ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р. Справа № 921/113/17-г/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Галушко Н.А.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянув матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Тернопіль від 07.04.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/2236/17 від 18.05.2017)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 14.03.2017 (суддя Андрусик Н.О.)

у справі № 921/113/17-г/17

за позовом: компанії Анімаккорд ЛТД, м. Нікосія, Республіка Кіпр

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Тернопіль

про стягнення 32 000 грн. компенсації

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, ОСОБА_2 - підприємець;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського Тернопільської області від 14.03.2017 (суддя Андрусик Н.О.) у справі № 921/113/17-г/17 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 32000 грн. 00коп. компенсації та 1600 грн. 00 коп. в повернення сплаченого судового збору на користь компанії Анімаккорд ЛТД (1095, Республіка Кіпр, м. Нікосія, Ніку Георгію, будинок 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ244451, Т.І.С.12244451М, VAT реєстраційний номер CY10244451К).

Відповідач, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського Тернопільської області від 14.03.2017 у справі № 921/113/17-г/17 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не враховано наступного:

- Позивачем не доведено та не обґрунтовано належними та допустимими доказами наявність автора твору і наявність у нього авторських прав, перехід авторського права від автора до ТОВ «Маша і Мєдвєдь», наявність у ТОВ «Маша і Мєдвєдь» виключного права інтелектуальної власності на аудіовізуалізований твір (серіал ІНФОРМАЦІЯ_1), які нібито були передані Позивачу у справі. Так як ці обставини, на думку Позивача, повинні бути доведені згідно ст. 34 ГПК України такими доказами як: авторський договір, ліцензійний договір, договір про передання виключних майнових прав на твір, а не рішенням судів, які не мають преюдиційного характеру для даної справи;

- Позивач не довів наявність порушеного свого права, оскільки Позивач не довів наявність авторського права у ТОВ «Маша і Мєдвєдь» і не довів набуття цих прав від ТОВ «Маша і Мєдвєдь»;

- заперечення Відповідача про те, що зображення на ігровому килимку -мозаїки не є унікальним, а лише загальновживаним відображенням персонажів із російської народної казки «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

- безпосередньо виробником продукції «ІНФОРМАЦІЯ_3» є ДП «ЕКО ПАК», про що вказано на пакуванні, а відтак Відповідач не має жодного відношення до першого продажу продукції;

- судом не було враховано, що законодавством України не передбачено, що при купівлі товару на території України покупець зобов'язаний перевіряти продукцію на те чи вона реалізується із дотриманням прав інтелектуальної власності.

Крім того, Апелянт зазначає про те, що судом не досліджувалося питання щодо призначення у справі судової експертизи в галузі дослідження об'єктів інтелектуальної власності для вирішення ряду питань, так як суд без дослідження речового доказу дійшов висновку про те, що ігровий коврик-пазл містить ідентичне зображення персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_4» із мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_5», авторські права на який має Позивач.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.05.2017 прийнято апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Тернопіль від 07.04.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/2236/17 від 18.05.2017) на рішення господарського суду Тернопільської області від 14.03.2017 у справі № 921/113/17-г/17 та призначено до розгляду в судове засідання 26.06.2017 в складі колегії: головуючого судді - Давид Л.Л., суддів - Кордюк Г.Т., Малех І.Б.

У поданому суду відзиві на апеляційну скаргу від 29.05.2017 Позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін, з підстав його правомірності та обґрунтованості.

Ухвалами суду від 26.06.2017, від 11.07.2017 розгляд апеляційної скарги відкладався.

У зв'язку з тим, що станом на 31.07.2017 суддя Малех І.Б. перебувала у відпустці, що перешкоджало прийняттю ухвали про перенесення розгляду справи в попередньому складі колегії суддів в строки, визначені ст. 102 ГПК України, 31.07.2017 справу № 921/113/17-г/17 на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду № 344 передано на проведення автоматизованої заміни судді - члена колегії судді Малех І.Б.

Згідно протоколу автоматизованої заміни складу колегії суддів від 31.07.2017 склад колегії у справі № 921/113/17-г/17 визначено: Давид Л.Л. - головуючий суддя, судді - Кордюк Г.Т., Галушко Н.А.

На адресу суду апеляційної інстанції 26.06.2017 від Відповідача надійшли додаткові міркування по апеляційній скарзі, в яких Скаржник вказує на те, що ним заперечується та не визнається те, що до Позивача перейшли авторські права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5» від автора твору.

В доповненнях до апеляційної скарги та в письмових поясненнях до апеляційної скарги, Апелянт вказує на те, що п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. На думку Апелянта, розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації, пов'язаної з порушенням авторського права, оскільки зміни до Закону України «Про авторське право і суміжні права» внесені не були, а відтак при розрахунку слід застосовувати 1600 грн.

При цьому, Апелянт вказує про те, що Відповідач не має жодного відношення до першого продажу продукції, зазначає про неспіврозмірність вартості товарів, отриманого прибутку від продажу та сумою компенсації, а також те, що судом не враховано намірів Відповідача та інших мотивів визначення розміру компенсації.

Позивач в поданому суду клопотанні від 11.07.2017 просить проводити судове засідання без участі Позивача та його уповноваженого представника.

В додаткових поясненнях від 28.07.2017 Позивач зазначає про те, що про належність прав ТОВ «Маша і Мєдвєдь» зазначено у титрах аудіовізуалізованих творів, а знак охорони авторського права проставлено на примірниках частини серій творів «ІНФОРМАЦІЯ_6» з зазначенням даних ТОВ «Маша і Мєдвєдь» згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Також, Позивач зазначає, що положення Закону України № 1774-VІІІ від 06.12.2016 застосовується у сфері трудових відносин, а не деліктних зобов'язань, які виникли в даному випадку, що підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2017 у справі № 910/27853/15.

Відповідач та його уповноважений представник у судовому засіданні підтримали свої доводи та заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та у доповненнях до неї.

Згідно з ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 31.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у них докази в сукупності з доводами апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши представників Відповідача, судова колегія встановила наступне:

Як встановлено судом першої інстанції, майнові авторські права на зображення персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_3" із мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_7" Компанія набула на підставі договору про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали "ІНФОРМАЦІЯ_7" і "ІНФОРМАЦІЯ_8") від 10.12.2014 № ММ-2, укладеного ТОВ "Маша і Мєдвєдь" (правовласник) та Компанією "АНІМАККОРД ЛТД" (набувач), відповідно до умов якого правовласник у порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право у повному обсязі на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів "ІНФОРМАЦІЯ_9" і "ІНФОРМАЦІЯ_8", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Згідно з додатком № 1 до договору від 10.12.2014 № ММ-2 сторони погодили, зокрема основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів "ІНФОРМАЦІЯ_9" і "ІНФОРМАЦІЯ_8" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Факт передачі прав підтверджується актом від 01.01.2015 № 1 до договору від 10.12.2014 № ММ-2.

Додатком №1 до договору №ММ-2 від 10.12.2014 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів "ІНФОРМАЦІЯ_6" і "ІНФОРМАЦІЯ_8" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Також, між ТОВ "Маша і Ведмідь" та Компанією "Анімаккорд Лтд" укладено додатки №№2, 3 та додаткову угоду №1 від 30.04.2015р. до договору, що невід'ємною частиною договору від 10.12.2014 року.

Факт передачі прав підтверджується підписаними між ТОВ "Маша і Ведмідь" та Компанією "Анімаккорд Лтд" Актами передачі прав №1 від 01.01.2015, №2 від 05.10.2013, №3 від 30.04.2014, №4 від 01.07.2015, відповідно до яких правовласник передав набувачу виключне право в повному обсязі на серії аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_10" з 14 по 26, з 30 по 47, 50 та 51, а також на серії: 1. "ІНФОРМАЦІЯ_11..."; 8. "ІНФОРМАЦІЯ_12".

Персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) "ІНФОРМАЦІЯ_13" та "ІНФОРМАЦІЯ_8", зокрема, "ІНФОРМАЦІЯ_14" є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватись самостійно, а тому розглядаються як твори.

Як зазначає Позивач, 31.03.2016 у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_15", що знаходиться по АДРЕСА_3, було виявлено реалізацію контрафактної продукції, а саме: гри настільної "ІНФОРМАЦІЯ_16 та ігрового килимка-мозаїки, на упаковках яких відтворено зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_17" з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів "ІНФОРМАЦІЯ_18".

Факт розповсюдження даної продукції підтверджується товарним чеком від 31.03.2016, виданим фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та чеками від 31.03.2016 №№ 525, 526 ПриватБанку, видані платіжним терміналом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, встановленого у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_15", розташованого по АДРЕСА_3 (а.с. 143)

Факт продажу даної вказаної контрафактної продукції у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_15" Відповідачем у справі не заперечується.

Причиною виникнення спору у даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 32 000 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав Компанії на персонаж «ІНФОРМАЦІЯ_19» мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_20".

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, майнові авторські права на зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_3", "ІНФОРМАЦІЯ_21" мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_22" компанія "Анімаккорд ЛТД" набула на підставі договору № ММ-2 від 10.12.2014 про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали "ІНФОРМАЦІЯ_23" та "ІНФОРМАЦІЯ_8"), укладеного між ТОВ "Маша і Мєдвєдь" та компанією "Анімаккорд ЛТД" (Т.І, а.с. 56-59).

Додатком № 1 до договору №ММ-2 від 10.12.2014 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів "ІНФОРМАЦІЯ_5" і "ІНФОРМАЦІЯ_8" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

На підставі Акту передачі прав №1 від 01.01.2015 правовласник передав набувачу виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори (серії з 14 по 26, з 30 по 47 аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_24", серії з 1 по 26 аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_8"), а набувач прийняв це виключне право у повному обсязі.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довіреностей, виданих Позивачем, ОСОБА_6 є довіреною особою на представлення інтересів компанії в Україні з метою захисту її законних інтересів та прав на інтелектуальну власність (Т. І, а.с.153-156, Т.ІІ, а.с.16-20).

Вищенаведеним спростовуються доводи Апелянта щодо відсутності у ТОВ «Маша і Мєдвєдь» виключного права інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір (серіал «ІНФОРМАЦІЯ_25»).

Зображення персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_19» названого мультиплікаційного серіалу є частиною Твору, яка може використовуватися самостійно, а тому розглядається судом як твір.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним:

За змістом статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Використанням твору є, зокрема, його опублікування (випуск у світ), відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі (частина перша статті 441 ЦК України).

У відповідності до частини першої статті 442 ЦК України твір вважається опублікованим (випущеним у світ), якщо він будь-яким способом повідомлений невизначеному колу осіб, у тому числі виданий, публічно виконаний, публічно показаний, переданий по радіо чи телебаченню, відображений у загальнодоступних електронних системах інформації.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» відтворення - це виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер.

У відповідності до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів.

На настільній грі "ІНФОРМАЦІЯ_16 та ігровому килимку-мозаїки, які продавалися фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, містяться малюнки із зображенням персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_19» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_26", і це порушує виключне право Компанії на дозвіл на використання зазначеного об'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи, представниками компанії "Анімаккорд ЛТД" зафіксовано два окремих випадки порушення авторського права та продажу відповідачем контрафактного товару різних видів, а саме: гри настільної "ІНФОРМАЦІЯ_3", вартістю 75 грн. за 1 шт. та ігрового килимка-мозаїки, вартістю 200грн за 1 шт. Ігровий коврик-пазли містить зображення персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_4" із мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_26", і це порушує виключне право ТОВ «Маша і Мєдвєдь» на дозвіл на використання зазначеного об'єкта

Доказів законного використання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 відповідного твору не встановлено.

Згідно зі статтею 3 названого Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів" (пункт 15 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових документів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг").

Форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов'язковим, визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України 01.12.2000 № 614 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 105/5296, але форма і зміст товарного чека "на теперішній час" законодавчо не встановлена.

В підтвердження здійснення реалізації вказаних товарів позивачем надані суду товарні чеки від 31.03.2016 та чеки №№526, 525 від 31.03.2016 банківського терміналу, належного Відповідачу, які містять інформацію про особу, якою чи від імені якої здійснювався продаж (реалізація) товару; дату здійснення операції з купівлі-продажу товару; перелік проданого товару та його вартість, а також відтиск печатки фізичної особи-підприємця, а також фотокопії придбаного товару та диск з відеозаписом факту придбання товару в магазині (а.с. 143).

Контрафактна продукція - продукція або примірник, які випускаються, відтворюються, публікуються, розповсюджуються, реалізуються, тощо з порушенням майнових прав інтелектуальної власності (постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Національного стандарту № 4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності" (Національний стандарт № 4, пункт 3) від 03.10.2007 № 1185 місто Київ).

Стосовно доводів Скаржника про те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення не було враховано, що безпосередньо виробником продукції «ІНФОРМАЦІЯ_3» є ДП «ЕКО ПАК», про що вказано на пакуванні, а відтак Відповідач не має жодного відношення до першого продажу продукції, судова колегія зазначає, що принцип вичерпання прав стосується лише оригіналу чи примірників творів, правомірно введених у цивільних обіг. Розповсюдження ж контрафактних примірників творів у будь-якому разі є порушенням виключних майнових прав на твір, незалежно від того, створено цей примірник самим порушником чи придбано у третіх осіб (для подальшого використання у комерційних цілях) (пункт 40 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Місцевий господарський суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, встановивши, що виключні майнові авторські права на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_27" та його складові частини належать Компанії, тоді як з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 мало місце використання зображення персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_19», шляхом розповсюдження (продажу) відповідного товару із зображенням згаданого об'єкта авторського права за відсутності необхідного дозволу Позивача, дійшов заснованого на законі висновку щодо порушення Відповідачем майнових авторських прав позивача та наявність правових підстав для стягнення компенсації.

Використання твору без дозволу суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

У відповідності до п. 51.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У пункті 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2017, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 гривень.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність порушення прав Позивача, однак вважає, що при розрахунку розміру компенсації за вчинення Відповідачем порушення слід виходити з мінімального розміру заробітної плати 1 600 грн. Таким чином, рішення місцевого господарського суду слід змінити в частині присудженої до стягнення суми компенсації.

Враховуючи, що рішення в даній справі було прийнято судом в березні 2017 року після вступу в законну силу Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", у визначенні розміру компенсації береться до уваги розрахункова величина для визначення виплат в розмірі 1 600 грн. А тому, враховуючи те, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону № 3792), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі, - судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення мінімально можливої відповідно до чинного законодавства суми компенсації в розмірі 16 000 грн. (1 600 грн. *10=16 000 грн.).

У зв'язку з тим, що оскаржуване рішення суду в даній справі підлягає скасуванню частково, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Тернопіль від 07.04.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/2236/17 від 18.05.2017) задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 14.03.2017 у справі № 921/113/17-г/17 змінити в частині задоволення позову в повному обсязі. Відмовити компанії Анімаккорд ЛТД (1095, Республіка Кіпр, м. Нікосія, Ніку Георгію, будинок 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ244451, Т.І.С.12244451М, VAT реєстраційний номер CY10244451К) у стягненні з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 16 000 грн.

3. В решті рішення суду залишити без змін.

4. Стягнути з компанії Анімаккорд ЛТД (1095, Республіка Кіпр, м. Нікосія, Ніку Георгію, будинок 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ244451, Т.І.С.12244451М, VAT реєстраційний номер CY10244451К) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 680 грн. судового збору за результатами розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

5. Місцевому господарському суду видати наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 03.08.2017.

Головуючий суддя Л.Л. Давид

Суддя Н.А.Галушко

Суддя Г.Т.Кордюк