ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2017 р. Справа № 909/525/17
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т.В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
про стягнення 148300,90 грн.,
від позивача: ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець, (паспорт серія СС №690897 від 11.02.99),
від відповідача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність №1117/48-16/14в від 06.07.17).
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради про стягнення 148300,90 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов"язань згідно договору про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів за державні кошти №19/16/306 від 11.07.16.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд встановив наступне.
11.07.16 між сторонами даного спору укладено договір про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів за державні кошти №19/16/306 (далі - договір), відповідно до умов якого учасник (позивач) зобов"язався у вересні-грудні 2016 року надати замовнику (відповідачу) послуги з організації гарячого харчування учнів, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. Найменування послуг: послуги їдалень - послуги з організації гарячого харчування учнів загальноосвітньої школи I - III ступенів №10 (п.1.1,1.2. договору).
Відповідно до п.10.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.16 ( додатковою угодою №3 від 30.12.16 дію договору продовжено на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2017 року), а в частині виконання зобов"язань - до їх повного виконання.
Згідно з п.3.1 даного договору, ціна договору становить 180133,50 грн. (135133,50 грн. згідно додаткової угоди №1, 117879,00 грн. згідно додаткової угоди №2) без ПДВ і складається із суми вартості наданих послуг учасником протягом строку дії даного договору, про що зазначається у відповідних документах.
Розділом 4 договору, встановлено що розрахунки проводяться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок учасника, який зазначений у договорі, відповідно до актів надання послуг. Форма акта про надання послуг погоджується із замовником. Плата за надані послуги здійснюється з відтермінуванням платежу на 40 календарних днів з моменту подання замовнику акта про надання послуг. Акти про надання послуг подаються учасником замовнику за такий розрахунковий період: з 20 числа поточного місяця по 19 число наступного місяця.
Пунктами 5.1., 5.2, 5.3 договору, сторони узгодили, що організація гарячого харчування учнів проводиться щоденно - два рази на день: сніданок та обід під час навчального періоду. Продуктами харчування для приготування страв учасник забезпечується самостійно. Послуги з організації гарячого харчування учнів здійснюються безпосередньо на базі їдальні навчального закладу з використанням власного обладнання учасника та обладнання навчального закладу, в тому числі технологічного обладнання, підсобних приміщень та приміщень буфету навчального закладу.
На виконання умов договору позивач за період з січня 2017 року по травень 2017 року надав відповідачу послуги з організації гарячого харчування учнів ЗШ I - III ступенів №10 на загальну суму 148300,90 грн., що підтверджується актами наданих послуг за вказаний період та актом звірки розрахунків станом на 15.05.17, підписаними представниками сторін та скріпленими печаткою відповідача, оригінал якого долучено до матеріалів справи.
В порушення договірних зобов'язань, відповідач надані послуги не оплатив, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 148300,90 грн.
З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію №2 від 15.05.17. Проте, дана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Зважаючи на те, що факт надання послуг на суму 148300,90 грн. підтверджується матеріалами справи, у позивача наявні підстави для звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права.
За змістом ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Наведена правова норма кореспондується зі статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічні положення закріплено у ст.174 Господарського кодексу України: господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Оскільки договір №19/16/306 за своєю правовою природою є договором про надання послуг, до нього застосовуються положення глави 63 Цивільного кодексу України.
В силу ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 ЦК України). Наведена правова норма кореспондується зі ст.530 ЦК України, згідно якої якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наведені правові норми кореспондуються зі статтею 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
В силу ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктом 2 ст. 614 ЦК України передбачено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Статтею 33 ГПК України покладено обовязок на кожну зі сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань не надав, доводи позивача не спростував, заборгованість визнав.
З огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем договірних зобов"язань, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 148300,90 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Судовий збір за правилами ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.
На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.ст.11, 509, 525, 526, 610, 612, 614, 629, 901 Цивільного Кодексу України, ст.ст.173, 174, 193 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.33, 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд
позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради про стягнення 148300,90 грн. задовольнити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.07.17

Суддя Максимів Т.В.