УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.07.2017Справа № 910/12317/17

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль"

про стягнення 100 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРАТТА-АГРО» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом б/н від 26.02.17 (вх. № суду 12317/17 від 26.07.2017) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен лізинг Аваль» про стягнення 100 000,00 грн.

Розглянувши позовну заяву б/н від 26.02.17 (вх. № суду 12317/17 від 26.07.2017) та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

В абз. 1 п. 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. Якщо позивачем зазначено в заяві ціну позову, але в ній не наведено обґрунтованого розрахунку такої ціни, або його не додано до позовної заяви, або позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК.

В позовній заяві від 26.07.17р. позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен лізинг Аваль» грошові кошти, отримані від реалізації предметів лізингу, за вирахуванням заборгованості ТОВ «АРАТТА-АГРО», за договорами лізингу, які укладені між Товариство з обмеженою відповідальністю «АРАТТА-АГРО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен лізинг Аваль». Однак, в прохальній частині позивач не вказав суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ТОВ «Райффайзен лізинг Аваль», що є підставою для повернення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Дослідивши позовну заяву б/н від 26.07.17р. та додані до неї документи, судом встановлено, що в підтвердження відправлення відповідачеві копії позовних матеріалів, позивачем надано опис вкладення в цінний лист № 720 від 25.07.2017 та поштову квитанцію №9180 від 25.07.2017. Проте, опис поштового вкладення № 720 від 25.07.2017 не може вважатися належними доказами, оскільки з нього не можливо дійти достовірного висновку про відправлення відповідачеві саме тієї копії позовної заяви з додатками, які надано до Господарського суду м. Києва, так як, в описі вкладення в цінний лист зазначено про відправку позовної заяви 25.07.2017, а позовна заява б/н виготовлена 26.07.2017р., про що свідчить друкований напис на арк. №1 в верхньому лівому боці позовної заяви.

За наведених обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Пунктом 6 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. п. 3, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду м. Києва з позовом.

Суддя Л.Г. Пукшин