РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа № 906/252/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Василишин А.Р. ,

судді Мельник О.В.

при секретарі судового засідання Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 06.06.2017р. у справі №906/252/17 (суддя Машевська О.П.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (с. Майстрова Воля, Новоград-Волинського р-ну, Житомирської області)

до дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Житомир)

про стягнення 58945, 68 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, представник за довіреністю від 13.05.2017р.;

відповідача - не з`явився;

Судом роз'яснено представнику права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Житомирської області з позов про стягнення з дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 36 058, 34 грн. основного боргу за надані послуги перевезення вантажу, 20 336, 90 грн. інфляційних втрат та 2 550, 44 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 06.06.17р. у справі №906/252/17 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що вимоги позивача до відповідача обґрунтовані. Однак, безпідставно відмовив в задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Скаржник, посилаючись на Положення про філії "Новоград-Волинський райавтодор" дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", яке затверджено наказом директора дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" від 04.06.2002р. №43, зазначає, що керівник та головний бухгалтер філії є уповноваженими особами для підписання актів звірки взаємних розрахунків, тому висновок суду першої інстанції щодо не переривання строку позовної давності є необґрунтованим.

Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №20847/17 від 18.07.2017р.) в якому відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2017р. визначено колегію суддів для розгляду справи № 906/252/17 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.06.2017р. (враховуючи ухвалу про виправлення описки від 07.07.2017р.) апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 17.07.2017р., у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів - членів колегії Гудак А.В. та Бучинської Г.Б., відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді - доповідача) у справі, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 906/252/17.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2017р. визначено колегію суддів для розгляду справи № 906/252/17 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

В судовому засіданні 18.07.2017р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання 18.07.2017р., про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану судом першої інстанції оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, 06.10.2014р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач/перевізник) та філією "Новоград-Волинський райавтодор" ДП "Житомирський облавтодор", в особі начальника філії Лавренюк О.П. (відповідач/замовник) укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом №141006-ІТП (а. с. 7).

Згідно п. 1.1 договору перевізник зобов'язується виконати для замовника перевезення гранітного щебеню, а замовник зобов'язується сплатити перевізнику за перевезення обумовлену цим договором плату.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.2, 4.3 договору розрахунок за надані транспортні послуги проводиться замовником на підставі рахунка-фактури перевізника й/або акта про виконання транспортних послуг в українській валюті - гривні шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним, або в інший термін, зазначений актами приймання-передачі виконаних робіт. Замовник оплачує перевізнику вартість наданих послуг по перевезенню вантажу (гранітний щебінь) з розрахунку, що становить 1,20 грн/тонно-кілометр без ПДВ. Підставою для виставлення рахунка-фактури та акта за надані транспортні послуги слугують дані дорожніх листів, завірені замовником, а також відмітки замовника в супровідних документах.

Згідно п. 5.1 перевізник і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань по даному договору несуть повну матеріальну відповідальність у межах, передбачених чинним законодавством України.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2014р.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору, позивач протягом жовтня-листопада 2014 року надав відповідачу транспортні послуги по перевезенню вантажу (гранітний щебінь) на загальну суму 36 056, 34 грн., що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 18.10.2014р. на суму 19999,19 грн., від 24.10.2014р. на суму 12784,75 грн. та від 19.11.2014р. на суму 3272,40 грн. (а. с. 8-10), товарно-транспортними накладними (а. с. 55-65), подорожніми листами (а. с. 67-78).

Відповідач не виконав зобов'язань щодо оплати наданих позивачем послуг у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка становить 36 056, 34 грн., що підтверджується підписаними між сторонами актами звірки взаєморозрахунків від 26.10.2015р. (а. с. 42), від 20.04.2016р. (а. с. 43) від 20.09.2016р. (а. с. 11), від 30.09.2016р. (а. с. 66) та гарантійним листом від 30.04.2015р. (а. с. 41).

Позивачем було направлено відповідачу вимогу від 21.10.2016р. №161021-01 про погашення заборгованості в розмірі 36056,34 грн. за надані позивачем послуги, яка залишена відповідачем без задоволення (а. с. 12).

Позивач, у зв'язку з несплатою відповідачем наданих позивачем послуг з перевезення гранітного щебеню, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 36 058, 34 грн. основного боргу за надані послуги перевезення вантажу, 20 336, 90 грн. інфляційних втрат та 2550, 44 грн. 3% річних.

Здійснюючи судовий розгляд справи, судом першої інстанції було встановлено, що в даному випадку має місце невиконання відповідачем зобов'язань за договором №141006-ІТП від 06.10.2014р., а відтак і порушення прав та законних інтересів позивача. Однак, оскільки відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності при вирішенні спору, суд першої інстанції дійшов висновку, що перебіг шестимісячного строку позовної давності закінчився, у зв'язку з чим відмовив в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності. При цьому, судом першої інстанції було зазначено про безпідставність доводів позивача про переривання перебігу строку позовної давності внаслідок підписання актів звіряння взаємних розрахунків, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували повноваження осіб на їх підписання від імені дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні мотиви.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до ч. 1, п. 6 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (ст. 925 цього Кодексу).

Частиною 3 ст. 925 ЦК України передбачено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно ч. 5 ст. 315 ГК України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Отже, між нормами ч. 3 ст. 925 ЦК України та ч. 5 ст. 315 ГК України немає суперечності, оскільки вони співвідносяться як загальна та спеціальна норми: за загальним правилом, до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів), але для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до пп. 7 п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 договір про перевезення вантажів - це двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язки та відповідальність сторін щодо їх додержання.

Враховуючи вищезазначені норми матеріального права та встановивши, що між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу, а відповідач (замовник) є вантажоодержувачем вантажу за вказаним договором перевезення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що до спірних правовідносин має застосовуватися положення ч. 5 ст. 315 ГК України.

Суд апеляційної інстанції вказує, що ч.ч. 1, 3, 4 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Відповідно до приписів чинного законодавства акт звірки - є документом, за яким підприємства звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами (договором, актами, розрахунками, тощо).

Так, на виконання умов договору перевезення між сторонами були підписані акти прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 18.10.2014р. на суму 19999,19 грн., від 24.10.2014р. на суму 12784,75 грн. та від 19.11.2014р. на суму 3272,40 грн.

Судова колегія, враховуючи п. 4.3 укладеного між сторонами договору зазначає, що у відповідача виник обов'язок оплатити надані позивачем послуги по перевезенню вантажу за актами за жовтень 2014р. до 10.11.2014р. включно, за актом за листопад 2014р. до 10.12.2014р. включно, тому шестимісячний строк позовної давності (строк для звернення до суду) відповідно за актами за жовтень 2014р. розпочався з 11.11.2014р. та тривав до 11.05.2015р., а за актом за листопад 2014р. розпочався з 11.12.2014р. та тривав до 11.06.2015р.

Разом з тим, 30.04.2015р. філією "Новоград-Волинський райавтодор" дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" підписано гарантійний лист згідно якого філія визнає наявність заборгованості в розмірі 36056,34 грн. перед ФОП ОСОБА_1 з оплати транспортних послуг наданих на підставі договору №141006-1ТП від 06.10.2014р., актів прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 18.10.2014р. на суму 19999,19 грн., від 24.10.2014р. на суму 12784,75 грн. та від 19.11.2014р. на суму 3272,40 грн., товарно-транспортних накладних за жовтень-листопад 2014р.

Таким чином, видавши 30.04.2015р. гарантійний лист, відповідач перервав перебіг строку позовної давності, його обрахунок розпочався заново з 01.05.2015р. та тривав до 01.11.2015р.

26.10.2015р. між філією "Новоград-Волинський райавтодор" дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та ФОП ОСОБА_1 підписано акт звірки взаємних розрахунків, яким підтверджено, що станом на 26.10.2015р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 36056,34 грн.; заборгованість виникла на підставі актів прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 18.10.2014р. на суму 19999,19 грн., від 24.10.2014р. на суму 12784,75 грн. та від 19.11.2014р. на суму 3272,40 грн.

Таким чином, підписавши 26.10.2015р. акт звірки взаємних розрахунків сторони перервали перебіг строку позовної давності і його обрахунок розпочався заново з 27.10.2015р. та тривав до 27.04.2016р.

20.04.2016р. між філією "Новоград-Волинський райавтодор" дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та ФОП ОСОБА_1 підписано акт звірки взаємних розрахунків, яким підтверджено, що станом на 20.04.2016р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 36056,34 грн.; заборгованість виникла на підставі актів прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 18.10.2014р. на суму 19999,19 грн., від 24.10.2014р. на суму 12784,75 грн. та від 19.11.2014р. на суму 3272,40 грн.

Таким чином, підписавши 20.04.2016р. акт звірки взаємних розрахунків сторони перервали перебіг строку позовної давності і його обрахунок розпочався заново з 21.04.2016р. та тривав до 21.10.2016р.

20.09.2016р. між філією "Новоград-Волинський райавтодор" дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та ФОП ОСОБА_1 підписано акт звірки взаємних розрахунків, яким підтверджено, що станом на 20.09.2016р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 36056,34 грн.; заборгованість виникла на підставі актів прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 18.10.2014р. на суму 19999,19 грн., від 24.10.2014р. на суму 12784,75 грн. та від 19.11.2014р. на суму 3272,40 грн.

Таким чином, підписавши 20.09.2016р. акт звірки взаємних розрахунків сторони перервали перебіг строку позовної давності і його обрахунок розпочався заново з 21.09.2016р. та тривав до 21.03.2017р.

30.09.2016р. між філією "Новоград-Волинський райавтодор" дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та ФОП ОСОБА_1 підписано акт звірки взаємних розрахунків, яким підтверджено, що станом на 30.09.2016р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 36056,34 грн.; заборгованість виникла на підставі актів прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 18.10.2014р. на суму 19999,19 грн., від 24.10.2014р. на суму 12784,75 грн. та від 19.11.2014р. на суму 3272,40 грн.

Таким чином, підписавши 30.09.2016р. акт звірки взаємних розрахунків сторони перервали перебіг строку позовної давності і його обрахунок розпочався заново з 01.10.2016р. та тривав до 01.04.2017р., тобто останнім днем строку для звернення до суду є 31.03.2017р. до 24-00 години.

Судова колегія зазначає, що днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Позивачем через засоби поштового зв'язку надіслано позовну заяву до суду 20.03.2017р., що свідчить про те, що ним не пропущений шестимісячний строк, встановлений ч. 5 ст. 315 ГК України для звернення до суду за захистом порушеного права та охоронюваного законом інтересу.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Наказом директора дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" від 04.06.2002р. №43 затверджено Положення про філії "Новоград-Волинський райавтодор" дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Згідно п. 3.1 Положення філія є відособленим підрозділом підприємства, не є юридичною особою, діє відповідно до чинного законодавства і цього Положення.

Пунктами 3.2 Положення визначено, що підприємство несе відповідальність по зобов'язанням філії.

Згідно п. 3.3 Положення філія може від імені і за дорученням директора підприємства укладати договори відповідно до предмета діяльності підприємства, представляти інтереси філії і підприємства у всіх установах, організаціях, підприємствах, об'єднаннях, асоціаціях у межах наданих їй повноважень.

Філія має окремий баланс, розрахунковий рахунок у банку, печатку та штампи зі своїм найменуванням (п. 3.5. Положення).

Відповідно до п. 4.1 Положення для здійснення оперативно-господарської діяльності підприємство з майна, переданого йому компанією в оперативне управління, передає філії основні засоби та обігові кошти, а також товарно-матеріальні цінності.

Філія самостійно здійснює господарську діяльність відповідно до завдань, встановлених підприємством (п. 5.1 Положення).

Відповідно до п. 5.8 Положення відносини філії з іншими суб'єктами підприємницької діяльності будуються на підставі договорів, що укладаються підприємством, і доручень підприємства. Контроль за діяльністю філії здійснюється шляхом надання підприємству статистичної звітності і податкових декларацій. Персональну відповідальність за вірогідність даних, відбитих у деклараціях і статистичних звітах, актах виконаних робіт і послуг несуть начальник і головний бухгалтер філії.

Пунктами 6.1, 6.2 Положення визначено, що управління філією здійснює начальник, який призначається представником підприємства. Несе персональну відповідальність за своєчасність розрахунків з дебіторами і кредиторами, розрахунків з бюджетними і позабюджетними фондами, своєчасність виплати заробітної плати працівникам Філії.

Як встановлено апеляційним судом, договір перевезення від 06.10.2014р. №141006-ІТП, який є підставою заявленого позову, акти прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг), товарно-транспортні накладні, гарантійний лист, акти звірки взаєморозрахунків, які виготовлені сторонами в рамках виконання умов договору та надані позивачем як доказ в підтвердження факту переривання строку позовної давності у даній справі, підписані Лавренюком О.П., як начальником філії "Новоград-Волинський райавтодор" ДП "Житомирський облавтодор" та Мельничук Т.М. як головним бухгалтером філії.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, відмовляючи у застосуванні до спірних правовідносин приписи ст. 264 ЦК України щодо переривання строку позовної давності, не прийняв до уваги, що керівник та головний бухгалтер філії, відповідно до Положення про філію, є уповноваженими особами для підписання даних документів, тому вказане спростовує висновок суду першої інстанції про підписання актів звірки взаєморозрахунків не уповноваженими особами. При цьому, суд приймає до уваги, що відповідач не спростовує факт підписання актів звірки взаєморозрахунків саме працівниками філії "Новоград-Волинський облавтодор" дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор".

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що господарські операції по наданню послуг по перевезенню вантажу були зафіксовані відповідачем у сформованій ним податковій звітності поданій до податкових органів, що неможливо здійснити без отримання цінностей/послуг від контрагента та податкових накладних по вказаних господарських операціях (а. с. 79).

Таким чином, наведене є беззаперечним доказом отримання відповідачем послуг за договором, а відображення вказаної заборгованості як податкового кредиту, свідчить про визнання наявності боргу перед позивачем у заявленій позивачем сумі, та, відповідно, і про узгодження умов договору між сторонами та підписання між ними актів прийому-передачі виконаних робіт, без застережень.

Отже, враховуючи те, що відповідач зобов'язання по оплаті наданих позивачем послуг по перевезенню не виконав, строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом не сплив, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача 36 056, 34 грн. боргу за надані послуги перевезення.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши проведений позивачем розрахунок заявлених до стягнення з відповідача 20 336, 90 грн. інфляційних втрат за період з січня 2015р. по лютий 2017р. та 2 550, 44 грн. 3% річних за період з 10.11.2014р. по 10.12.2014р., а також з 10.12.2014р. по 20.03.2017р., вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, судом встановлено, що позивачем в розрахунку 3% річних була допущена описка в році, а саме замість 2017 рік, вказано 2016 рік. Однак, виходячи з кількості днів зазначених в розрахунку, суд вбачає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних саме до 20.03.2017р.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований та підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 06.06.2017р. у справі №906/252/17 задоволити.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 06.06.2017р. у справі №906/252/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

3. Стягнути з дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, буд. 75) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 36 058, 34 грн. основного боргу за надані послуги перевезення вантажу, 20 336, 90 грн. інфляційних втрат, 2 550, 44 грн. 3% річних.

4. Стягнути з дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, буд. 75) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 1600 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 1760 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Місцевому господарському суду видати судові накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

7. Справу повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Мельник О.В.