РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2017Справа №910/10841/17

За позовом: товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ";

до: товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЛОБУС";

про стягнення 23.657,36 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Ліповуз Д.І. - за довіреністю від 08.11.2016 № 01/340-450;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЛОБУС" простягнення суми страхового відшкодування в розмірі 23.657,36 грн.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником. Позивачем на підставі вказаного договору було виплачено страхувальникові страхове відшкодування в сумі 49.000,00 грн. у зв'язку із настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач на підставі правил, встановлених ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, звернувся до відповідача, як до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність винної у скоєнні ДТП особи, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Проте, вказана вимога виконана відповідачем частково, що й призвело до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в сумі 23.657,36 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/10841/17. Розгляд справи призначено на 31.07.2017.

Відповідач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю, з огляду на те, що коефіцієнт фізичного зносу застрахованого позивачем автомобіля оцінювачем не розраховувався. Застосувавши знос на запасні частини, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 26.273,37 грн.

В судовому засіданні 31.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ", як страховиком, (далі - позивач) та гр. ОСОБА_2 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 05.08.2016 № 06-GR/14-285-АЕ 9974675 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "RENAULT" із державним номерним знаком НОМЕР_2 (далі - застрахований ТЗ).

15.11.2016 на перехресті пр. Московського та вул. 12 Квітня у місті Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "VOLKSWAGEN" із державним знаком НОМЕР_1, яким керував гр. ОСОБА_3

Постановою апеляційного суду Харківської області у справі № 644/9437/16-п (провадження № 33/790/1008/16) встановлено, що ДТП трапилось внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм гр. ОСОБА_3 (далі - винна особа) у зв'язку з чим, вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

Страхувальник звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Згідно рахунку від 05.12.2016 № 290, виставленого позивачеві фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, загальна вартість відновлюваного ремонту застрахованого ТЗ складає 80.691,00 грн.

За замовленням позивача, товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ СЕЛТИМ", яке діє на підставі Сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 158/15, виданого ФДМУ від 27.02.2015, складено звіт від 28.12.2016 № 41-D/27/9, згідно з яким вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ з урахуванням фізичного зносу складає 56.016,12 грн.

Позивач на підставі Договору добровільного страхування, заяви страхувальника, розрахунку страхового відшкодування та страхового акту від 18.01.2017 № СТ/16/0181 здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 49.000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.01.2017 № ID-89145, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

За правилами, встановленими ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги страхового відшкодування, виплаченого страхувальникові на підставі Договору добровільного страхування.

Згідно інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України, транспортний засіб - "VOLKSWAGEN" із державним знаком НОМЕР_1, яким керувала винна особа, станом на момент настання ДТП, забезпечено товариством з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЛОБУС", як страховиком обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, (далі - відповідач), що підтверджується Страховим полісом серії АЕ № 6913553 (далі - Договір обов'язкового страхування). Відповідно до Договору обов'язкового страхування, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 100.000,00 грн., а франшиза - 500,00 грн.

Так, позивач, з метою реалізації свого права, забезпеченого ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, надіслав претензію від 26.01.2017 № 03/280 в якій виклав вимогу про відшкодування виплаченого страхового відшкодування в сумі 49.000,00 грн.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов'язання страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, такого відшкодування становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його грошового зобов'язання за Договором обов'язкового страхування, відповідач вказану вище претензію позивача виконав частково та здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 26.273,37 грн. Наведена обставина призвела до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 23.657,36 грн.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням такого.

За приписом п. 22.1. ст. 22 та ст. 29 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, виходячи з наведених вище норм права, положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають відшкодування страховиком цивільно-правової відповідальності лише оціненої шкоди, тобто вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу, визначеної за результатами проведеної суб'єктом оціночної діяльності оцінки.

Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як встановлено вище, Договором обов'язкового страхування передбачена франшиза у розмірі 500,00 грн.

Враховуючи вказані норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, про стягнення з відповідача частини суми страхового відшкодування, виплаченої позивачем страхувальникові за Договором добровільного страхування підлягає задоволенню в сумі 22.226,63 грн. з урахуванням часткової сплати страхового відшкодування відповідачем та розміру франшизи, встановленої в Договорі обов'язкового страхування (49.000,00 грн. - 26.273,37 грн. - 500,00 грн.).

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом відхилені, оскільки як встановлено вище відповідно до звіту від 28.12.2016 № 41-D/27/9, вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ розрахована з урахуванням фізичного зносу.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, тому суд, керуючись ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЛОБУС"(03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, корп. літ. В; ідентифікаційний код 20448234) на користь товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ"(01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) страхове відшкодування в сумі 22.226 (двадцять дві тисячі двісті двадцять шість) грн. 63 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.600 (одна тисяча шістсот) 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04 серпня 2017 року

Cуддя С.В. Балац