ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ЗАЯВИ

"03" серпня 2017 р. № 01-39/903/165/17

Суддя господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши заяву Управління житлово-комунального господарства благоустрою та екології Тернопільської міської ради

про роз'яснення рішення від 30.06.2017 року

по справі №903/165/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс"

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача-2: Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2: відділ технічного нагляду Тернопільської міської ради

про стягнення 1 472 064грн. 71коп.

встановив:

Рішенням господарського суду Волинської області від 10.05.2017 року у справі 903/165/17 в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2: відділ технічного нагляду Тернопільської міської ради про стягнення 1 472 064,71 грн. відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі 903/165/17 від 30.06.2017 року апеляційну скаргу ТзОВ "Теркомуналсервіс" на рішення господарського суду Волинської області від 10.05.2017 року задоволено. Рішення господарського суду Волинської області скасовано. Прийнято нове рішення, згідно якого позов задоволено повністю.

01.02.2017 року від відповідача-2 надійшла заява про роз'яснення рішення суду, в якій заявник просить роз'яснити резолютивну частину рішення суду від 30.06.2017 року у справі 903/165/17 стосовно стягнутої солідарно з відповідача-2 та ФОП ОСОБА_1 суми в розмірі 2000,00 грн. заборгованості та можливість стягнення даних коштів із засновника боржника на користь ТзОВ "Теркомуналсервіс", що є протилежним та суперечить змісту рішення ТМР за № 6/2/31 від 14.12.2010 року.

Проте подана заява не може бути прийнята судом, оскільки не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно ст.89 ГПК України, суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про роз'яснення рішення, ухвали, а також про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. Заява про роз'яснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду. Ухвала, в якій роз'яснюється рішення суду, надсилається особам, які брали участь у справі, а також державному виконавцю, якщо рішення суду роз'яснено за його заявою.

Верховний Суд України у п.п.1, 3 постанови Пленуму №14 від 26.12.2003р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив, що звернення розглядаються за правилами, встановленими Законом N 606-XIV, розд. V ЦПК, статтями 89, 118 - 122 ГПК, якщо цими й іншими актами законодавства передбачено вирішення судом порушуваних у зверненнях питань.

Скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК, та містити відомості, перелічені в пунктах 3-5 ч. 3 ст. 85 Закону N 606-XIV.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо.

Згідно ч.1 ст.56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до вищезазначеної норми, обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

Згідно п.2 ч.1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно п.п.59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом відправлення стороні заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

До вказаної заяви не додано опис вкладень в поштовий конверт та фіскальний чек, які б свідчили про направлення останньої сторонам по справі.

Суд зазначає, що відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Національним законодавством України (ст.56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст.6 Конвенції, включає в себе обов'язок позивача(заявника) належним чином інформувати сторони про подання заяв до суду шляхом направлення їм копії такої заяви з додатками.

Згідно п.3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р., недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені ст.63 ГПК.

Згідно п.6 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Не надіславши заяву про роз'яснення рішення сторонам по справі, заявник фактично позбавив їх права на інформацію про заяву, з якою він звертається до суду, ознайомлення з її змістом та доданими документами, оскільки ГПК України встановлює 10-ти денний строк для її розгляду, без обов'язкової явки сторін в судове засідання.

Суд звертає увагу на те, що заявник просить роз'яснити резолютивну частину рішення від 30.06.2017 року. В даному випадку 30.06.2017 року була прийнята постанова Рівненським апеляційним господарським судом, якою скасовано рішення суду першої інстанції та задоволено позов. Однак, як зазначено в п.18 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року «Про судове рішення» суд нижчої інстанції не вправі роз'яснювати судові рішення суду вищої інстанції, в тому числі про зміну чи скасування рішення суду нижчої інстанції.

Крім того, ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено за подання до господарського суду заяви про роз'яснення судового рішення сплачується судовий збір в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Викладені обставини виступають підставою для повернення даної заяви без розгляду, що в свою чергу, не позбавляє позивача права на повторне звернення з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених недоліків.

На підставі викладеного, господарський суд, керуючись п.4, 6 ч.1 ст.63, 86, 89 ГПК України, -

ухвалив:

Заяву (вх.№01-79/29/17 від 01.08.2017 року) Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради про роз'яснення резолютивної частини рішення суду від 30.06.2017 року у справі 903/165/17 у справі за позовом, на 2-х арк. - повернути заявнику без розгляду.

Суддя С. В. Костюк