УХВАЛА

27.07.2017Справа № 910/10136/17

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Сетам», треті особи - Приватне акціонерне товариство «Сіріус-Буд», ОСОБА_1 про визнання торгів недійсними, за участі представників сторін:

від позивача - Вергелес І.В. (представник за довіреністю);

від відповідача 1 - Гвоздьов Б.Б. (представник за довіреністю);

від відповідача 2 - Сапальова Н.М. (представник за довіреністю);

від третьої особи 1 - Кобець І.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи 2 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Сетам», треті особи - Приватне акціонерне товариство «Сіріус-Буд», ОСОБА_1 про визнання торгів недійсними.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.06.2017 порушено провадження у справі №910/10136/17, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

21.06.2017 разом із позовною заявою Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю - універмагу «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 16175,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборони Реєстраційній службі, нотаріусам та іншим особам, які, відповідно до законодавства України наділені правом здійснення реєстрації прав власності на нерухоме майно: вчиняти будь-які дії щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію прав власності на нежитлову будівлю - універмагу «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 16175,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві та забороною відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Зі змісту позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» вбачається, що вимогами позивача є визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна.

В той же час, у заяві про забезпечення позову позивачем не надано належних доказів на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише висловлене припущення щодо ймовірності виникнення обставин, які можуть призвести до невиконання у подальшому судового рішення у разі задоволення позову.

Позивач не надав суду доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу представників сторін на те, що вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду, а не його обов'язком.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суддя Я.В. Маринченко