ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 р. Справа № 909/595/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., секретар судового засідання Кучма І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізична особа підприємець ОСОБА_1, вул. 500-річчя Лисця, 18,с. Лисець, Тисменицький район, Івано-Франківська область,77455

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" вул. Залізнична, 22 , м. Івано - Франківськ, 76018

про стягнення заборгованості в сумі 168 621,50 грн

за участю:

Від позивача: ОСОБА_2 (посвідчення № 001130 від 08.12.16)-адвокат

Від відповідача: ОСОБА_3 ( №01-17/ЮС від 14.03.17)-представник;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ОСОБА_1 - Франківський локомотиворемонтний завод" про стягнення заборгованості в сумі 168 621,50 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 22.06.17р. порушено провадження у справі, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 04.07.17р. Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 04.07.2017року розгляд справи відкладено на 11.07.2017року. В порядку ст.77 ГПК України у судовому засіданні 11.07.2017року та 18.07.2017року присутнім представникам сторін було оголошено перерви.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить суд стягнути з відповідача 168621,50грн. заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що на виконання укладеного між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ПАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (відповідач) договору позивач надав відповідачу транспортно- експедиційні послуги, за які останній розрахунку не провів.

18.07.2017року позивач надав суду заяву про долучення доказів ( вх.№ 11218/17 від 18.07.2017року).

25.07.2017року позивач надав суду заяву про долучення доказів, а саме - додаткову угоду №1 до договору, додаткову угоду №2 до договору та гарантійний лист від 07.02.2016року (вх.№ 11652/17 від 25.07.2017року).

Представник відповідача проти позову заперечує, свої заперечення виклав у відзиві на позов ( вх. 11640/17 від 25.07.2017року).

Суд, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

04 січня 2016 року між ФОП ОСОБА_1 (далі Експедитор) та ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» (далі Замовник), в особі голови правління ОСОБА_4 було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (далі Договір)

Згідно з п.1.1 Договору Експедитор надає послуги по організації перевезення найманим вантажним транспортом вантажів в межах України та в міжнародному сполученні.

Згідно з п. 3.2.3 Замовник зобов'язаний вчасно у терміни обумовлені в кожному окремому випадку, здійснювати розрахунки.

Відповідно до п.4.4 Договору термін оплати протягом 10 робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

05 січня 2016року сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору №01/1 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якої у зв'язку із допущеною опискою, Сторони дійшли згоди внести наступні зміни до Договору, викласти п. 10.1. у наступній редакції: «п.10.1 Договір набирає сили з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 p., а в частині розрахунків - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим Договором, всі інші положення Договору, незмінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними і за ними Сторони підтверджують свої зобов'язання.

31 грудня 2016 р сторони уклали Додаткову угоду № 2 до Договору №01/1 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якої у зв'язку із допущеною опискою, Сторони дійшли згоди внести наступні зміни до Договору, викласти п. 10.1. у наступній редакції: «п.10.1 Договір набирає сили з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 p., а в частині розрахунків - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим Договором, всі інші положення Договору, незмінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними і за ними Сторони підтверджують свої зобов'язання.

03 жовтня 2016 p., 10 жовтня 2016 p., 25 листопада 2016 року, 19 грудня 2016 p., 23 грудня 2016 р. та 05 січня 2017 року було підписано акти здачі приймання робіт, проте по жодних з цих актах не було проведено повного розрахунку .

15 червня 2017 року було проведено взаємозвірку розрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» при якій було встановлено, що заборгованість Експедитору становить 168 621,50 грн.

07.02.2017року № 139/02 відповідачем складено Гарантійний лист, відповідно до якого, ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» повідомляє, що у зв'язку з відсутністю необхідних обігових коштів, товариство не в змозі було вчасно розрахуватись за надані транспортно-експедиційні послуги, згідно Договору № 01/1 від 04.01.2016р. та зазначає, що і ПрАТ "Івано-Франківський завод" гарантує оплату в повному обсязі на протязі місяця.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Згідно ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до ст. 935 Цивільного кодексу України клієнт або експедитор має право відмовитися від договору транспортного експедирування, попередивши про це другу сторону в розумний строк. Сторона, яка заявила про таку відмову, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки, завдані їй у зв'язку із розірванням договору.

Відповідно до положень ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом досліджено та оцінено у сукупності подані дані та встановлено, що позивачем надано послуги, передбачені Договором №01/1 від 04.01.2016року по організації перевезення найманим вантажним транспортом вантажів, що підтверджено підписаними повноваженими представниками сторін, актами здачі приймання робіт від 03 жовтня 2016 p., від 10 жовтня 2016 p., від 25 листопада 2016 року, від 19 грудня 2016 p., від 23 грудня 2016 р. та від. 05 січня 2017 року.

Доказів оплати отриманих послуг відповідач не надав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при поданні позову, а саме: 2529,32грн.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст 11, 530, 599 ,929, 935, 931 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 43, 49 ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, вул. 500-річчя Лисця, 18,с. Лисець, Тисменицький район, Івано-Франківська область до Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" вул. Залізнична, 22 , м. Івано - Франківськ про стягнення заборгованості в сумі 168 621,50 грн. - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" вул. Залізнична, 22 , м. Івано - Франківськ ( ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, вул. 500-річчя Лисця, 18,с. Лисець, Тисменицький район, Івано-Франківська область ( РНПП НОМЕР_1) -168621,50 грн. заборгованості та 2529,32грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.07.17

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.