

- 18500,00грн основна заборгованість;

- 2759,98грн пеня за період з 04.03.2016 по 12.05.2017;

- 2402,06грн 15% річних

- 2091,78грн збитки від інфляції за період з 04.03.2016 по 12.05.2017;

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором №01/07/15-Ю на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування від 01.07.2015 в частині оплати за надані послуги.

Відповідач у справі ТОВ ЕКОКЛІНВОРМ письмового відзиву по суті заявлених вимог не надало.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представника позивача суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ОСОБА_2» (виконавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Екоклінворм» (клієнт) укладено договір на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування №01/07/15-1Ю (далі договір, а.с. 13-17).

Предметом цього договору є ведення Виконавцем бухгалтерського і податкового обліку (далі обліку) Клієнта, складання та передача контролюючим органам бухгалтерської та податкової звітності (далі звітності), передбаченої чинним законодавством, протягом терміну дії цього договору. Ведення обліку та складання звітності базується виключно на підставі первинних бухгалтерських, податкових документів та даних наданих клієнтом (п.1.1 договору).

Також предметом цього договору є надання юридичних, реєстраційних і консалтингових послуг (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість послуг за місяць визначається у Додатку №1 (пакет «Розвиток») до даного договору. У разі, якщо виконавець в поточному місяці надав послуг більше, ніж передбачено у Додатку №1 (пакет «Розвиток») до даного договору або перевищив встановлені Додатком №1 (пакет «Розвиток») ліміти, то, відповідно до кількості наданих послуг або лімітів, з поточного місяця відбувається автоматичний перехід на інший пакет обслуговування, що передбачений Додатком №1 і в подальшому обслуговування та його оплата здійснюється сторонами відповідно до пакету на який було здійснено перехід. Загальна вартість цього договору не регламентується і складається з сум актів виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.3. договору оплата послуг здійснюється Клієнтом в триденний термін з дати виписки рахунку.

Згідно п. 4.1. по завершенню кожного розрахункового періоду Клієнт зобовязаний самостійно отримати у Виконавця рахунок, акт про надання послуг та звітність.

Клієнт в триденний термін, з моменту отримання акту про надання послуг, розглядає результати виконаної роботи та повертає Виконавцю підписаний акт про надання послуг. Якщо у встановлений термін Клієнт не поверне Виконавцю підписаний акт про надання послуг або вмотивовану відмову (заперечення), робота вважається прийнятою в день отримання Клієнтом акту про надання послуг. Заперечення замовника по обєму та якості виконаних послуг повинні бути вмотивованими та містити конкретні посилання на невідповідність робіт результатам, які передбачені умовами договору. При цьому сторони зобовязані негайно погодити умови усунення відповідної претензії (п. 4.2. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору у випадку, якщо клієнт не отримав у виконавця рахунок та акт про надання послуг до 5 (пятого) числа кожного місяця, що йде після розрахункового, послуги виконавця вважаються прийнятими та підлягають оплаті.

Згідно п.7.7.5 договору у разі несплати Клієнтом чергового платежу по цьому договору, він зобовязаний сплатити Виконавцю на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, 15 процентів річних від простроченої суми.

Пунктом 11.1. договору передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.05.2016.

Згідно до додатку 1 до договору на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування №01/07/15-1Ю від 01.07.2015 вартість послуг відповідно до пакету «Розвиток» становить 4 000,00грн (а.с.18-19).

23.12.2016 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору на на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування №01/07/15-1Ю від 01.07.2015, відповідно до якої сторони вирішили припинити дію договору на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування №01/07/15-1Ю від 01.07.2015 з взаємною згодою з 31.12.2016. Замовник зобовязується оплатити фактично надані виконавцем послуги на умовах та в порядку визначеному договором на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування №01/07/15-1Ю від 01.07.2015 (а.с. 20).

Як встановлено судом, протягом липня грудня 2016 року позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 51500,00грн, що підтверджується актами наданих послуг (а.с.33-50).

Позивачем в судовому засіданні зазначено, що рахунки на оплату послуг (а.с.23-32) надсилались відповідачу електронною поштою.

Проте, відповідачем послуги сплачені не в повному обсязі у звязку з чим, за твердженням позивача у відповідача існує заборгованість в розмірі 18 500,00грн за період березень грудень 2016 року.

Таким чином, предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обовязку щодо оплати наданих позивачем послуг, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2.3. договору оплата послуг здійснюється Клієнтом в триденний термін з дати виписки рахунку.

Відповідач взяті на себе зобовязання в частині оплати наданих послуг в установлений договором строк не виконав.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг на суму 18 500,00грн, за підписаними між сторонами актами наданих послуг.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення 18 500,00грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення стягнення з відповідача 2759,98грн пені за загальний період з 04.03.2016 по 12.05.2017.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі; правочин забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Проте, суд зазначає, що позивачем не вірно визначено початкову дату розрахунку щодо нарахування пені, враховуючи, що згідно договору оплата послуг здійснюється клієнтом в триденний термін з дати виписки рахунку, тому і строк оплати рахується від дати рахунку, окрім того за деякими рахунками останній день оплати надання послуг за рахунками припадає на вихідний день, та у відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Відповідно і прострочення з оплати надання послуг відбулось пізніше.

Так, за розрахунком суду, розмір пені за час прострочення становить:

- за період з05.03.2016 по 04.09.2016 на суму 3000,00грн 555,98грн;

- за період з 09.04.2016 по 04.10.2016 на суму 1000,00грн 168,14грн;

- за період з 07.05.2016 по 04.11.2016 на суму 4000,00грн 647,65грн;

- за період з 07.06.2016 по 04.12.2016 на суму 1500,00грн 229,92грн;

- за період з 05.07.2016 по 04.01.2017 на суму 1500,00грн 225,53грн;

- за період з 04.08.2016 по 04.02.2017 на суму 1500,00грн 221,05грн;

- за період з 06.09.2016 по 04.03.2017 на суму 1500,00грн 211,35грн;

- за період з 06.10.2016 по 04.04.2017 на суму 1500,00грн 209,72грн;

- за період з 05.11.2016 по 04.05.2017 на суму 1500,00грн 206,29грн;

- за період з 06.12.2016 по 12.05.2017 на суму 1500,00грн 179,26грн.

Таким чином, розмір пені складає 2854,89грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог розмір пені, що підлягають стягненню з відповідача становить 2759,98грн, який заявлено позивачем.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків від інфляції в розмірі 2091,78грн за загальний період з 04.03.2016 по 12.05.2017 та 15% річних в розмірі 2402,06грн за загальний період з 04.03.2016 по 12.05.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7.7.5 договору у разі несплати Клієнтом чергового платежу по цьому договору, він зобовязаний сплатити Виконавцю на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, 15 процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних нарахувань та 15% річних суд зазначає, що позивачем невірно визначено початковий день нарахування втрат від інфляції та 15% річних.

Так, за розрахунком суду, розмір втрат від інфляції становить:

- за період з05.03.2016 по 04.09.2016 на суму 3000,00грн 518,03грн;

- за період з 09.04.2016 по 04.10.2016 на суму 1000,00грн 161,07грн;

- за період з 07.05.2016 по 04.11.2016 на суму 4000,00грн 487,21грн;

- за період з 07.06.2016 по 04.12.2016 на суму 1500,00грн 181,02грн;

- за період з 05.07.2016 по 04.01.2017 на суму 1500,00грн 184,39грн;

- за період з 04.08.2016 по 04.02.2017 на суму 1500,00грн 186,08грн;

- за період з 06.09.2016 по 04.03.2017 на суму 1500,00грн 191,15грн;

- за період з 06.10.2016 по 04.04.2017 на суму 1500,00грн 161,25грн;

- за період з 05.11.2016 по 04.05.2017 на суму 1500,00грн 116,00грн;

- за період з 06.12.2016 по 12.05.2017 на суму 1500,00грн 87,43грн

Розмір втрат від інфляції складає 2273,63грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог розмір інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача становить 2091,78грн.

За розрахунком суду, розмір 15% річних становить:

- за період з05.03.2016 по 04.09.2016 на суму 3000,00грн 534,05грн;

- за період з 09.04.2016 по 04.10.2016 на суму 1000,00грн 163,67грн;

- за період з 07.05.2016 по 04.11.2016 на суму 4000,00грн 608,79грн;

- за період з 07.06.2016 по 04.12.2016 на суму 1500,00грн 209,24грн;

- за період з 05.07.2016 по 04.01.2017 на суму 1500,00грн 192,03грн;

- за період з 04.08.2016 по 04.02.2017 на суму 1500,00грн 173,58грн;

- за період з 06.09.2016 по 04.03.2017 на суму 1500,00грн 153,30грн;

- за період з 06.10.2016 по 04.04.2017 на суму 1500,00грн 134,85грн;

- за період з 05.11.2016 по 04.05.2017 на суму 1500,00грн 116,41грн;

- за період з 06.12.2016 по 12.05.2017 на суму 1500,00грн 97,35грн.

Розмір 15% річних, що підлягають стягненню з відповідача складає 2383,27грн, в задоволенні вимог про стягнення 18,79грн 15% річних суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1587,65грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Екоклінворм» на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ОСОБА_2» 18 500,00грн основного боргу, 2759,98грн пені, 2383,27грн 15% річних, 2091,78грн інфляційних втрат, 1587,65грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 18,79грн 15% річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 28.07.2017.

Суддя С.І. Чонгова