РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017Справа №910/14171/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/14171/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго";

до товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український

експертний центр"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1

про стягнення 72 935,12 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Гуменюк Т.М., довіреність № 1016 від 20.04.2017р.;

від відповідача: Пуляєва Ю.Д., довіреність № 32 від 10.05.2017р.;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (далі - відповідач-1); 2) товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" (далі - відповідач-2) про стягнення 72 935,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті недбалих дій відповідача відбулось залиття нежитлового приміщення, яке належить ПАТ "Київенерго", що розташоване за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, внаслідок чого позивачу завдано збитків на суму 72 935,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2016р. порушено провадження у даній справі № 910/14171/16, розгляд справи призначений на 01.09.2016р.

31.08.2016р. через загальний відділ господарського суду від відповідача-2 надійшли відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає з підстав того, що він не є балансоутримувачем будинку № 40-З по вул. Драгоманова в м. Києві, як і не є суб'єктом господарювання, що здійснює централізоване постачання холодної води та відповідно не несе відповідальності за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, по яким здійснюється постачання холодної води. За твердженнями відповідача, такі послуги надаються ПрАТ "АК "Київводоканал" на підставі прямих договорів зі споживачами, зокрема, і з ПАТ "Київенерго".

В судовому засіданні 01.09.2016р. оголошувалась перерва до 08.09.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2016р. призначено по справі №910/14171/16 комплексну судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2016р. зупинено провадження у справі № 910/14171/16 на час проведення комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи Київською незалежною судово-експертною установою.

14.02.2017р. на адресу Господарського суду міста Києва надійшов Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 20840 від 16.01.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2017р. поновлено провадження у справі № 910/14171/16 та розгляд справи призначений на 23.03.2017р.

20.03.2017р. через загальний відділ господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі та заява про збільшення позовних вимог, згідно якої останній просить стягнути солідарно з відповідачів кошти в розмірі 107 516,00 грн.

Подана позивачем заява про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду, а тому подальший розгляд справи здійснювався відповідно до зазначених в ній вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, в засіданні суду 23.03.2017р. оголошено перерву до 30.03.2017р.

29.03.2017р. через загальний відділ господарського суду від відповідача-1 надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог та клопотання про повернення шарового крану, у зв'язку з закінченням проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, в засіданні суду 30.03.2017р. оголошено перерву до 13.04.2017р., у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів по справі.

05.04.2017р. через загальний відділ господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення з доказами.

13.04.2017р. через загальний відділ господарського суду від відповідача надійшли заперечення по справі.

За результатом дослідження поданих сторонами додаткових доказів, суд дійшов висновку про витребування нових доказів по справі, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 18.05.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2017р. розгляд справи відкладено на 15.06.2017р., у зв'язку із залученням третьої особи та витребуванням доказів.

14.06.2017р. через загальний відділ господарського суду від ПАТ "АК "Київводоканал" надійшло повідомлення, в якому останнє повідомляє про неможливість у визначений судом строк надати витребувані судом докази.

14.06.2017р. через загальний відділ господарського суду від позивача надійшли витребувані судом докази та заява про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути збитки з товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" в розмірі 107 516,00 грн., яка прийнята судом до розгляду, а тому подальший розгляд справи здійснювався відповідно до зазначених в ній вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017р. розгляд справи відкладено на 13.07.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2017р., на підставі ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" виключено зі складу відповідачів у справі.

Присутній у судовому засіданні 13.07.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог та про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, письмових пояснень не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013р. публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" передало, а товариство з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" прийняло на баланс житловий будинок АДРЕСА_1 від 27.12.2013р. що підтверджується Актом приймання-передачі житлового будинку АДРЕСА_1 від 27.12.2013р.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25219288 від 06.08.2014р. виданого Реєстраційною службою головного управління юстиції в м. Києві нежилі приміщення (групи приміщень №232) (в літ. А) площею 135,3 кв. м, що розташовані в м. Києві по АДРЕСА_1 належить на праві власності публічному акціонерному товариству "Київенерго".

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2016р. у нежитловому приміщенні загальною площею 135,3 кв. м, що розташоване в м. Києві по АДРЕСА_1, відбулось залиття першого поверху - центру обслуговування клієнтів публічного акціонерне товариство "Київенерго".

Позивачем було подано відповідачу заяву від 27.01.2016р. з проханням створити комісію для фіксації факту залиття нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Факт пошкодження приміщення позивача зафіксований в акті від 27.01.2016р., складеному та підписаному представниками відповідача-1 та позивача. У вказаному акті встановлено, що залиття відбулось з офісного приміщення НОМЕР_1 по причині розриву шарового крану на стояку холодного водопостачання з вини власника даного офісного приміщення.

Пошкоджений шаровий кран холодного водопостачання демонтовано, опечатано пломбою №П-Н4ПУЕН та передано на зберігання першому заступнику директора ТОВ "Перший український експертний центр" Гізуну О.О. Здійснено заміну пошкодженого крану.

Відповідно до дефектного акту від 05.02.2017р. розмір заподіяної шкоди позивачу як власнику нежитлового приміщення (групи приміщень №232) (в літ. А) площею 135,3 кв. м, що розташоване в м. Києві по АДРЕСА_1, становить 72 935,12грн.

25.02.2016р. ПАТ «Київенерго» звернулося із претензією про відшкодування збитків, завданих залиттям нежитлового приміщення до балансоутримувача - ТОВ «Перший Український Експертний Центр», яка залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи за результатами проведення судової будівельної технічної експертизи №20840 від 16.01.2017р.:

- причиною залиття, яке відбулося 27.01.2016р., першого поверху нежитлового приміщення центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, є потрапляння вологи під час залиття вказаних приміщень з вище розташованого офісного приміщення НОМЕР_1;

- залиття першого поверху нежитлового приміщення центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго» могло відбутися з причин установки неякісного шарового (кульового) крану, який знаходиться в приміщенні НОМЕР_1;

- вартість поновлювального ремонту, виконання якого необхідно для приведення нежитлового приміщення, площею 135,3 кв.м, центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, у стан, що був до залиття, яке відбулось 27.01.2016р., становить - 56 290,00грн.

- розмір матеріальної шкоди (збитків), завданих ПАТ «Київенерго» внаслідок залиття першого поверху нежитлового приміщення, площею 135 кв.м, центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, становить 51 226,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що внаслідок залиття приміщення, що належить йому на праві власності, позивачу було завдано збитків у загальному розмірі 107 516,00 грн., які мають бути відшкодовані, за його переконанням, відповідачем як балансоутримувачем відповідного житлового будинку.

Відповідач проти позову заперечує стверджуючи, що товариство з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" не є відповідальною особою за завдані позивачу збитку, а обов'язок з їх відшкодування у нього відсутній.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Судом встановлено, що ТОВ «Перший Український Експертний Центр» є балансоутримувачем будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до акту приймання-передачі від 27.12.2013р.

Заперечення відповідача проти вказаного факту судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Зазначені обов'язки виконавця передбачені також і Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005р. (далі - Правила № 630).

Відповідно до п. 32 Правил № 630 виконавець зобов'язаний, зокрема: проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором.

У відзиві на позовну заяву та письмових пояснення відповідач також наголошує, що не є суб'єктом господарювання, який здійснює централізоване постачання холодної води та відповідно не несе відповідальності за технічний стан внутрішньобудинкових мереж, по яким здійснюється постачання холодної води. За твердженнями відповідача, такі послуги надаються ПрАТ "АК "Київводоканал" на підставі прямих договорів зі споживачами, зокрема, і з ПрАТ "Київенерго", а тому контроль за станом мереж в даному випадку відноситься до компетенції виконавця комунальних послуг щодо водопостачання - ПрАТ "АК "Київводоканал".

Однак, з наведеним твердженням відповідача суд не погоджується, оскільки ПрАТ «АК «Київводоканал» є виробником послуг з водопостачання та водовідведення та обслуговує тільки ті мережі водопостачання та водовідведення, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем, що регламентовано пунктом 1.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. № 190.

При цьому, як встановлено судом, ПрАТ «АК «Київводоканал» не є балансоутримувачем внутрішньобудинкових мереж в будинку за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із не відповідає за їх стан.

Відповідно до п. 5.3.4 Правил № 76 під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.

Пунктом 2.3.6 Правил № 76 передбачено, що у разі залиття, аварії в квартирі складається відповідний акт. В акті повинно бути зазначено причину залиття квартири.

Факт залиття нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується Актом від 27.01.2016р., складеним та підписаним представниками відповідача та позивача

В Акті від 27.01.2016р. зазначено, що залиття центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго» по АДРЕСА_1 відбулось з офісного приміщення НОМЕР_1 по причині розриву шарового крану на стояку холодного водопостачанання з вини власника даного офісного приміщення.

Крім того, у висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи №20840 від 16.01.2017р., складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, зазначено, що залиття першого поверху нежитлового приміщення центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго» могло відбутися з причин установки неякісного шарового (кульового) крану, який знаходиться в приміщенні НОМЕР_1.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що причиною залиття центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго» по АДРЕСА_1 є розрив шарового крану на стояку холодного водопостачанання в офісному приміщенні НОМЕР_1, яке розташовано поверхом вище у будинку по АДРЕСА_1.

Частина 4 статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов'язує.

У відповідності зі статтею 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, нежитлове приміщення НОМЕР_1, загальною площею 162,2 кв. м, у будинку АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №25110534 від 04.08.2014р.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, власник квартири зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приладів та обладнання будинку.

Враховуючи викладене, оскільки тягар утримання майна несе власник, тобто фізична особа ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що саме власник квартири має нести відповідальність за залиття центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго» по АДРЕСА_1. При цьому, судом враховано, що будинок АДРЕСА_1 є новим та його експлуатація фактично здійснюється тільки, починаючи з 2014 року, що виключає наявність суттєвого фізичного зносу внутрішньобудинкових систем. Водночас, з пояснень учасників судового процесу було встановлено, що власник нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на даний час його не експлуатує та відповідно не здійснює належний догляд за технічним станом приміщення. В свою чергу, відповідач не наділений повноваженнями щодо можливостей впливу на власника приміщення, пов'язаних з утриманням та експлуатацією його приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність складу правопорушення, що включає такі елементи:

1) протиправність поведінки (дії чи бездіяльності) особи;

2) шкідливий результат такої поведінки - шкоду (збитки), їх наявність та розмір;

3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками;

4) вина особи, яка заподіяла шкоду.

Враховуючи предмет позову та обставини даної справи, необхідним фактом, що потребує встановлення, є наявність або відсутність у діях відповідача протиправної поведінки, тобто поведінки, яка не відповідає вимогам закону та призводить до порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) та охоронюваних законом інтересів іншої особи.

Так, протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. Протиправною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

Протиправна бездіяльність полягає в утриманні від певних дій. Протиправною бездіяльністю вважається також поведінка, коли на особу покладено юридичний обов'язок діяти в певній ситуації. Такі обов'язки можуть випливати із правових актів, умов договору, із службових обов'язків.

При цьому, важливим є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою (збитками), оскільки протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав, а шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

Законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами усіх елементів, необхідних для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, а саме протиправності поведінки (дії чи бездіяльності) саме відповідача, зв'язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, а також вини відповідача у спричиненні шкоди.

Крім того, судом враховано, що за приписами статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак, як вбачається з заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, останній об'єднав суму завданих збитків з сумою, необхідною для проведення відновлювального ремонту, що суперечить ч. 2 ст. 1192 ЦК України

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Київенерго" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Також, статтею 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.09.2016р. призначено у справі № 910/14171/16 судову експертизу, оплату витрат по проведенню якої покладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр".

За таких обставин, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрати за проведення судової експертизи у розмірі 7 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з публічне акціонерне товариство "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ) публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (04060, м. Київ, вул. Берлінського, 15, ) витрати за проведення судової експертизи у розмірі 7 000,00 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.07.2017р.

СуддяА.І. Привалов