ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа № 921/220/17-г/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, м. Тернопіль,

на рішення господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 року

у справі № 921/220/17-г/16

за позовом: Збаразького районного центру зайнятості, м. Збараж, Тернопільська область,

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, м. Тернопіль,

про: cтягнення виплаченого забезпечення (допомога по безробіттю) в сумі 4763,21 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Чорна Н.Г. - представник на підставі довіреності б/н від 08.01.2017 року;

від відповідача: не з'явився;

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 р. у справі №921/220/17-г/16 (суддя С.О. Хома) позовні вимоги Збаразького районного центру зайнятості, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про cтягнення виплаченого забезпечення (допомога по безробіттю) безробітному ОСОБА_3 у зв'язку з поновленням його на роботі за рішенням суду в сумі 4763,21 грн. - задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 р. у справі № 921/220/17-г/16, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що на момент звернення до суду Збаразького районного центру зайнятості рішення щодо поновлення ОСОБА_3 законної сили не набрало та справа знаходилась на розгляді в Львівському апеляційному адміністративному суді. ОСОБА_3 був обізнаний в тому, що він зареєстрований в Центрі зайнятості та отримує допомогу, в ході судового розгляду за його позовом про, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за вимушений прогул, не повідомив суд про отримання ним допомоги по безробіттю, хоча зобов'язаний був це зробити, оскільки дане замовчування призвело до подвійного стягнення з ГУНП державних коштів. Негайне виконання рішення суду та набрання судового рішення законної сили це два різних юридичних поняття, які не ототожнюють один одного.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 р. у справі № 921/220/17-г/16 та відмовити у позові.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2017 року справу №921/220/17-г/16 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2017 року, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 18.07.2017 року.

Представник позивача в судове засідання 18.07.2017 року з'явився, проти апеляційної скарги заперечив, надав усні пояснення по суті спору.

Від відповідача (апелянта) представник в судове засідання 18.07.2017 року не з'явився, проте надіслав на адресу суду клопотання у якому зазначає, що у зв'язку із зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні, розглядати справу без участі останнього, а також до клопотання були додані документи на виконання ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2017 року (вх..№01-04/4814/17 від 18.07.2017 року).

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне

Як правильно встановив суд першої інстанції, 01.11.2016 р. наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за № 252 о/с "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію" старшого лейтенанта, старшого інспектора Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 з 01.11.2016 р..

11.11.2016 р. ОСОБА_3 звернувся із заявою у Збаразький районний центр зайнятості про надання статусу безробітного. Відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" 11.11.2016 р. ОСОБА_3 був зареєстрований у Збаразькому районному центрі зайнятості згідно персональної картки № 00005 та отримав статус безробітного. 18.11.2016 р. ОСОБА_3 звернувся із заявою у Збаразький районний центр зайнятості пропризначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом Збаразького районного центру зайнятості від 18.11.2016 року за №НТ161118 ОСОБА_3 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі та відповідно до якого розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 р. у справі №819/1286/16 позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення атестаційної комісії № 10 ГУНП в Тернопільській області від 13.09.2016 р., оформлене протоколом ОП № 15.00035086.0076310 щодо невідповідності ОСОБА_3 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 01.11.2016 р. № 252 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію"; поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2016 р. по 22.11.2016 р. в сумі 2298 грн.. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 р. постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 р. в справі № 819/1286/16 змінено, викладено четвертий абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції: "Поновити ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області з 01.11.2016 р.". В решті постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 р. залишено без змін.

03.01.2017 р. наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за № 1о/с ОСОБА_3 поновлено на посаді старшого інспектора Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 02.11.2016 р.. Згідно наказу Збаразького районного центру зайнятості від 17.01.2017 р. за №НТ170117 ОСОБА_3 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку з припиненням реєстрації безробітного та у зв'язку із поновленням на роботі за рішенням суду.

17.01.2017 р. Збаразьким районним центром зайнятості видано наказ № 5"Д" "Про заходи щодо повернення коштів" про повернення Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області коштів, виплачених у вигляді допомоги по безробіттю за період з 18.11.2016 р. по 02.01.2017 р. ОСОБА_3. 20.01.2017 р. позивачем було направлено претензію № 06/712 від 20.01.2017р. про стягнення виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітному ОСОБА_3 в сумі 4763,21 грн.. Вказану претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно виходив з того, що згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Як визначається в ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається особі працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи, з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", п. 37 підп. 1 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 Центр зайнятості припиняє реєстрацію особи як безробітної та виплату їй допомоги по безробіттю, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно яких передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Таким чином, поновлення на роботі навіть у порядку негайного (до набрання законної сили) виконання рішення суду, є підставою для повернення коштів.

Згідно із п.п. 6, 7 "Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним", затвердженого 13.02.2009 року Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України №7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

З огляду на те, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 р. у справі № 819/1286/16 (залишеною в силі Постановою Львівського апеляційного адмністративного суду від 06.04.2017 р.) визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 01.11.2016 р. № 252 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", наказом за № 1 о/с від 03.01.2017 р. Головного управління Національної поліції у Тернопільській області поновлено останнього на посаді, при цьому зазначені обставини стали підставою для втрати ОСОБА_3 заробітної плати, а в подальшому - для призначення та виплати йому допомоги по безробіттю, суд правильно визначив, що позивач правомірно звернувся з позовом про стягнення з відповідача суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу ОСОБА_3 наказом Головного управління Національної поліції у Тернопільській області від 03.01.2017 р. за № 1 о/с поновлено на посаді з 02.11.2016 року.

Посилання скаржника щодо можливого подвійного стягнення суми не заслуговує на увагу. Так, у Постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року у справі № 6-511цс16 при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки Законом не передбачено будь-яких підстав для його зменшення. Згідно абзацу другого пункту 32 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 6 від 06.11.1992 р. при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. У разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою; встановлення зазначеної обставини має істотне значення для вирішення спору (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 19.01.2016 р. у справі № 21-3834а15). Таким чином, врахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю є прерогативою суду, який розглядав спір про поновлення на роботі.

Не заслуговують на увагу також покликання на передчасність звернення позивача із позовом. В резолютивній частині Постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 року у справі № 819/1286/16 зазначено про те, що дана постанова суду в частині поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць - підлягає негайному виконанню. 03.01.2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 поновлено на роботі з 02.11.2016 р.. На час розгляду справи №921/220/17-г/16 постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 р. у справі №819/1286/16 набрала законної сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування чи зміни судового рішення не були доведені скаржником.

Керуючись ст.ст.1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Тернопільської області від 29.05.2017 р. у справі № 921/220/17-г/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються до господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 24.07.2017 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.