РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/8610/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТАВТОТРЕЙД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС"

про стягнення 44655,98 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

У судовому засіданні 19.07.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТАВТОТРЕЙД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС" про стягнення 44655,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору №17 надання транспортно-експедиторських послуг у міжнародному автомобільному сполученні та по території України від 31.01.2017 відповідач не здійснив оплати за здійсненне позивачем перевезення, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 43 284,82 грн. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України позивач також просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за березень - квітень 2017 року у розмірі 1 371,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8610/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 19.07.2017.

10.07.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли документи позивача на виконання вимог ухвали суду, що долучені до матеріалів справи та клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 19.07.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії" (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, незважаючи на те, що сторони в судове засідання 19.07.2017 не з'явились, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

31 січня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСТАВТОТРЕЙД" (надалі - позивач, перевізник) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС" (надалі - відповідач, експедитор) було укладено договір № 17 надання транспортно-експедиторських послуг у міжнародному автомобільному сполученні та по території України, який у відповідності до п. 1.1. договору регулює взаємовідносини сторін щодо організації міжнародних та внутрішніх перевезень і транспортно-експедиційного обслуговування (ТЕО) вантажів автомобільним транспортом, коли ініціатором таких перевезень являється одна із сторін, що виступає за дорученням замовника (надалі -експедитор), та друга сторона, що виступає за дорученням перевідзника (надалі -перевізник), з яким вони уклали відповідні договори чи працюють за окремими дорученнями, заявками та замовленнями.

Відповідно до п. 2.3. договору на кожну транспортно-експедиторську послугу оформляється транспортне замовлення, що складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою експедитора і передається перевізнику в тому числі за допомогою факсимільного зв'язку або по електронній пошті. Замовлення (заявка) є невід'ємною частинною даного договору. Замовлення (заявки) передані по факсу чи електронній пошті мають силу оригіналу, без обов'язкового передання їх оригіналів у майбутньому.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що всі водії, які перевозять вантаж відповідно до даного договору, є уповноваженими представниками експедитора, і виконують обов'язки, передбачені цим договором. За дії та бездіяльність водіїв несе відповідальність перевізник. Документи, підписані водіями, створюють, припиняють або змінюють обов'язки для експедитора.

За умовами п. 4.1. договору розмір плати за перевезення визначається за згодою сторін та вказується в транспортному замовленні (заявці) і може змінюватись за взаємною письмовою згодою сторін в залежності від зміни умов перевезення вантажу, виходячи із ситуації на транспортному ринку.

Розрахунки між сторонами за даним договором відбуваються у безготівковому порядку, шляхом оплати експедитором, за рахунок коштів свого клієнта, виставлених перевізником рахунків протягом 30-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів:

- рахунку на виконанні послуги;

- оригінал CMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце) та митних органів (при міжнародних перевезеннях);

- акт виконаних робіт, договір, замовлення;

- копія CMR з печаткою перевізника;

- контрольний лист прибуття/відбуття;

У випадку якщо в CMR вантажоодержувачем зазначено про виявлення браку/недостачі і у випадку його складання, складений акт виявлення браку/недостачі, експедитор зобов'язаний надати цей акт перевізнику. В цьому випадку, навіть за умови надання усіх необхідних для оплати документів, експедитор має право відкласти оплату до з'ясування всіх обставин, що спричинили брак/недостачу та пред'явлення претензії зацікавленими сторонами.

Відповідно до п. 4.3. договору перевізник зобов'язаний виписувати рахунок фактуру, та акт виконаних робіт на день розвантаження, відповідно до записів в CMR. В іншому випадку зазначені документи вважаються неналежно оформленими та до оплати не приймаються.

Як вбачається із матеріалів справи, 31.01.2017 від відповідача електронною поштою надійшла Заявка № 34 до договору транспортного перевезення № 17 від 31.01.2017, відповідно до якої позивач зобов`язаний був здійснити перевезення вантажу (на палетах, вага до 18т., 125616466 - Томилівка, 125644335 - Миколаїв) за маршрутом м. Лімбург (Германія) - м. Миколаїв (Україна). Завантаження вантажу 01.02.2017-02.02.2017 за адресою: Tetra Pak Limburg Hoehenstrasse 4, Limburg An Der Lahn, DE, 65549 розвантаження: 1. Bilozerkivskiy molochniy kombinat, Yzinska, Tomilovka, UA. 2. Sandora OOO, District Zhovtnevyy Mykolayiv. UA 06.02.17-08.02.17.; прикордонний перехід: Ягодин - Дорохуськ; сума фрахту, умови оплати: 1500,00 Євро по курсу на момент розвантаження по безготівковому розрахунку за 1 автотранспорт. Оплата здійснюється після вивантаження протягом 15 банківських днів по оригіналах документів.

З наданих до матеріалів справи міжнародних товаротранспортних накладних CMR № 1712092 та № 1712093 вбачається, що перевезення було виконано без зауважень та застережень з боку вантажоодержувача та замовника перевезення-експедитора.

15 лютого 2017 року згідно експрес-накладної ТОВ «Нова Пошта» № 8578 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС" були направлені оригінали документів для оплати здійсненого перевезення. Вказане відправлення було отримане відповідачем 16.02.2017 у відділені № 53, що знаходиться на бульварі Ромена Ролана, 7 (Микільська Борщагівка).

За твердженням позивача, відповідач всупереч встановленому строку оплати за здійснене перевезення, не перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 43285,00 грн., внаслідок чого у ТОВ "ФАВОР-АЛЬЯНС" виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 43285,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що укладений договір за своїм змістом та правовою природою є договором перевезення вантажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 32 Господарського кодексу України та Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою особою (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Аналогічна норма міститься в ст. 307 Господарського кодексу України. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Як встановлено судом, факт надання міжнародного транспортного перевезення за заявкою відповідача № 34 від 31.01.2017 по маршруту м. Лімбург (Германія) - м. Миколаїв (Україна) підтверджується наявними у матеріалах справи міжнародними транспортними накладними (CMR) №1712092 та № 1712093.

Враховуючи, що вказані міжнародні-транспортні накладні були підписані та скріплені печатками Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд Девелопмент" Філії "Білоцерківський молочний комбінат" в день вивантаження 08.02.2017 без письмових зауважень та застережень з боку вантажоодержувача та замовника перевезення-експедитора, суд дійшов висновку, що послуги з перевезення надані позивачем належним чином і прийняті відповідачем без зауважень.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 4.2. договору розрахунки між сторонами за даним договором відбуваються у безготівковому порядку, шляхом оплати експедитором, за рахунок коштів свого клієнта, виставлених перевізником рахунків протягом 30-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів:

- рахунку на виконанні послуги;

- оригінал CMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце) та митних органів (при міжнародних перевезеннях);

- акт виконаних робіт, договір, замовлення;

- копія CMR з печаткою перевізника;

- контрольний лист прибуття/відбуття.

За умовами заявки Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС" № 34 від 31.01.2017 до договору транспортного перевезення № 17 від 31.01.2017 оплата здійснюється після вивантаження протягом 15 банківських днів по отриманню оригіналів вказаних документів.

Судом встановлено, що 15.02.2017 на виконання умов договору позивачем згідно експрес-накладної ТОВ «Нова Пошта» № 8578 направлено на адресу відповідача документи щодо здійсненого перевезенння, в тому числі рахунок-фактура №В-00000040 від 08.02.2017 на загальну суму 43 285,00 грн. Вказане відправлення було отримано відповідачем 16.02.2017, тобто, з 17.02.2017 у останнього виникло зобов'язання протягом 15 банківських днів здійснити оплату виставленого позивачем рахунку-фактури.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи строки сплати, зазначені в заяві № 34 від 31.01.2017, строк виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті здійсненого перевезення на момент вирішення спору настав.

Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором № 17 від 31.01.2017 у розмірі 43 284,82 грн. (1500,00 Євро х 28,856547 грн. (курс НБУ щодо 1 Євро станом на 08.02.2017) = 43 284,82 грн.) належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 43 284,82 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконання договірних зобов'язань, позивач також звернувся з вимогою про стягнення з відповідача 1 371,16 грн. - інфляційних втрат, що нараховані за березень-квітень 2017 року.

За змістом ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на вищенаведене, суд здійснивши перерахунок інфляційних втрат та встановив, що з відповідача на корить позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 1175,70 грн., у зв'язку з чим вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
11.03.2017 - 30.04.201743284.821.0271175.7044460.52

Стосовно вимоги позивача про стягнення витрат, що понесені на правову допомогу адвоката у розмірі 4 300,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В контексті цієї норми, судові витрати за участю адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в такому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 встановлено, що відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСТАВТОТРЕЙД" (довіритель) та ОСОБА_2 (повірений), який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008, було укладено договір правову допомогу, на підставі якого повірений зобов'язується від імені і за рахунок довірителя надати правову допомогу у спорі, що виник з Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС" (п. 1.1. договору).

За здійснення дій, що передбачені п.1.1. договору, довіритель сплачує повіреному винагороду у розмірі 4300,00 грн.

До матеріалів справи додано оригінал Акту приймання-передачі послуг адвоката за договором № б/н від 10.05.2017 на загальну суму 4 300,00 грн, що підписаний сторонами договору та скріплений його печатками, а також копія квитанції до прибутково касового ордера № 03/05 від 17.05.2017 на суму 4300,00 грн.

Враховуючи, що витрати позивача, пов'язані з оплатою вартості послуг адвоката, документально підтверджені, господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на оплату послуг адвоката є обґрунтованими.

Згідно п. 6.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

З огляду на вищевикладене, а також те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір за розгляд справи покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, а в частині стягнення витрат на оплату послуг адвоката на відповідача у розмірі 4300,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС" (03148, м. Київ, вул. Героїв Космоса, буд. 4, ідентифікаційний код 40676783) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТАВТОТРЕЙД" (43006, м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2а, ідентифікаційний код 36407488) 43 284 (сорок три тисячі двісті вісімдесят чотири) грн. 82 коп. - основного боргу, 1 175 (одна тисяча сто сімдесят п'ять) грн. 70 коп. - інфляційних втрат, 4 300 (чотири тисячі триста) грн. 00 коп. - витрат на послуги адвоката та 1 593 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто три) грн. 00 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.07.2017

Суддя Пукшин Л.Г.