РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017Справа №910/7674/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до про Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії
Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (представник за довіреністю);

від відповідача: Шкута Р.І. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі також - «Позивач») звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (надалі також - «Відповідач») про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 010/01-04/08-384 «Інвестиційний кредит суб'єктам Мікро та Малого бізнесу (на придбання обладнання тощо)», відповідно до якого кредитор з 25.06.2008 надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Кредитний ліміт становить 68 042 дол. США 00 центів, остаточне погашення кредиту - 18.06.2018. Крім того, з метою забезпечення вимог, що витікають з кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008, між Позивачем та Відповідачем укладено іпотечний договір від 28.06.2008 року, відповідно до якого у разі невиконання умов кредитного договору, Іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок нерухомого майна: нежитлова будівля: банно-пральний комплекс , що складається з: бані А-1, цегляної, загальною площею 443,2 кв.м., котельні Б-1, цегляної, загальною площею 84,1 кв.м., сторожки В-1, цегляної, загальною 3,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 який належить Іпотекодавцю на праві власності. Як зазначає Позивач, всупереч умов кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року поточний рахунок у валюті для зарахування кредиту у доларах США банком не відкривався, договір банківського рахунку не укладався. Тому після зарахування 68 042 дол. США 00 центів на транзитний рахунок банку № НОМЕР_1 жодних розпоряджень, доручень, заяв на продаж валюти на міжбанківському валютному ринку Позивач банку не надавав, умов продажу не визначив, тобто банк самостійно здійснив конвертацію суми кредиту 68 042 дол. США 00 центів у еквіваленті до національної валюти по курсу 4, 8489 грн. - 329 928 грн. 85 коп. у національній валюті гривні на суму 307 890 грн. 05 коп. по курсу 4, 525 грн., та зарахував 307890,05 грн. на поточний рахунок Позивача у національній валюті № НОМЕР_2. За таких обставин, Позивач просить Суд визнати дії Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" щодо розпорядження кредитними коштами у сумі 68 042 дол. США 00 центів шляхом конвертації їх у національну валюту гривні на суму 307 890 грн. 05 коп. по курсу 4,525 грн. неправомірними та зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" здійснити перерахунок всіх платежів та банківських операцій, що були проведені між сторонами кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року та перевести в національну валюту України - гривню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 року порушено провадження у справі № 910/7674/17, судове засідання призначено на 31.05.2017 року.

26.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

31.05.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін.

В судовому засіданні представник позивача подав письмові пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.05.2017 року. Крім того, представник позивача підтримав клопотання про витребування у Відповідача оригіналів кредитної справи, первинних документів, виписок по відкритим рахункам за Кредитним договором №010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року та зазначив, що звертався до Відповідача з листами в яких просив надати відомості щодо здійснення Позивачем оплат за Кредитним договором і відомості щодо нарахування заборгованості по кредиту та штрафних санкцій. Представник відповідача зазначив, що оригінали документів знищено на підставі акту, а кредитна справа містить в собі лише копії договорів, які долучені до позовної заяви.

Суд, розглянувши клопотання Позивача про витребування доказів, вислухавши думку представників сторін, керуючись статтею 38 Господарського процесуального кодексу, Суд прийшов до висновку про його задоволення в частині витребування у Відповідача виписок про всім відкритим банківським рахункам за Кредитним договором №010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року в розрізі тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та нарахування штрафних санкцій з моменту видачі кредиту.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль";

2) Відповідача надати інформацію з посиланням на належні докази щодо розгляду листів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про надання відомостей щодо здійснення Позивачем оплат за Кредитним договором і відомостей щодо нарахування заборгованості по кредиту, відсотків за користування кредитом та нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 року відкладено розгляд справи на 21.06.2017 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

15.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду від 31.05.2017 року.

21.06.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін.

В судовому засіданні представник позивача подав заперечення на відзив, клопотання про витребування у Національного банку України інформації та залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача, клопотання про витребування доказів у Відповідача.

Щодо клопотання Відповідача про залучення Національного банку України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача, Суд зазначив наступне.

Відповідно до п.1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотання сторін, прокурора.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Однак, Суд звертає увагу на те, що Позивачем не наведено належних обґрунтувань щодо того, як рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки Національного банку України, а тому Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання. Крім того, Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Позивача про витребування у Національного банку України інформації.

Розглянувши клопотання Позивача про витребування доказів у Відповідача, керуючись статтею 38 Господарського процесуального кодексу, Суд прийшов до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 року відкладено розгляд справи на 12.07.2017 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

05.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про витребування у Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" доказів у справі: платіжного документу №1 (інші документи) про зарахування 307890 грн. 05 коп. на поточний рахунок НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1 та виписку про здійснення цієї проводки; інформації о котрій години банком була проведена вказана операція; інформація про те чи була зареєстрована та підтверджена 01.07.2008 року Національним банком України заява про продаж 68042 доларів США на міжбанківському валютному ринку України за дорученням ОСОБА_1, чи була укладена угода 01.07.2008 р. про продаж вказаної суми; інформацію про сальдо в іноземній валюті - доларах США на рахунках Миколаївської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" станом на 01.07.2008 р., 02.07.2008 р.; інформацію про обороти за рахунками в іноземній валюті Миколаївської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" станом на 01.07.2008 р., 02.07.2008 р.

05.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про витребування у Державної служби фінансового моніторингу України інформації про те, чи була зареєстрована 01.07.2008 р. ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" чи Миколаївською дирекцією ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" заява ОСОБА_1 про продаж 01.07.2008 р. на міжбанківському валютному ринку України 68042 доларів США та про результати аналізу вказаної фінансової операції.

07.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява про виконання вимог ухвали суду від 21.06.2017 року.

10.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

10.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про витребування у Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" деталізованої виписки з автоматизованої банківської системи про фінансові операції.

12.07.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін.

В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про витребування у Національного банку України інформації та клопотання про витребування у Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" доказів по справі.

Суд, розглянувши клопотання Позивача про витребування у Державної служби фінансового моніторингу України інформації по справі, керуючись статтею 38 Господарського процесуального кодексу, прийшов до висновку про його задоволення.

Що стосується клопотань Позивача про витребування у Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" доказів у справі від 05.07.2017 року, від 12.07.2017 року, деталізованої виписки з автоматизованої банківської системи про фінансові операції від 10.07.2017 року, Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 року зобов'язано Відповідача надати: кредитну справу за Кредитним договором №010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року; довідку про розрахункові рахунки (із зазначенням номеру та призначення), відкриті Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" для обслуговування кредиту за Кредитним договором №010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року Договори на відкриття рахунків в національній та іноземній валюті; оригінали первинних документів по яким Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" була видана сума кредиту, нараховано комісії банку, неустойки, штрафи, пеня та інші платежі за Кредитним договором №010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року; оригінали первинних документів на підставі яких здійснювалось погашення платежів за Кредитним договором №010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року; оригінали первинних документів бухгалтерського обліку, в яких відображені операції, що здійснені банком для продажу/конвертації валюти 01.07.2008 року; оборотньо-сальдові відомості за 01.07.2008 року, в яких відображені господарські операції з видачі кредиту та продажу 68 042 доларів США на МВР України за Кредитним договором №010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року; надати інформацію з посиланням на належні докази про курс та обсяги операцій з іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України, проведені Миколаївською обласною дирекцією ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" за 01.07.2008 року; довідку про внутрішньобанківський курс долара США до гривні станом на 01.07.2008 року; надати положення про кредитування, порядок розгляду та прийняття рішень по кредитних заявках клієнтів малого і мікробізнесу, порядок роботи при кредитуванні корпоративних клієнтів у редакції, чинній на час оформлення кредитного договору з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та видачі кредиту з посиланням на нормативно-правові акти банку, яким вказані документи введені в дію, Технологічну карту №269 з адміністрування операцій кредитування корпоративних клієнтів, клієнтів МСБ, затвердженої протоколом №269 від 20.09.2007 року.

На виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 року Відповідачем було надано суду витребувані документи та повідомлено, що меморіальні та касові документи за 2008 р. були вилучені до знищення серед документів, що не підлягають зберіганню на підставі "Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання", затвердженого Постановою Правління Національного банку України №601 від 08.12.2004 р. Крім того, в судовому засіданні представник Відповідача повідомив суд щодо надання всіх документів, пов'язаних з видачею кредитних коштів Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, які наявні у банку та не знищені на підставі Акту №12 від 31.01.2014 року, а тому документи, про витребування яких зазначено у поданих клопотаннях Позивачем, у Відповідача відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотань Позивача про витребування у Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" доказів у справі від 05.07.2017 року, від 12.07.2017 року, деталізованої виписки з автоматизованої банківської системи про фінансові операції від 10.07.2017 року, у зв'язку з відсутністю таких документів у Відповідача.

Також, Суд звертає увагу, що витребування інформації про сальдо в іноземній валюті - доларах США на рахунках Миколаївської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" станом на 01.07.2008 р., 02.07.2008 р. та інформації про обороти за рахунками в іноземній валюті Миколаївської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" станом на 01.07.2008 р., 02.07.2008 р. не стосуються предмету спору в даній справі, а тому не є належними доказами, оскільки не містять інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування в справі № 910/7674/17.

Суд, розглянувши клопотання Позивача про витребування у Національного банку України інформації від 12.07.2017 року, приходить до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки в судовому засіданні задоволено клопотання Позивача про витребування у Державної служби фінансового моніторингу України інформації про те, чи була зареєстрована 01.07.2008 р. ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" чи Миколаївською дирекцією ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" заява ОСОБА_1 про продаж 01.07.2008 р. на міжбанківському валютному ринку України 68042 доларів США та про результати аналізу вказаної фінансової операції. А тому витребувана Позивачем інформація у Національного банку України буде надана Державною службою фінансового моніторингу України.

Також, Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Позивача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 26.07.2017 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

24.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли пояснення по справі.

24.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про призначення у справі судово - економічної експертизи.

25.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Державної служби фінансового моніторингу України надійшли пояснення по справі.

26.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про призначення колегіального розгляду справи №910/7674/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 року відмовлено Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про здійснення колегіального розгляду справи №910/7674/17 у складі трьох суддів.

В судовому засіданні 26.07.2017 року представник Позивача підтримала подане клопотання про призначення у справі судово - економічної експертизи, просив суд його задовольнити. Представник Відповідача заперечив проти задоволення клопотання про призначення у справі судово - економічної експертизи.

Суд, розглянувши клопотання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про призначення у справі судово - економічної експертизи, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

За приписами ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

За змістом п.5 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч.2 п.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

Проте, предметом спору в даній справі є визнання дій Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" щодо розпорядження кредитними коштами у сумі 68 042 дол. США 00 центів шляхом конвертації їх у національну валюту гривні на суму 307 890 грн. 05 коп. по курсу 4,525 грн. неправомірними та зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" здійснити перерахунок всіх платежів та банківських операцій, що були проведені між сторонами кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року та перевести в національну валюту України - гривню, та обставини даної справи Суд може встановити самостійно в межах її розгляду, оскільки суд в даній ситуації не обмежений щодо збирання та оцінки доказів та не потребує спеціальних знань, а тому в задоволенні клопотання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про призначення у справі судово - економічної експертизи Суд відмовляє.

В судовому засіданні 26.07.2017 року представником Позивача подано заяву про відвід судді Чинчин О.В. від розгляду справи №910/7674/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 року в задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про відвід судді Чинчин О.В. від участі у справі № 910/7674/17 відмовлено.

В судовому засіданні 26 липня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 26 липня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 010/01-04/08-384 «Інвестиційний кредит суб'єктам Мікро та Малого бізнесу (на придбання обладнання тощо)», умовами якого передбачено, що кредитор з 25.06.2008 року надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суми кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначні цим договором.

Кредит позичальнику надається на наступних умовах:

Кредитний ліміт - 68 042 дол. США 00 центів.

Кредит у сумі 68 042 дол. США 00 центів призначений на фінансування інвестиційних витрат, а саме: проведення поточного ремонту території кафе-сауни «Венеція»: придбання меблів, побутової техніки.

Виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується заставою:

-автотранспортного засобу, Daewoo Lanos TF 48Y, 2007 р.в., який на момент кладення цього договору належить позичальнику на праві власності;

- іпотекою банно-прального комплексу загальною площею 531,1 кв.м., що знаходиться за адресою Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Прибужани, вул. Одеська, 49 та на момент укладення цього договору належить позичальнику на праві власності.

Дата остаточного погашення кредиту - 18.06.2018.

Строк користування кредитом - 120 місяців.

Процентна ставка: 15,5 % річних.

Згідно з п.1.4 договору видача кредиту - це операція перерахування кредитних коштів кредитором з позичкового рахунку позичальника. Датою видачі кредиту вважається дата першого списання коштів з позичкового рахунку позичальника.

Пунктом 4.1 договору визначено, що обов'язковою умовою надання кредиту позичальнику є:

4.1.1. наявність поточного рахунку у Кредитора.

4.1.2. сплата комісії згідно з п. 1.3.1. цього Договору, укладання договорів забезпечення, передбачених п. 1.1.3. цього договору, та укладання договорів страхування відповідно до п.п. 1.3.4., 9.3 цього договору.

Відповідно до п. 4.2. договору на умовах цього договору, після виконання позичальником обов'язкових умов, вказаних в п. 4.1. цього договору, кредитор на підставі письмової заяви позичальника, зобов'язується надавати кредитні кошти з позичкового рахунку шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника №_____ згідно цільового призначення.

Додатком № 1 до кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року сторони погодили графік платежів.

З метою забезпечення вимог, що витікають з кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року, між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір від 28.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Нехимчуком К.Б. 28.06.2008 р. за реєстровим № 2158, відповідно до якого у разі невиконання умов кредитного договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок нерухомого майна: нежитлова будівля: банно-пральний комплекс, що складається з: бані А-1, цегляної, загальною площею 443,2 кв.м., котельні Б-1, цегляної, загальною площею 84,1 кв.м., сторожки В-1, цегляної, загальною 3,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 який належить Іпотекодавцю на праві власності.

Крім того, до кредитного договору сторонами у подальшому вносилися зміни і доповнення додатковими угодами.

Зокрема, 30.03.2010 року сторонами укладено додаткову угоду №010/01-04/08-384/2, в якій, поряд з іншим, фактичну заборгованість за сумою кредиту, яка становила 60901,25 дол. США, збільшено на суму 10715,84 дол. США заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, і кредитну заборгованість узгоджено в сумі 71617,09 дол. США, а також надано підприємцю Родік "кредитні канікули" на період 30.03 - 29.09.2010 р., а саме, звільнено її від сплати щомісячних платежів по сплаті суми кредиту на вказаний період (пп.1.2, 1.3, 2.1-2.3 додаткової угоди).

31.03.2010 року сторонами укладено додаткову угоду № 010/01-04/08-384/3, за умовами якої сторони узгодили фактичну кредитну заборгованість у сумі 71617 дол. США, підприємцю Родік надано "кредитні канікули по сплаті процентів", зокрема, тимчасово, у період 30.03 - 29.09.2010 р. включно, сторони домовились здійснювати облік 50 % від розміру щомісячного платежу за відсотками на додатковому рахунку нарахованих відсотків та змінити строк сплати позичальником даної частини щомісячного платежу по відсотках не пізніше останнього робочого дня дії кредитних канікул по сплаті відсотків.

На наступний день після закінчення періоду дії кредитних канікул по сплаті відсотків фактична заборгованість за сумою кредиту на дату закінчення терміну дії кредитних канікул збільшується на суму нарахованих відсотків на додатковому рахунку, якщо позичальник не сплатить її протягом дії кредитних канікул. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику (п.п. 1, 4, 5, 7.5, 8 додаткової угоди).

28.12.2010 року сторонами укладено додаткову угоду № 010/01-04/08-384/4, у відповідності до якої сторони дійшли згоди про реструктуризацію існуючої заборгованості.

Сторони узгодили, зокрема, що фактична кредитна заборгованість за кредитом, яка становила суму 72830,93 дол. США, збільшується на суму заборгованості зі сплати нарахованих відсотків за користування кредитними коштами і становить загальну суму 74707,96 дол. США. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Підприємцю Родік надаються кредитні канікули з встановленням пільгової відсоткової ставки у розмірі 8,31% річних на період 28.12.2010 р.-29.03.2011 р. На період дії кредитних канікул розмір щомісячного платежу по сплаті кредиту встановлено у сумі 100 дол. США.

Цією додатковою угодою сторони змінили строк погашення заборгованості відповідно до графіка повернення кредиту, який викладено в новій редакції, а кінцевий термін погашення кредиту скорочено, і визначено датою 16.06.2018 р. (п.п. 1,2,3,9.3 додаткової угоди).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Фізична особа - підприєець ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до умов договору остання повинна була отримати у власність на поточний рахунок кредитні кошти в іноземній валюті у сумі 68 042 дол. США 00 центів, проте Відповідач в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України здійснив конвертацію суми кредиту 68 042 дол. США 00 центів у еквіваленті до національної валюти по курсу 4, 8489 грн. - 329 928 грн. 85 коп. у національній валюті гривні на суму 307 890 грн. 05 коп. по курсу 4, 525 грн., та зарахував 307890,05 грн. на поточний рахунок Позивача у національній валюті № НОМЕР_2. При цьому, як зазначає Позивач, поточний рахунок у валюті для зарахування кредиту у доларах США банком не відкривався, договір банківського рахунку не укладався. Крім того, Позивач зазначає, після зарахування 68 042 дол. США 00 центів на транзитний рахунок банку № НОМЕР_1 жодних розпоряджень, доручень, заяв на продаж валюти на міжбанківському валютному ринку Позивач банку не надавав, умов продажу не визначав. За таких обставин, Позивач просить Суд визнати дії Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" щодо розпорядження кредитними коштами у сумі 68 042 дол. США 00 центів шляхом конвертації їх у національну валюту гривні на суму 307 890 грн. 05 коп. по курсу 4,525 грн. неправомірними та зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" здійснити перерахунок всіх платежів та банківських операцій, що були проведені між сторонами кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року та перевести в національну валюту України - гривню.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року та додаткових угод до нього між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1056 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, 25.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 010/01-04/08-384 «Інвестиційний кредит суб'єктам Мікро та Малого бізнесу (на придбання обладнання тощо)», умовами якого передбачено, що кредитор з 25.06.2008 року надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суми кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначні цим договором.

Кредит позичальнику надається на наступних умовах:

Кредитний ліміт - 68 042 дол. США 00 центів.

Кредит у сумі 68 042 дол. США 00 центів призначений на фінансування інвестиційних витрат, а саме: проведення поточного ремонту території кафе-сауни «Венеція»: придбання меблів, побутової техніки.

Виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується заставою:

-автотранспортного засобу, Daewoo Lanos TF 48Y, 2007 р.в., який на момент кладення цього договору належить позичальнику на праві власності;

- іпотекою банно-прального комплексу загальною площею 531,1 кв.м., що знаходиться за адресою Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Прибужани, вул. Одеська, 49 та на момент укладення цього договору належить позичальнику на праві власності.

Дата остаточного погашення кредиту - 18.06.2018.

Строк користування кредитом - 120 місяців.

Процентна ставка: 15,5 % річних.

З матеріалів справи вбачається, що 25.09.2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зверталася до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсними додаткових угод до кредитного договору від 25.06.2008 р. № 010/01-04/08-384 у певній частині, а саме, в додаткових угодах від 30.03.2010 р. - п.1.3, від 31.03.2010 р. - п.п.4,5, пп.7.5, від 28.12.2010 р. - п.1, пп.9.3, якими передбачено збільшення заборгованості за сумою кредиту на суму відсотків, нарахованих Кредитором на додатковому рахунку, як такі, що суперечать законодавству; про розірвання укладеного між ними вказаного кредитного договору.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 у справі № 915/1715/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 року, відмовлено повністю у задоволені позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсними п. 1.3 додаткової угоди від 30.03.2010 р. № 010/01-04/08-384/2, п.п. 4,5,7.5 додаткової угоди від 31.03.2010 р. № 010/01-04/08-384/3, п.1, пп.9.3 додаткової угоди від 28.12.2010 р. № 010/01-04/08-384/4 до кредитного договору від 25.06.2008 р. № 010/01-04/08-384 та про розірвання цього кредитного договору, які укладені між ними.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.08.2016 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 у справі № 915/1715/15 залишено без змін.

У вищезазначених судових актах встановлено, що на виконання умов кредитного договору Відповідачем було надано Позивачу кредит саме в іноземній валюті в сумі 68 042,00 дол. США, що підтверджується зарахуванням коштів у доларах США на позичковий рахунок № 20734291 згідно з меморіальним валютним ордером від 01.07.2008 № 1, та на підставі заяви позивача від 01.07.2008 року здійснено у встановленому порядку обмін кредитних коштів у сумі 68042,00 дол. США на гривню з зарахуванням їх на поточний рахунок Позивача, відкритий у відповідача.

На підставі наведеного Суд дійшов висновку про те, що Відповідач своєчасно та належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а посилання Позивача на істотне порушення договору спростовується матеріалами справи № 915/1715/15.

Крім того, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 у справі № 915/1715/15, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 року та Вищого господарського суду України від 17.08.2016 року, яке набрало законної сили, було встановлено, що на підставі заяви Позивача від 01.07.2008 р. Відповідачем здійснено у встановленому порядку обмін кредитних коштів у сумі 68042,00 дол. США на гривню з зарахуванням їх на поточний рахунок Позивача, відкритий у Відповідача, що свідчить про те, що Відповідач своєчасно та належним чином виконав взяті на себе за договором кредиту зобов'язання та з дотриманням положень статті 4 кредитного договору, а крім того, виконав ще доручення Позивача щодо обміну кредитних коштів

Факт отримання вказаних коштів у національній валюти та використання їх визнавалося Позивачем під час розгляду справи № 915/1715/15, а тому доводи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що при перерахуванні їй цих грошових коштів було порушено порядок, передбачений договором та її заява була оформлена неналежним чином, не прийнято судом до уваги, оскільки метою укладання Кредитного договору було отримання коштів і Відповідач з урахуванням заяви (волевиявленням) Позивача виконав свої зобов'язання за договором, а саме спочатку надав їй кредит в іноземній валюті, а потім обміняв їх на національну валюту.

При цьому, Суд у справі № 915/1715/15 зазначив, що Позивач, отримавши кредитні кошти в липні 2008 року та вважаючи, відповідно до позовної заяви, що Банк (Відповідач) істотно порушив умови Кредитного договору, на протязі семі років не звертався до Відповідача з претензіями або до суду з цього питання і не оспорювала отримання грошових коштів (в кінцевому результаті) в національній валюті, тобто погоджувалась з таким порядком отримання коштів.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судове рішення у справі № 915/1715/15 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому факт видачі Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 кредиту в іноземній валюті в сумі 68 042,00 доларів США підтверджується зарахуванням коштів у доларах США на позичковий рахунок № 20734291 згідно з меморіальним валютним ордером від 01.07.2008 № 1, та факт здійснення Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" у встановленому порядку на підставі заяви позивача від 01.07.2008 року обміну кредитних коштів у сумі 68042,00 дол. США на гривню з зарахуванням їх на поточний рахунок Позивача, відкритий у відповідача, підтверджено рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 у справі № 915/1715/15, яке набрало законної сили.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зверталась до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсною заяви, поданої 01.07.2008 року до Миколаївської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про перерахування з позичкового рахунку № 20134291 коштів у сумі 68 042 дол. США на транзитний рахунок банку з метою продажу на міжбанківському валютному ринку та зарахування гривневого еквіваленту на поточний рахунок № НОМЕР_2 згідно умов кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2016 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 року у справі № 915/1035/16, у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Вищенаведеними судовими актами встановлено, що відповідно до п. 4.2 Технологічної карти № 269 з адміністрування операцій кредитування корпоративних клієнтів, клієнтів МСБ, затвердженої протоколом № 269 від 20.09.2007 року, перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку здійснюється у порядку, передбаченому кредитним договором, на підставі письмових заяв позичальника шляхом оформлення розпоряджень та/або платіжних доручень, зокрема, на транзитні рахунки "Райффайзен Банк Аваль" (рахунки для продажу/конверсії валюти, рахунки для оплати акредитивів та інші) тощо.

Відповідно до п. 4.6 вищевказаної Технологічної карти перерахування кредитних коштів на транзитні рахунки в «Райффайзен Банк Аваль» здійснюється у наступних випадках: для здійснення продажу іноземної валюти за гривню (п. 4.6.1 Технологічної карти). У цьому випадку в кредитному договорі обов'язково має бути передбачено, що кредитні кошти можуть бути надані шляхом продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку з подальшим перерахуванням отриманого гривневого еквіваленту на поточний рахунок позичальника.

Позичальник у цьому випадку надає заяву на отримання кредиту з подальшим продажем іноземної валюти на гривню. Працівник підрозділу адміністрування кредитів готує розпорядження працівникам операційного підрозділу на перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на відповідний транзитний рахунок. Розпорядження візується працівником підрозділу адміністрування кредитів, начальником/заступником начальника підрозділу адміністрування кредитів, підписується уповноваженими особами Банку з правом першого та другого підпису. Одночасно, працівник підрозділу адміністрування кредитів готує заяву на продаж іноземної валюти (встановленого зразка), яка візується працівником підрозділу адміністрування кредитів, начальником/заступником начальника підрозділу адміністрування кредитів та передається підрозділу продажу казначейських продуктів.

Таким чином, операція з перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на транзитний рахунок банку з подальшим продажем іноземної валюти в гривню та зарахування гривневого еквіваленту на поточний рахунок позичальника відбувається на підставі двох заяв позичальника: 1) заяви на отримання кредиту з подальшим продажем іноземної валюти та 2) заяви на продаж іноземної валюти (встановленого зразка).

Судом у справі 915/1035/16 встановлено, що 01.07.2008 року позивачем ФОП ОСОБА_1 було подано до відповідача МОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заяву вх. № 04-11/14-33165 від 01.07.2008 року, в якій позивач просив перерахувати з позичкового рахунку № 20734291 грошові кошти в сумі 68 042 дол. США 00 центів на транзитний рахунок № НОМЕР_1 з метою продажу на міжбанківському валютному ринку та подальшого зарахування гривневого еквіваленту на поточний рахунок № НОМЕР_2 згідно умов кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року.

На підставі Технологічної карти № 269 від 20.09.2007 року Банком видано Розпорядження відділу платежів та обліку, казначейських, кредитних, депозитних та документарних операцій від 01.07.2008 року про проведення наступної операції (проводки): "видача кредиту по договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року для продажу на міжбанківському валютному ринку з наступним зарахуванням гривневого еквіваленту на поточний рахунок клієнта НОМЕР_2 в МОД ВАТ "Райффайзен Банк Аваль". Розпорядження підписано директором МОД ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", головним бухгалтером МОД ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", начальником відділу моніторингу, кредитного контролю та адміністрування кредитів.

На виконання умов кредитного договору та вищевказаної заяви відповідач МОД АТ «Раййфайзен Банк Аваль» надав позивачу ФОП ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 68 042, 00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 01.07.2008 року, в якому в призначенні платежу зазначено «надання кредитних коштів згідно умов кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року для продажу на міжбанківському валютному ринку та зарахуванню гривень на поточний рахунок клієнта». Грошові кошти зараховані на позичковий рахунок № 20734291 з подальшим зарахуванням на транзитний рахунок для вільного продажу № НОМЕР_1.

Відповідно до банківської виписки по особовому рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за 01.07.2008 року та меморіального ордеру № 1 від 01.07.2008 року в цей день відбулось зарахування на вищевказаний поточний рахунок позивача грошових коштів в розмірі 307 890, 05 грн., призначення платежу: «транзитний рахунок, зарахування клієнтам купленої валюти, зарахування гривень після продажу 68 042, 00 доларів США по курсу 4, 525».

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.10.2016 року у справі № 915/1035/16 у відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» витребувано додаткові документи, зокрема, оригінал заяви про продаж 68 042, 00 доларів США в 2008 році.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Миколаївської області від 18.10.2016 року відповідачем у справі № 915/1035/16 було подано письмові пояснення, в яких відповідачем зазначено, що так як вищевказаний документ відноситься до касових документів, 07.11.2016 року направлено запит до архіву Миколаївської ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль». Отримано офіційну архівну довідку, що меморіальні та касові документи за 2008 рік (в тому числі і Вознесенського відділення за 2008 рік) були вилучені до знищення серед документів, що не підлягають зберіганню на підставі «Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання», затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 601 від 08.12.2004 року.

Тобто, вказаний документ був вилучений та знищений на підставі Акту № 12 від 31.01.2014 року, так як строк їх зберігання 5 років.

При цьому, факт отримання позивачем ФОП ОСОБА_1 грошових коштів в валюті "гривня" не заперечувалося сторонами у справі № 915/1035/16.

Метою укладання кредитного договору було отримання коштів і відповідач з урахуванням заяви (волевиявленням) позивача виконав свої зобов'язання за договором, а саме спочатку надав позивачу кредит в іноземній валюті, а потім обміняв їх на національну валюту.

Кредитні кошти частково погашались позивачем ФОП ОСОБА_1 в валюті «долар США», що підтверджується банківською випискою по рахунку № 20734291.

Крім того, під час розгляду справи № 915/1035/16 Суд відхилив доводи позивача про обізнаність із заявою з моменту вручення її банком лише 09.02.2015 року, оскільки позивач підписував заяву особисто, при цьому позивач, отримавши грошові кошти в липні 2008 року та вважаючи, що банк (відповідач) істотно порушив умови кредитного договору, починаючи з 2008 року не звертався до відповідача з претензіями або до суду з цього питання і не оспорював отримання грошових коштів (в кінцевому результаті) в національній валюті, тобто погоджувався з таким порядком отримання коштів.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Миколаївської області від 05.12.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 року у справі № 915/1035/16, на підставі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиційне значення, а тому повторного доведення не потребують.

В обґрунтування заявлених позовних вимог у даній справі Фізична особа - підприєець ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до умов договору, остання повинна була отримати у власність на поточний рахунок кредитні кошти в іноземній валюті у сумі 68 042 дол. США 00 центів, проте Відповідач в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України здійснив конвертацію суми кредиту 68 042 дол. США 00 центів у еквіваленті до національної валюти по курсу 4, 8489 грн. - 329 928 грн. 85 коп. у національній валюті гривні на суму 307 890 грн. 05 коп. по курсу 4, 525 грн., та зарахував 307890,05 грн. на поточний рахунок Позивача у національній валюті № НОМЕР_2. При цьому, як зазначає Позивач, поточний рахунок у валюті для зарахування кредиту у доларах США банком не відкривався, договір банківського рахунку не укладався. Крім того, Позивач зазначає, після зарахування 68 042 дол. США 00 центів на транзитний рахунок банку № НОМЕР_1 жодних розпоряджень, доручень, заяв на продаж валюти на міжбанківському валютному ринку Позивач банку не надавав, умов продажу не визначав.

Відповідно до ч. 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2008 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано до МОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заяву вх. № 04-11/14-33165 від 01.07.2008 року, в якій позивач просив перерахувати з позичкового рахунку № 20734291 грошові кошти в сумі 68 042 дол. США 00 центів на транзитний рахунок № НОМЕР_1 з метою продажу на міжбанківському валютному ринку та подальшого зарахування гривневого еквіваленту на поточний рахунок № НОМЕР_2 згідно умов кредитного договору № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року».

Відповідно до банківської виписки по особовому рахунку ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_2 за 01.07.2008 року та меморіального ордеру № 1 від 01.07.2008 року в цей день відбулось зарахування на вищевказаний поточний рахунок позивача грошових коштів в розмірі 307 890, 05 грн., призначення платежу: «транзитний рахунок, зарахування клієнтам купленої валюти, зарахування гривень після продажу 68 042, 00 доларів США по курсу 4, 525».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2017 року зобов'язано Державну службу фінансового моніторингу України надати інформацію про те, чи була зареєстрована 01.07.2008 р. ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" чи Миколаївською дирекцією ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про продаж 01.07.2008 р. на міжбанківському валютному ринку України 68042 доларів США та інформацію про результати аналізу вказаної фінансової операції.

На виконання вимог ухвали суду листом №2709/0820-04 від 20.07.2017 року Державна служба фінансового моніторингу України повідомила, що Держфінмоніторинг не здійснює облік реєстрації заяв фізичних осіб - підприємців про продаж валюти на міжбанківському валютному ринку України і тому не може надати даної інформації. Крім того, інформація, отримана під час здійснення державного фінансового моніторингу спеціально уповноваженим органом, відповідно до п.40 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» є таємницею фінансового моніторингу.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги факти, встановлені судами під час розгляду справи № 915/1715/15 та справи № 915/1035/16, Суд зазначає, що метою укладання кредитного договору було отримання коштів і відповідач з урахуванням заяви (волевиявленням) позивача виконав свої зобов'язання за договором, а саме спочатку надав позивачу кредит в іноземній валюті, а потім обміняв їх на національну валюту, а тому доводи Позивача стосовно того, що Відповідач в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України здійснив конвертацію суми кредиту 68 042 дол. США 00 центів у еквіваленті до національної валюти по курсу 4, 8489 грн. - 329 928 грн. 85 коп. у національній валюті гривні на суму 307 890 грн. 05 коп. по курсу 4, 525 грн., та зарахував 307890,05 грн. на поточний рахунок Позивача у національній валюті № НОМЕР_2, визнаються Судом безпідставними. При цьому, Суд звертає увагу, що факт знищення оригіналу заяви про продаж 68 042, 00 доларів США в 2008 році на підставі Акту № 12 від 31.01.2014 року, не спростовує факту отримання, користування та сплати нарахованих відсотків за Кредитним договором № 010/01-04/08-384 від 25.06.2008 року, починаючи з 2008 року, оскільки підтверджується іншими вищенаведеними та оціненими Судом доказами у справі.

Стосовно посилання Позивача в обґрунтування позовних вимог на Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.03.2003 року № 82, Суд відзначає наступне.

Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 05.03.2003 року № 82 (чинне на момент надання кредитних коштів), встановлює загальні вимоги Національного банку України до оформлення та подання клієнтами платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах для здійснення транскордонних переказів (крім банківських металів) і переказів у межах України, заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів до уповноважених банків і інших фінансових установ (далі - уповноважені банки) та порядку їх виконання, а також порядку зарахування коштів в іноземній валюті або банківських металів на рахунки бенефіціарів та банків.

Згідно з п. 1.5 вищевказаного Положення для здійснення операцій з купівлі або продажу іноземної валюти або банківських металів на міжбанківському валютному ринку України (далі - МВРУ) клієнти уповноважених банків використовують заяви про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів за зразками, що наведені в додатках 2, 3, 4 та 5 до цього Положення, або за довільною формою, але із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 3.3 та 3.4 цього Положення. Разом з тим під час операції конвертації однієї іноземної валюти в іншу іноземну валюту або одного виду банківського металу в інший вид банківського металу клієнт подає до уповноваженого банку, що його обслуговує, заяву про купівлю іноземної валюти або банківських металів за довільною формою, але із зазначенням обов'язкових реквізитів, передбачених в абзацах другому - дев'ятому пункту 3.3 цього Положення. Для здійснення операцій з купівлі або продажу іноземної валюти на МВРУ клієнти уповноважених банків можуть використовувати форми заяв про купівлю або продаж іноземної валюти, аналогічні тим, що наведені у додатках 2-5 до цього Положення, але без урахування реквізитів, які стосуються банківських металів.

Як вказано вище, операція з перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на транзитний рахунок банку з подальшим продажем іноземної валюти в гривню та зарахування гривневого еквіваленту на поточний рахунок позичальника відбувається на підставі двох заяв позичальника: 1) заяви на отримання кредиту з подальшим продажем іноземної валюти та 2) заяви на продаж іноземної валюти (встановленого зразка).

У матеріалах справи наявна заява позичальника (Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1), якою останній просив банк перерахувати з позичкового рахунку грошові кошти в іноземній валюті на транзитний рахунок банку з метою подальшого продажу на валютному ринку.

Проте, Позивач помилково відносить вказану заяву до заяви на продаж іноземної валюти (встановленого зразка), адже заява Позивача за своїм змістом містить вимоги до банку не про продаж валюти, а про перерахування коштів на транзитний рахунок банку. Таким чином, до спірних правовідносин не можуть застосовуватись вимоги Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.03.2003 року № 82 (зокрема, як вказує позивач, в частині зазначення необхідних реквізитів).

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Відповідачем своєчасно та належним чином виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором з дотриманням положень ст. 4 кредитного договору, зокрема, доручення Позивача щодо обміну кредитних коштів. Факт отримання вказаних коштів у національній валюті та використання їх підтверджується наявними у матеріалах справи доказами а, відтак, доводи позивача, що при перерахуванні цих коштів було порушено порядок, передбачений договором, не приймаються Судом до уваги, оскільки метою укладання Кредитного договору було отримання коштів і відповідач, з урахуванням заяви (волевиявленням) позивача, банк виконав свої зобов'язання за договором, а саме, спочатку надав кредит в іноземній валюті, а потім обміняв їх на національну валюту.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28 липня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин