ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2017 р.Справа № 916/3600/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: ФОП ОСОБА_1 Від ПАТ «Укрсоцбанк» Богатиря К.В. Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г. Чеголя Є.О. ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_1, дата видачі: 14.09.06 ОСОБА_6, довіреність № 5211, 5212, дата видачі: 15.12.14
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на ухвалу господарського суду Одеської області
від20.04.2017р.
у справі№ 916/3600/15
за заявою боржника Приватного підприємства «ЄС-СЕРВІС»
про банкрутство
В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2015 року господарським судом Одеської області за заявою боржника приватного підприємства «ЄС-Сервіс» було порушено провадження у справі про банкрутство останнього за положеннями статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі по тексту - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Одеської області від 09.11.2015р. боржника визнано банкрутом та відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Пляку С.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.02.2016р. визнано грошові вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до банкрута в сумі 2 000 992,40грн. із задоволенням у четверту чергу.

28 листопада 2016 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про включення додаткових грошових вимог до реєстру вимог кредиторів окремо (позачергово) в сумі 1 802 567,18грн.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що він, діючи як поручитель, погашав заборгованість ПП «ЄС-Сервіс» за кредитним договором № 08-660/117-304 від 28.07.2008 р. Заявник зазначає, що у той же час й працівниками публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ПАТ «Укрсоцбанк») здійснювалося безпідставне списання грошових коштів з рахунку ФОП ОСОБА_1 шляхом підробки його підпису, внаслідок чого відбулося погашення кредиту в сумі 1190,8 доларів США (28373,36 грн. станом на 02.12.2015 р.), а також погашення процентів за кредитом в сумі 100 101,89 доларів США (2 386 585,51 грн. станом на 02.12.2015 р.).

ФОП ОСОБА_1 також вказує, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.07.2013 р., яке набрало чинності, з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ФОП ОСОБА_1 було стягнуто 612 391,69 грн. як безпідставно списаних з рахунку фізичної особи, а тому загальна сума кредиторських вимог становить 1 802 567,18 грн.

Заявник зазначає, що ця сума не була предметом грошових вимог ФОП ОСОБА_1 до ПП «ЄС-Сервіс» за заявою від 03.12.2015 р., є додатковими вимогами, забезпеченими заставою майна боржника.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.04.2017р. заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 28.11.2016 року вх. ГСОО № 3-2055/16 про визнання додаткових кредиторських вимог до Приватного підприємства «ЄС-Сервіс» на загальну суму 1 802 567,18грн. та включення вказаної суми до реєстру вимог кредиторів окремо, як такі, що забезпечені заставою майна боржника - задоволено; визнано ФОП ОСОБА_1 кредитором ПП «ЄС-Сервіс» до боржника з додатковими грошовими вимогами у сумі 1 802 567,18грн. та включено до реєстру вимог кредиторів окремо, як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ПАТ «Укрсоцбанк» в апеляційній скарзі просить її скасувати, а у задоволені заяви ФОП ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, оскільки за приписами статті 20 Закону України «Про заставу», ст. 556 ЦК України лише у разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання можливе здійснення зворотної вимоги, тоді як ПП «ЄС-Сервіс» зобов'язань за кредитним договором не виконано, а також поручителем виконані кредитні зобов'язання не у повному обсязі, а лише частково.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2017р. апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

В провадженні Одеського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Лашина В.В. - головуючого, суддів Таран С.В., Філінюка І.Г. перебувала апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу господарського суду Одеської області, якою задоволено заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання додаткових кредиторських вимог в сумі 1 802 567,18 грн. та включення вказаної суми до реєстру вимог кредиторів окремо, як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

В судовому засіданні 26.06.2017р. ФОП ОСОБА_1 заявлено заяву про відвід судді Лашина В.В., яка мотивована упередженістю головуючого судді.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Одночасно з цим, головуючим суддею Лашиним В.В. заявлено про самовідвід з метою уникнення в подальшому сумнівів щодо неупередженості.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. заяву судді Лашина Владислава Вячеславовича про самовідвід у справі №916/3600/15 задоволено; справу №916/3600/15 передано для здійснення повторного автоматичного перерозподілу справ.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2017р., сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Таран С.В., Філінюк І.Г.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р. (у складі колегії суддів: Богатиря К.В. - головуючого, суддів Таран С.В., Філінюка І.Г.) прийнято апеляційну скаргу до розгляду колегією суддів у новому складі та розгляд апеляційної скарги призначено на 17.07.2017р. о 14:30.

Розпорядженням керівника апарату суду № 619 від 13.07.2017р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із перебуванням судді Таран С.В. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.07.2017р., сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Аленін О.Ю., Філінюк І.Г.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.07.2017р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Аленін О.Ю., Філінюк І.Г.) прийнято апеляційну скаргу до провадження з призначеним розглядом на 17.07.2017р. о 14:30.

Під час розгляду апеляційної скарги кредитор ФОП ОСОБА_1 заявив про заміну кредитора у даній справі про банкрутство з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ТОВ «УКРБОРГ» згідно договору про відступлення права вимоги. Такі відомості ОСОБА_1 повідомив засновник ПП «ЄС-Сервіс» ОСОБА_9, який їх отримав телефонним зв'язком від представника ТОВ «УКРБОРГ» ОСОБА_10. При цьому номер та дата укладення договору відступлення права вимоги, а також умови цього договору ОСОБА_1 невідомі.

Представник кредитора Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у судовому засіданні заперечив укладення вказаного договору та вказав на відсутність підстав заміни кредитора у справі про банкрутство.

Колегія суддів відхилила заяву ОСОБА_1 про заміну кредитора по справі у зв'язку з її необґрунтованістю та недоведеністю належними доказами укладення договору відступлення права вимоги між ПАТ «Укрсоцбанк» та іншою особою.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків визначені договори та інші правочини.

За приписами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 названого Кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 статті 554 названою Кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За визначеннями статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

28.07.2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», (кредитор) та ПП «ЄС-Сервіс» (позичальник) укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №08-660/117-304 (далі по тексту - Кредитний договір), за умовами якого кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (кредит).

Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору, надання кредиту здійснюється окремими частинами (траншами) зі сплатою 14,5% процентів річних за кредитом та комісій в розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, який є невід'ємною складовою частиною цього договору (тарифи), в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 660190 доларів США з наступним порядком надання траншів кредиту, а саме по мірі потреби.

Згідно з п. 2.2 Кредитного договору, кредит вважається наданим у момент (день) списання суми траншу кредиту з позичкового рахунку, зазначеного у п. 2.1 цього договору, на підставі письмової заяви позичальника.

У п. 1.1.2 Кредитного договору сторони погодили, що погашення кредиту має здійснюватись щомісячно рівними частинами, не пізніше 5 числа, починаючи з листопада 2008р. по червень 2013р. у сумі 11582,28 доларів США, а в липні 2013р. - 11582,32 доларів США, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 27.07.2013р. на умовах, визначених цим договором.

Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем, у якому нараховані проценти, а також у день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі (п. 2.4 Кредитного договору).

Право кредитора вимагати від позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобов'язань за Кредитним договором протягом тридцяти календарних днів від дня отримання письмової вимоги про повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливої неустойки закріплено у п. 3.2 Кредитного договору.

За умовами п. 1.3 Кредитного договору кредит надається позичальнику на купівлю обладнання - цифрової друкарської машини XEROX IGEN 3 110 2008 року випуску згідно з договором № ТУ-18/08 від 11.03.2008, укладеним з ТОВ «ТЕРЕМ ГРАФІЧНІ СИСТЕМИ».

Згідно з п. 1.4 Кредитного договору, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором за цим договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором кредитор укладає:

- з позичальником договір застави майна - обладнання XEROX IGEN 3 110 2008 року випуску заставною вартістю 4167450 грн., що в еквіваленті складає 860545,55 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату підписання цього договору (п. 1.4.1 Кредитного договору);

- з поручителем - ОСОБА_1, нотаріально посвідчений іпотечний договір трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, б. 16, кв. 95, загальною площею 73,3 м2 вартістю предмету іпотеки 659000 грн. (п. 1.4.2 Кредитного договору).

Між АКБ СР «Укрсоцбанк» (кредитор), ПП «ЄС-Сервіс» (позичальник) та ФОП ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008р. (далі по тексту - Договір поруки), за умовами якого поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати всім своїм майном, на яке згідно з чинним законодавством України може бути звернено стягнення, за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором.

Згідно із п. 1.1. Договору поруки, ФОП ОСОБА_1 зобов'язується перед ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно відповідати за виконання ПП «ЄС-Сервіс» у повному обсязі зобов'язань за вказаним вище кредитним договором.

Пунктом 1.3 Договору поруки, передбачено, що у разі невиконання ПП «ЄС-Сервіс» забезпечених порукою зобов'язань протягом 7 (семи) робочих днів від дати закінчення строку виконання зобов'язань за договором кредиту, ФОП ОСОБА_1 доручає ПАТ «Укрсоцбанк» здійснювати на підставі меморіальних ордерів договірне списання грошових коштів з його поточних рахунків в сумах, що підлягають сплаті за договором кредиту щодо погашення заборгованості за кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливої неустойки (пені, штрафу).

Змістом забезпеченого порукою зобов'язання згідно з п. 2.1 Договору поруки є: повернення кредиту в сумі 660190 доларів США, з графіком погашення відповідно до умов договору кредиту та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 24.07.2013 року, або в інший термін дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту; сплата процентів за користування кредитом у розмірі 14,5% річних та комісій, визначених договором кредиту; сплата можливої неустойки (пені, штрафу), визначеної договором кредиту; інші витрати щодо задоволення вимог кредитора за договором кредиту.

ФОП ОСОБА_1, діючи як поручитель, частково погасив заборгованість банкрута перед ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 84 047,93 доларів США, що еквівалентно 2 000 383,40 грн. Ці обставини встановлені ухвалою господарського суду Одеської області від 17.02.2016р. по даній справі та зазначені вимоги внесені у четверту чергу до реєстру вимог кредиторів.

Як зазначено в заяві ФОП ОСОБА_1, ПАТ «Укрсоцбанк» зараховані кошти в погашення боргових зобов'язань ПП «ЄС-Сервіс», які списані з рахунку ОСОБА_1 в іноземній валюті у сумі 101 291,97 доларів США: погашення кредиту - 1 190,08доларів США, погашення процентів за кредитом - 100 101,89грн.

Вказані обставини підтверджуються платіжними документами в іноземній валюті, які містяться у матеріалах справи (т. 1 а.с. 22-42).

Частиною 2 статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Пунктом 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)» визначено, що всі грошові вимоги кредиторів до боржника повинні бути виражені в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника виражені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Вперше до господарського суду Одеської області із заявою про визнання грошових вимог до ПП «ЄС-СЕРВІС» ФОП ОСОБА_1 звернувся - 02.12.2015р., тому сума заборгованості, яка була списана з рахунку ОСОБА_1 у розмірі 101 291,97 доларів США переведена за офіційним курсом НБУ станом на 02.12.2015р. (23,841563грн. за 1 долар США) та становить 2 414 958,87грн.

У справі № 1522/2501/12 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» було встановлено, що на підставі платіжних доручень в іноземній валюті, а саме: № 16 від 05.07.2010 р. на суму 600 доларів США, № 15 від 07.06.2010 р. - 7659,75 доларів США, № 15 від 11.05.2010 р. - 7412,65 доларів США, № 14 від 13.04.2010 р. - 3,92 доларів США, № 13 від 10.03.2010 р. - 6921,91 доларів США, № 7 від 04.09.2009 р. - 7664,74 доларів США, № 5 від 07.07.2009 р. - 7911,98 доларів США, № 24 від 19.01.2011 р. - 246,66 доларів США, № 24 від 19.01.2011 р. - 113 доларів США, № 22 від 14.12.2010 р. - 7893,95 доларів США, № 23 від 12.11.2010 р. - 117,08 доларів США, № 22 від 12.11.2010 р. - 7155,05 доларів США, № 20 від 09.09.2010 р. - 7896,92 доларів США, № 20 від 09.08.2010 р. - 100 доларів США, № 19 від 09.08.2010 р. - 7405,73 доларів США, № 18 від 07.07.2010 р. - 7412,66 доларів США, № 17 від 07.07.2010 р. на суму 100 доларів США, з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ПП «ЄС-Сервіс» безпідставно переказувались грошові кошти у вищевказаних розмірах на загальну суму 76 616 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 612 391,69 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17.07.2013 р. у справі № 1522/2501/12 з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ФОП ОСОБА_1 було стягнуто 612 391,69 грн. (що становило 76 616 доларів США) в якості безпідставно списаних на виконання договору поруки грошових коштів.

Оскільки, як вбачається із платіжних доручень, наданих до заяви ОСОБА_1, з його рахунку Банком списувались грошові кошти саме в іноземній валюті, а рішенням апеляційного суду Одеської області на користь ОСОБА_1 стягнуто суму в національній валюті 612 391,69 грн., ОСОБА_1 заявлено до внесення до реєстру вимог кредиторів означену різницю у розмірі 1 802 567,18грн. (2 414 958,87грн.- 612 391,69 грн.), яка виникла між фактично сплаченими ОСОБА_1 як поручителем боржника коштами Банку в іноземній валюті за умовами кредитного договору та договору поруки у розмірі 101 291,97 доларів США (переведена за офіційним курсом НБУ станом на 02.12.2015р. (23,841563грн. за 1 долар США) та становить 2 414 958,87грн.) та отриманими за рішенням суду про стягнення з Банку на користь ОСОБА_1 безпідставно списаними коштами в національній валюті 612 391,69 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» посилався на порушення судом першої інстанції вимог статті 20 Закону України «Про заставу» та ст. 556 ЦК України, з даного приводу слід зазначити наступне:

Відповідно до ст. 556 Цивільного кодексу України:

1. Після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

2. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

3. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

Як вбачається з матеріалів справи, та не спростовується представником ПАТ «Укрсоцбанк» поручитель ФОП ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008р. виконав частково, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті за період з 2009р. по 2011р., випискою історії операцій з рахунку, які містяться в матеріалах справи.

В провадженні господарського суду перебувала справа № 916/1493/14 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Приватного підприємства «ЄС-Сервіс» про визнання припиненим з 26.02.2012р. укладеного між сторонами договору поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.03.2015р. по справі № 916/1493/14, яке залишено в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015р., позов задоволено, визнано припиненим спірний договір поруки з 26.02.2012р.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2015р. по справі № 916/1493/14 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015р. у справі № 916/1493/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 як поручитель повинен був виконувати свої зобов'язання відповідно до умов договору поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008р., який рішенням суду був визнаний припиненим з 26.02.2012р., колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підстави списання грошових коштів з поточних рахунків ФОП ОСОБА_1 відповідно умов п. 1.3. Договору поруки як поручителя відпали з 26.02.2012р., тому посилання скаржника на неповне виконання обов'язків поручителя за договором поруки є підставними.

Стаття 20 Закону України «Про заставу» передбачає, до третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимоги заставодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена нею застава у встановленому законодавством порядку.

Дана норма Закону кореспондується зі статтею 528 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

В даному випадку обов'язок ФОП ОСОБА_1 щодо виконання зобов'язань за боржника ПП «ЄС-Сервіс» був передбачений саме умовами договору поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008р., який як вже зазначалось вище, був припинений. Але у вказаному договорі поруки не вказано про те, що саме боржником покладено на поручителя обов'язок виконання основного зобов'язання перед Банком, а навпаки поручитель самостійно поручається перед кредитором за боржника, при цьому чинним законодавством, яким врегульовано правовідносини поруки, згоди боржника для поручителя не вимагається. Тобто між сторонами існували взаємні права та обов'язки, які випливали із правовідносин поруки та умов Договору поруки, тому ФОП ОСОБА_1 як поручитель не є третьою особою в розумінні ст. 20 Закону України «Про заставу». Таким чином, посилання скаржника на норми статті 20 Закону України «Про заставу» не приймається колегією суддів апеляційного господарського суду до уваги.

Згідно ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 23 вересня 2015 року у справі № 6-466цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-932цс15, правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Відтак, часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Дослідивши позицію Верховного суду України у постановах від 23 вересня 2015 року у справі № 6-466цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-932цс15, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в даному випадку обставини, зазначені в постановах Верховного суду, не відповідають обставинам по даній справі з огляду на наступне.

По-перше: відповідно до ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав. Оскільки ліквідаційна процедура по справі, порушеної в порядку ст. 95 Закону щодо боржника, який ліквідується власником, завершується безумовною ліквідацією боржника, у разі відмови судом поручителю у внесенні його вимог до реєстру вимог кредиторів та подальшого припинення ПП «ЄС-Сервіс» як юридичної особи, ФОП ОСОБА_1 буде позбавлений права реалізувати свої права поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, згідно ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України як нового кредитора до боржника в межах суми фактично виконаного зобов'язання у зв'язку з ліквідацією останнього.

У вказаних постановах ВСУ не йшлося про знаходження боржника в ліквідаційній процедурі по справі про банкрутство в порядку ст. 95 Закону.

По-друге: Пунктом 3.2.2. Договору поруки передбачено, що Поручитель (ФОП ОСОБА_1.) має право зворотної вимоги до Позичальника (ПП «ЄС-Сервіс») в межах суми виконаного Поручителем (ФОП ОСОБА_1.) зобов'язання, забезпеченого порукою. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Тобто умовами самого договору поруки ФОП ОСОБА_1 надано право звернення до ПП «ЄС-Сервіс» з вимогами в межах суми виконаного зобов'язання, не залежно від його повного або часткового виконання. Вказаний договір поруки був підписаний без заперечень усіма його сторонами кредитором в особі Банку, боржником та поручителем, що свідчить про домовленість сторін договору у питаннях переходу прав кредитора до поручителя саме на особливих умовах цього договору, які не суперечать вимогам діючого законодавства. Підстави для визнання нікчемним вказаного договору поруки у апеляційного господарського суду відсутні, недійсним в судовому порядку цей договір також не визнавався, тобто діє презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України: Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У вказаних постановах ВСУ договір поруки не містив таких особливостей щодо переходу прав кредитора до поручителя, які зазначені п. 3.2.2. договору поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008р.

По-третє: договір поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008р. визнано припиненим з 26.02.2012р. рішенням господарського суду Одеської області від 04.03.2015р. по справі № 916/1493/14, оскільки кредитор у встановлений строк не звернувся до поручителя з вимогою виконати зобов'язання за боржника у повному обсязі. Таким чином, Договір поруки ФОП ОСОБА_1 було виконано частково, оскільки в подальшому даний договір було визнано припиненим в судовому порядку. Після 26.02.2012р. будь-яких правових підстав для ОСОБА_1 як поручителя для повного виконання грошових зобов'язань за боржника перед Банком не існувало.

У вказаних постановах ВСУ договір поруки не визнавався судом припиненим та у поручителя були відсутні об'єктивні підстави щодо невиконання у повному обсязі зобов'язань боржника перед кредитором.

З врахуванням наявності суттєвих особливостей в обставинах даної конкретної справи, які відрізняються від обставин по іншим справам, за результатами розгляду яких були зроблені вищевказані висновки Верховним Судом України, колегія суддів вважає можливим відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з мотивів, викладених у цій постанові.

Заявлені 28.11.2016 р. ФОП ОСОБА_1 вимоги, які він просить включити до реєстру кредиторів окремо (позачергово), що забезпечені заставою майна, є частиною виконаних ним зобов'язань за договором поруки № 06-09/1430 від 25.07.2008 р., від забезпечення заставним майном якої він не відмовлявся ані в досудовій процедурі ліквідації ПП «ЄС-Сервіс» за рішенням власника, ані під час розгляду справи про банкрутство.

Раніше, ухвалою господарського суду Одеської області від 17.02.2016р було визнано грошові вимоги ФОП ОСОБА_1 до ПП «ЄС-СЕРВІС» в розмірі 2000992,40 грн. із задоволенням у четверту чергу.

Мотивувальною частиною ухвали господарського суду вже були встановлені певні обставини по справі з наданням їм правової оцінки, а саме що згідно підпункту 3.2.2. договору 06-09/1430 ФОП ОСОБА_1 має право зворотної вимоги до ПП «ЄС-СЕРВІС» в межах суми виконаного ФОП ОСОБА_1 зобов'язання. До ФОП ОСОБА_1, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Вказана ухвала господарського суду набрала чинності, тобто є законною.

Відповідно до статті 1 Конституції України (далі - Конституції, Основного закону) Україна є правовою державою . Правова держава - це форма організації державної влади, за якої в усіх сферах життя панує верховенство права. Право на судовий захист тісно пов'язано з таким основоположним принципом правової держави, як верховенство права.

Статтею 8 Конституції задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до цього принципу Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується.

Тлумачення поняття «верховенство права» надається у рішенні Конституційного Суду України (далі - КСУ) № 15-рп/2004 від 02.11.2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) . У цьому рішенні зазначається: «Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права».

Здійснення судами правосуддя на засадах верховенства права та забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є завданням суду, про яке зазначено у статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Стаття 3 ЦК України вказує на те, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При розгляді даної апеляційної скарги колегія суддів користується принципом верховенства права з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, оскільки застосування лише законодавства у даному конкретному випадку може бути несправедливим для сторін у даній справі.

З врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про визнання додаткових грошових вимог ФОП ОСОБА_1 до боржника у сумі 1 802 567,18грн. та включення вказаної суми до реєстру вимог кредиторів окремо, як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Доводи заявника апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, окрім того заявлені скаржником доводи щодо порушення вимог статті 20 Закону України «Про заставу», ст. 556 ЦК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв'язку з чим підстав для скасування оскарженої ухвали суду від 20.04.2017р. не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 20.04.2017 р. у справі № 916/3600/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційні скарги на постанови (ухвали) апеляційного господарського суду подаються в порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ч. 3 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

І.Г. Філінюк