ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

01.08.2017 справа № 908/981/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, м. Запоріжжя
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від12.07.2017
у справі№ 908/981/17 (суддя Кричмаржевський В.А.)
за заявою кредитораДержавної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт", м. Київ
до боржника розпорядник майнаОСОБА_4 акціонерного товариства "Топаз", м. Запоріжжя арбітражний керуючий ОСОБА_5, м. Київ
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 у справі №908/981/17 заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання кредиторських вимог до боржника ОСОБА_4 акціонерного товариства "Топаз" у розмірі 21260309,98 грн. повернуто заявнику.

Не погодившись з ухвалою господарського суду першої інстанції до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, яке просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 у справі №908/981/17 та прийняти нове рішення, яким заяву про визнання грошових вимог Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області прийняти до розгляду.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, колегією суддів встановлено наступне.

Абзацом 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до п. 2 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копій іншій стороні (сторонам).

Відповідно до Постанови Пленуму ВГСУ України від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України" зі змінами та доповненнями, належним доказом надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншій стороні є розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція, тощо).

Згідно ст. 95 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

До апеляційної скарги додано докази, які свідчать про надсилання скарги: боржнику ПАТ "Топаз", м. Запоріжжя, розпоряднику майна ОСОБА_5, м. Київ.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут). Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 року порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Топаз" за заявою Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт", визнано безспірні грошові вимоги Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" до боржника.

Тобто до апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 у справі №908/981/17 не надано доказів надсилання апеляційної скарги ініціюючому кредитору ОСОБА_6 компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт".

Отже, апелянтом не надані суду докази направлення апеляційної скарги та доданих до неї документів вказаному кредитору у справі. Не повідомлена сторона у справі належним чином, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти обєктивною інформацією стосовно руху господарського процесу. Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів не може вважати що апелянтом було надано доказ направлення апеляційної скарги іншим учасникам провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України, до скарги додаються докази сплати судового збору.

За приписами чинного законодавства судовий збір справляється його платником самостійно відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 6, 9 Закону України "Про судовий збір".

Згідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розміри ставок судового збору встановлено ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційних скарг у справі про банкрутство сплаті підлягає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

В порушення ст. 94 ГПУ України, до апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 у справі №908/981/17, апелянтом не надано доказів сплати судового збору.

Однак, до апеляційної скарги скаржником додано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення сплати судового збору вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що є перешкоди для сплати нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 р. N 01-06/2093/15 Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 N 484-VIII)).

Однак, колегія зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом відстрочити сплату судового збору лише за наявності виняткових обставин.

За приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень з урахуванням того, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В своєму клопотанні Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області повідомляє, що отримання доказу сплати судового збору з Управління Даржавної казначейської служби потребує певного часу та наголосило на своєму бажанні сплатити судовий збір.

Проте, жодних аргументів чи доказів, які б підтверджували відсутність коштів на рахунках Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області та неможливість апелянта сплатити судовий збір у порядку та розмірі визначеному законом апелянтом суду не надано.

Будь-яких доводів, а також доказів на підтвердження того, що на рахунках Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області будуть наявні кошти на сплату судового збору та скаржник зможе сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги апелянтом не надано.

При цьому, пунктом 2 ч. 3 ст.129 Конституції України та ст. 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як роз'яснено в абзаці 3 п.3.1 постанов Пленуму від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати чи його відстрочення.

Таким чином, Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, як і інші органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, суб'єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг державним органам та бюджетним установам перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення від сплати судового збору чи її відстрочення (в даному випадку заявник просить відстрочити сплату значної для держбюджету суми 3520,00 грн.) призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

З огляду на вищевикладене, апеляційна інстанція не вбачає достатніх правових підстав для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 3 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, що зявились підставою повернення апеляційної карги, сторона у справі має право повторно звернутись до Донецького апеляційного господарського суду в загальному порядку з врахуванням вимог ст. 93 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 91, 93, 94, п. 2, п. 3. ст. 97 Господарського процесуального кодексуУкраїни, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Запорізькій області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 у справі №908/981/17.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 у справі №908/981/17 - повернути скаржнику.

Матеріали справи №908/981/17 - повернути Господарському суду Запорізької області.

Додаток на адресу скаржника: апеляційна скарга №1/10/01-10-06 від 17.07.2017 року на 1 арк., додані до неї документи на 7 арк., поштовий конверт.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді: О.Л. Агапов

ОСОБА_3