ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2017 року Справа № 904/8310/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Пархоменко Н.В.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

За участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №252 від 06.06.2016 р., представник;

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ "Дніпротрансмаш" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року у справі № 904/8310/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш", м. Дніпропетровськ

про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року у даній справі (головуючий колегії - суддя: Воронько В.Д., судді: Рудовська І.А., Суховаров А.В ) позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" перед Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК": за Кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007 в розмірі 3491000,02 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015, 1 долар США = 21,988664 грн. становить 76762426,46 грн., з них:

- строкова заборгованість по кредиту станом на 03.09.2015 становить 3000000,00 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США = 21,988664 грн. становить 65965992,00 грн.);

- строкова заборгованість по сплаті процентів (нарахованих за період з 25.03.2014 по 24.05.2015 та за період з 25.07.2015 по 02.09.2015) станом на 03.09.2015 становить 441083,35 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США = 21,988664 грн становить 9698833,58 грн.);

- прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 03.09.2015 становить 49916,67 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США = 21,988664 грн становить 1097600,88 грн);

за Кредитним договором № 10-0604/246к-07 від 22.06.2007 в розмірі 2823388,18 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015, 1 долар США = 21,988664 грн становить 62082534,03 грн., з них:

- строкова заборгованість по кредиту станом на 03.09.2015 становить 2437500,00 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США = 21,988664 грн. становить 53597368,50 грн.);

- строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.03.2014 по 24.05.2015 (включно) та з 25.07.2015 по 02.09.2015 (включно), становить 345330,89 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США = 21,988664 грн становить 7593 64,91 грн.);

- прострочена заборгованість по сплаті процентів станом на 03.09.2015 становить 40557,29 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США = 21,988664 грн. становить 891 800,62 грн.);

звернуто стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором від 22.06.2007, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №5848, що належать на праві власності Приватному акціонерному товариству "Дніпротрансмаш" (49027, м. Дніпро, вул. 8 Березня, буд. 19, прим.2; ідентифікаційний код 21882406) на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Т.Шевченко/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319), а саме на наступне нерухоме майно:

- нежитлова будівля побутового корпусу літ. "А-4" розміром 9,8м x 54,9м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25а, що належить ПрАТ "Дніпротрансмаш" на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004 року, Серія САА № 761005, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004 року в книгу № 11Н-144, № запису 4644, реєстраційний номер: 5240183;

- нежитлова будівля механічного цеху літ. "М-1" розміром 24,0м x 169,2м. що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25б, що належить ПрАТ "Дніпротрансмаш" на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004 року, Серія САА № 761006, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004 року в книгу № 11Н-143, № запису 4643, реєстраційний номер: 5240314;

- нежитлова будівля локомативно-ремонтного цеху літ. "Н-1" розміром 30,0м x 266,0м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25в, що належить ПрАТ "Дніпротрансмаш" на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004 року, Серія САА № 761007, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004 рок в книгу № 11Н-142, № запису 4642, реєстраційний номер: 5254950;

- нежитлова будівля ковальського цеху літ. "О-1" розміром 30,0м x 96,4м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25г, що належить ПрАТ "Дніпротрансмаш" на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004 року, Серія САА № 761008, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004 року в книгу № 11Н-141, № запису 4641, реєстраційний номер: 5255297;

- нежитлова будівля заглибленого складу літ. "П-1" розміром 30,0м x 42,0м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25д, що належить ПрАТ "Дніпротрансмаш", на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004 року, Серія САА № 761009, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004 року в книгу № 11Н-140, № запису 4640, реєстраційний номер: 5255477;

- нежитлова будівля участку РТН літ. "Л-1" розміром 24,0м x 36,0м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25е, що належить ПрАТ "Дніпротрансмаш" на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004 року, Серія САА № 761015, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004 року в книгу № 11Н-139, № запису 4639, реєстраційний номер: 5271587, шляхом набуття Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Т.Шевченко/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором від 22.06.2007, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №5848, за вартістю, визначеною на підставі складеного товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія BFC" звіту про експертну оцінку ринкової вартості нежитлової нерухомості від 20.02.2017 в розмірі 12616757,00 грн без врахування податку на додану вартість.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" витрати по сплаті судового збору у розмірі 165790,57 грн. та витрати, повязані з оплатою вартості проведеної судової оціночно-будівельної експертизи, в розмірі 39020,22 грн.

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, до апеляційного господарського суду звернувся відповідач - ПАТ "Дніпротрансмаш" з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить поновити строк на подання апеляційної скарги, відстрочити сплату судового збору та скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року у справі № 904/8310/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ "ВТБ БАНК" відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- Відповідач не був повідомлений належним чином повідомлений про час та місце судового засідання;

- судовою колегією прийнято до уваги складений ТОВ "Консалтингова компанія BFC" звіт про експертну оцінку ринкової вартості належного відповідачу нерухомого майна від 20.02.2017 року, дата складання якого наближена до дати прийняття рішення суду. Відповідно до звіту сукупно ринкова вартість предмету іпотеки за іпотечним договором від 22.06.2017 року на час проведення експертизи становить 12 616 757, 00 грн. без врахування податку на додану вартість.

Однак, відповідач перед зупиненням провадження у справі та призначенням судової економічної експертизи неодноразово зазначав, що згідно розділу VII Листа Верховного Суду від 01.02.2015року «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» визначено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням процесуального законодавства України. Зокрема, у ній в обов'язковому порядку повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

В разі, якщо дійсна гривнева вартість буде встановлена більшою (у зв'язку зі знеціненням гривні) вартість заставленого майна спроможна погасити більший розмір заборгованості, що суттєво впливає на результат вирішення спору, врахування всіх обставин та інтересів обох сторін.

Початкова ціна предмета іпотеки не береться до уваги судом у разі заявления позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього, оскільки згідно із ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Позиція Верховного Суду України свідчить про те, що наведена в іпотечному договорі ціна предмету іпотеки не має значення при заявлені позову про визнання права власності і необхідно визначати вартість предмета іпотеки на момент такого набуття (прийняття судового рішення) на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, що в ході розгляду справи можливе шляхом призначення судової експертизи.

- У матеріалах справи відсутня вимога про усунення порушень відповідачем за іпотечним договором від 22.06.2007 року, що є порушенням статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Просить скасувати оскаржуване рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У доповненні до апеляційної скарги скаржник вказує на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30.03.2016 року по справі № 6-1851цс15, у відповідності до якої звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки є виключно позасудовим способом врегулювання питання щодо звернення стягнення, вирішення якого не передбачено законом у судовому порядку, як і не передбачено законом набуття таким чином (шляхом звернення стягнення) права власності на майно (предмет іпотеки) та більш того, цим же законом прямо передбачений інший спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку (проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у від 14.06.2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач), суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А. апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні нат 03.07.2017 року.

Розпорядженням керівника суду від 03.07.2017 року, у зв'язку з відпусткою судді Верхогляд Т.А., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/8310/15, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Паруснікова Ю.Б., Пархоменко Н.В., розгляд справи відкладено на 10.07.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у від 10.07.2017 року розгляд справи відкладено на 31.07.2017 року

31.07.2017 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року у справі №904/8310/15 слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 у справі №904/8321/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" про стягнення 19357,58 грн встановлено наступне.

Закритим акціонерним товариством "Внєшторгбанк (Україна)" (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" (далі - позичальник) був укладений договір про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №10-0604/245к-07 від 22.06.2007 (далі - договір №245к-07), згідно якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в тимчасове користування (далі - кредит).

В подальшому, сторонами вносились зміни до договору №245к-07 додатковими угодами (договорами про внесення змін) від 16.04.2008, №1 від 01.10.2008, №2 від 19.12.2008, №3 від 27.02.2009, №4 від 31.03.2009, №5 від 08.04.2009, №6 від 27.05.2009, №7 від 29.05.2009, №8 від 17.08.2009, №8 від 30.09.2009 (нова редакція договору), №9 від 29.03.2010, №10 від 28.07.2010, №11 від 11.11.2010, №12 від 26.04.2011, №13 від 30.06.2011 (нова редакція договору), №14 від 21.09.2011, №15 від 27.12.2011, №16 від 21.01.2013, №17 від 16.04.2013, №18 від 17.07.2013, №19 від 23.08.2013, №20 від 27.09.2013, №21 від 30.12.2013, №22 від 30.04.2014, №23 від 28.07.2014, №24 від 29.10.2014 (нова редакція договору), №25 від 26.06.2015.

Додатковою угодою від 16.04.2008 до договору №245к-07 було змінено найменування кредитора в преамбулі договору, замість Закритого акціонерного товариства "Внєшторгбанк (Україна)" було вказано Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк та зазначені нові реквізити банку.

Додатковою угодою №2 від 19.12.2008 сторони виклали назву договору №245к-07 в новій редакції договір про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії №10-0604/24 5 к-07 від 22.06.2007.

Підпунктом 1.1.1 договору №245к-07 було передбачено, що надання кредиту здійснюватиметься в межах максимального ліміту заборгованості 300000,00 доларів США окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором та кінцевим терміном повернення заборгованості - 19.12.2008.

Додатковими угодами №2 від 19.12.2008, №4 від 31.03.2009, №8 від 30.09.2009, №11 від 11.11.2010, №13 від 30.06.2011, №14 від 21.09.2011, №24 від 29.10.2014 встановлювався новий строк повернення кредиту - 31.03.2009; 30.09.2009; 30.09.2010, 01.04.2011, 31.08.2011, 30.08.2014, 28.08.2015 відповідно.

В підпункті 1.1.2 договору №245к-07 сторони визначили. що за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти в розмірі 11,5% річних.

Додатковими угодами №1 від 01.10.2008, №2 від 19.12.2008, №11 від 11.11.2010, №13 від 30.06.2011, №15 від 27.12.2011 сторонами змінювався базовий розмір процентів з 11,5% до 14%; з 14% до 15,5%; з 15,5% до 10,5% (з 11.11.2010 по 14.01.2011), з 10,5% до 11% (з 15.01.2011р.); з 11% до 10,5%; з 10,5% до 11% відповідно.

Відповідно до статті 3 договору №245к-07 (в редакції, з урахуванням внесених змін) проценти, нараховані за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця включно сплачуються щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця включно.

Пунктами 3.1.3.1 та 3.1.3.2 договору №245к-07 (з урахуванням договору про внесення змін №24 від 29.10.2014р.) передбачено, що плата за користування кредитом нарахована /буде нарахована за період з 25.03.2014 по 24.11.2014 (включно) та несплачена позичальником сплачується не пізніше 28.08.2015.

Плата за користування кредитом, нарахована за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця (включно) починаючи з 25.11.2014, сплачується щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця (включно).

Пунктом 4.2.5 договору №245к-07 (з урахуванням договору про внесення змін №24 від 29.10.2014) встановлено, що у разі виникнення будь-якої несприятливої події, визначеної статтею 5 договору, зокрема, порушення позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем зобов'язань/боргових зобов'язань за договором, банк набуває право вимагати від позичальника достроково погасити боргові зобов'язання в повному обсязі, а позичальник зобов'язаний виконати таку вимогу банку і погасити боргові зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше 10 банківських днів з дня відправлення банком відповідної вимоги.

На підставі заяв позичальника від 22.06.2007, від 25.06.2007, від 02.07.2007, від 09.07.2007, від 13.07.2007, від 19.07.2007, від 30.07.2007, від 26.10.2007 банком були надані кредитні кошти згідно меморіальних валютних ордерів №203 від 25.06.2007 на суму 1000000,00 доларів США, №341 від 26.06.2007 на суму 520000,00 доларів США, №363 від 03.07.2007 на суму 1050000,00 доларів США, №143 від 09.07.2007 на суму 600000,00 доларів США, №113 від 16.07.2007 на суму 200000,00 доларів США, №618 від 20.07.2007 на суму 680000,00 доларів США, №134 від 30.07.2007 на суму 200000,00 доларів США

З наведеного судом у справі №904/8321/15 встановлено, що банк належним чином виконав свої зобов'язання за договором №245к-07. Тому наявна непогашена позичальником строкова заборгованість за кредитом в розмірі 3000000,00 доларів США, строкова заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014 по 24.05.2015 та з 25.07.2015 по 02.09.2015 в розмірі 441083,35 доларів США, прострочена заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015 в розмірі 49916,67 доларів США за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007

Висновком експерта у справі 904/8321/15 за результатами проведення судово-економічної експертизи №6343/6344-15 від 28.09.2016 встановлено, що наявність вказаних сум заборгованості підтверджується документально, а розрахунок заборгованості, складений позивачем, відповідає умовам договору №10-0604/245к-07 від 22.06.2007.

Також рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/8321/15 встановлено, що Закритим акціонерним товариством "Внєшторгбанк (Україна)" (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" (далі - позичальник) був укладений договір про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії №10-0604/246к-07 від 22.06.2007 (далі - договір №246к-07), згідно якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування в межах максимального ліміту заборгованості 3000000,00 доларів США окремими частинами, а позичальник повернути кредит в строк по 21.06.2012 згідно узгодженого графіка та сплатити проценти.

Графік погашення кредиту визначений в пункті 1.1.1 договору №246к-07.

В подальшому, сторонами вносились зміни до договору №246к-07 додатковими угодами (договорами про внесення змін) від 16.04.2008, №1 від 01.10.2008, №2 від 27.02.2009, №3 від 27.05.2009, №4 від 29.05.2009, №5 від 17.08.2009, №5 від 30.09.2009, №6 від 29.03.2010 (нова редакція договору), №7 від 28.07.2010, №8 від 11.11.2010, №9 від 11.11.2010, №9 від 26.04.2011, №10 від 30.06.2011, №11 від 21.09.2011 (нова редакція договору), №12 від 27.12.2011, №13 від 21.01.2013, №14 від 16.04.2011, №15 від 17.07.2013, №16 від 23.08.2013, №17 від 27.09.2013, №18 від 30.12.2013, №19 від 30.04.2014, №20 від 28.07.2014, №21 від 29.10.2014 (нова редакція договору), №22 від 26.06.2015.

Додатковою угодою від 16.04.2008 до договору №246к-07 було змінено найменування кредитора в преамбулі договору, замість Закритого акціонерного товариства "Внєшторгбанк (Україна)" було вказано Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк та зазначені нові реквізити банку.

Договорами про внесення змін №4 від 29.05.2009, №6 від 29.03.2010, №10 від 30.06.2011, №11 від 21.09.2011, №15 від 17.07.2013, №20 від 28.07.2014 сторони узгоджували графік погашення кредиту.

Договором про внесення змін №11 від 21.09.2011 сторони визначили, що сума кредиту дорівнює 2437500,00 доларів США.

Додатковими угодами №11 від 21.09.2011, №21 від 29.10.2014 визначався новий кінцевий строк повернення кредиту - 30.08.2014, 28.08.2015 відповідно.

В пункті 1.1.2 договору №246к-07 встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти в розмірі 11,5% річних.

Додатковими угодами №1 від 01.10.2008, №7 від 28.07.2010, №9 від 11.11.2010, №10 від 30.06.2011 сторонами змінювався базовий розмір процентів в доларах США з 11,5% до 14%; з 14% до 12%; з 12% до 10,5% (з 11.11.2010 по 14.01.2011) та 11% (з 15.01.2011); з 11% до 10,5% (з 30.06.2011 по 17.03.2012) та 11% (з 18.03.2012) відповідно.

Відповідно до статті 3 договору №246к-07 (в редакції, з урахуванням внесених змін) проценти, нараховані за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця включно сплачуються щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця включно.

Пунктами 3.1.3.1 та 3.1.3.2 договору №246к-07 (з урахуванням договору про внесення змін №21 від 29.10.2014) передбачено, що плата за користування кредитом нарахована /буде нарахована за період з 25.03.2014 по 24.11.2014 (включно) та несплачена позичальником сплачується не пізніше 28.08.2015.

Плата за користування кредитом, нарахована за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця(включно) починаючи з 25.11.2014, сплачується щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця (включно).

На підставі заяв позичальника від 03.07.2007, від 09.07.2007, від 19.07.2007, від 27.07.2007, від 09.20.2007 банком були надані кредитні кошти згідно меморіальних валютних ордерів №77 від 04.07.2007 на суму 1550000,00 доларів США, №139 від 09.07.2007 на суму 520000,00 доларів США, №607 від 20.07.2007 на суму 400000,00 доларів США, №127 від 330000,00 доларів США, №355 від 10.07.2007 на суму 200000,00 доларів США.

З наведеного судом у справі №904/8321/15 встановлено, що банк належним чином виконав свої зобов'язання за договором №246к-07. Тому наявна непогашена позичальником строкова заборгованість за кредитом в розмірі 2437500,00 доларів США, строкова заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014 по 24.05.2015 та з 25.07.2015 по 02.09.2015 в розмірі 345330,89 доларів США, прострочена заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015 в розмірі 40557,29 доларів США за кредитним договором №10-0604/246к-07 від 22.06.2007.

Згідно висновку експерта у справі №904/8321/15 за результатами проведення судово-економічної експертизи №6343/6344-15 від 28.09.2016 наявність вказаних сум заборгованості підтверджується документально, а розрахунок заборгованості, складений позивачем, відповідає умовам договору №10-0604/246к-07 від 22.06.2007.

Враховуючи умови договору поруки №245-П-3 від 05.03.2009, укладеного Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк (далі - банк), Закритим акціонерним товариством "Дніпротрансмаш" (далі - поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" (далі - позичальник), викладені обставини справи, норми статей 598, 610, 628-629 Цивільного кодексу України та статей 193, 202 Господарського кодексу України, судом у справі №904/8321/15 задоволено позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007 - строкової заборгованості за кредитом в розмірі 3000000,00 доларів США, строкової заборгованості зі сплати процентів за період з 25.03.2014 по 24.05.2015 та з 25.07.2015 по 02.09.2015 в розмірі 441083,35 доларів США, простроченої заборгованості зі сплати процентів станом на 03.09.2015 в розмірі 49916,67 доларів США та за кредитним договором №10-0604/246к-07 від 22.06.2007 - строкової заборгованості за кредитом в розмірі 2437500,00 доларів США, строкової заборгованості зі сплати процентів за період з 25.03.2014 по 24.05.2015 та з 25.07.2015 по 02.09.2015 в розмірі 345330,89 доларів США, простроченої заборгованості зі сплати процентів станом на 03.09.2015 в розмірі 40557,29 доларів США.

Щодо позовних вимог про стягнення суми пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 07.07.2015 по 03.09.2015 в розмірі 3739,40 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 в розмірі 330000,00 доларів США, 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 в розмірі 16500,00 доларів США, 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 07.07.2015 по 03.09.2015 в розмірі 189,88 доларів США - за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007, пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 07.07.2015 по 03.09.2015 в розмірі 3038,26 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 в розмірі 268125,00 доларів США, 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 22.04.2015 по 03.09.2015 в розмірі 13406,25 доларів США, 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 07.07.2015 по 03.09.2015 в розмірі 154,28 доларів США - за кредитним договором №10-0604/246к-07 від 22.06.2007, судом у справі №904/8321/15 зазначено наступне.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 Цивільного кодексу України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" №15-93 від 19.02.1993, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі №909/660/14 (3-29гс15).

Положеннями ч. 1 ст. 230, ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 549, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено зобов'язання учасника господарських відносин сплатити штрафні санкції у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, зокрема, у вигляді пені, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В силу положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постанові Верховного Суду України у справі №6-79цс14 від 02.07.2014 зроблено висновок про те, що у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню як пеня, штраф, неустойка, проценти так і виплати, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі №909/660/14 зазначено, що пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Отже, беручи до уваги наведені правові позиції Верховного Суду України, господарським судом у справі №904/8321/15 відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 07.07.2015 по 03.09.2015 в розмірі 3739,40 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 82224,48 грн), пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 в розмірі 330000,00 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 7256259,12 грн), 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 в розмірі 16500,00 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 362812,96 грн), 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 07.07.2015 по 03.09.2015 в розмірі 189,88 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 4175,25 грн), пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 07.07.2015 по 03.09.2015 в розмірі 3038,26 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 66807,38 грн), пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 в розмірі 268125,00 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 5895710,54 грн), 3%річних за прострочення повернення кредиту за період з 22.04.2015 по 03.09.2015 в розмірі 13406,25 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 294785,53 грн), 3%річних за прострочення сплати процентів за період з 07.07.2015 по 03.09.2015 в розмірі 154,28 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 3392,39 грн).

У заявлених до Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" позовних вимогах про стягнення суми штрафу в розмірі 97500,00 грн, нарахованого на підставі пункту 7.2.2 договору №245к-07 за порушення пункту 4.3.9 договору №245к-07, та штрафу в розмірі 97500,00 грн, нарахованого на підставі пункту 7.2.2 договору №245к-07 за порушення пункту 4.3.9 договору №246к-07, судом у справі №904/8321/15 відмовлено у зв'язку з ненаданням позивачем доказів наявності підстав для застосування штрафних санкцій.

Таким чином, вказаним рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 у справі №904/8321/15, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2017, позовні вимоги задоволено частково.

На підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 у справі №904/8321/15 з відповідача на користь позивача було стягнено за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007:

- строкову заборгованість за кредитом в розмірі 3000000,00 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 65965992,00 грн);

- строкову заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014 по 24.05.2015 та з 25.07.2015 по 02.09.2015. в розмірі 441083,35 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 9698833,58 грн);

- прострочену заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015 в розмірі 49916,67 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 1097600,88 грн);

за кредитним договором №10-0604/246к-07 від 22.06.2007:

- строкову заборгованість за кредитом в розмірі 2437500,00 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 53597368,50 грн);

- строкову заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014 по 24.05.2015 та з 25.07.2015 по 02.09.2015 в розмірі 345330,89 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 7593364,91 грн);

- прострочену заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015 в розмірі 40557,29 доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015 1 долар США=21,988664 грн становить 891800,62 грн), а також витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову. В решті позовних вимог судом відмовлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, які в порядку статті 35 ГПК України не потребують доведення у даній справі, судова колегія вважає, що суми заборгованості відповідача перед позивачем за кредитними договорами №10-0604/245к-07 від 22.06.2007 і №10-0604/246к-07 від 22.06.2007 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірах, присуджених до стягнення на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 у справі №904/8321/15.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитними договорами №10-0604/245к-07 та №10-0604/246к-07 від 22.06.2007, між Закритим акціонерним товариством "Внєшторгбанк" (правонаступником якого є позивач), як Іпотекодержателем, та Закритим акціонерним товариством "Дніпротрансмаш" (правонаступником якого є відповідач), як Іпотекодавцем, яке виступає майновим поручителем за Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" (далі - Боржник), було укладено іпотечний договір від 22.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №5848 (далі - іпотечний договір ).

В подальшому сторонами було укладено низку договорів про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, а саме: договір №1 від 25.09.2009, договір №2 від 14.12.2009, №3 від 28.07.2010, №4 від 11.11.2010, №5 від 30.06.2011, №6 від 06.10.2011, №7 від 27.12.2011, №8 від 16.04.2013, №9 від 17.07.2013 та №10 від 29.10.2014.

Предметом іпотечного договору є передача Іпотекодавцем в іпотеку Іпотекодержателю нерухомого майна, зазначеного в п. 2.1. цього договору (далі - предмет іпотеки), для забезпечення виконання в повному обсязі Боржником зобов'язань по кредитному договору №10-0604/245к-07 від 22 червня 2007 року, укладеному між Іпотекодержателем та Боржником, зі змінами та доповненнями (надалі - "Договір кредиту-1"); та зобов'язань по кредитному договору №10-0604/246к-07 від 22 червня 2007 року, укладеному між Іпотекодержателем та Боржником, зі змінами та доповненнями (надалі - Договір кредиту-2") (п. 1.1 іпотечного договору).

Пунктом 1.2 "Суть та розмір забезпечених іпотекою вимог" іпотечного договору (зі змінами та доповненнями) передбачено наступне:

- згідно з договором кредиту-1 Іпотекодержатель надав Боржнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості 3000000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2015 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі, який є фіксованим, та становить 11% процентів річних в порядку та строки згідно договору кредиту-1 (п. 1.2.1 іпотечного договору);

- згідно з договором кредиту-2 Іпотекодержатель надав Боржнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості 2437500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2015 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі, який є фіксованим, та становить 11% процентів річних в порядку та строки згідно договору кредиту-2 (п. 1.2.2 іпотечного договору);

- договір кредиту-1 та договір кредиту-2, а також додаткові угоди до них, якщо такі будуть укладені між сторонами в подальшому, в тому числі щодо строку виконання зобов'язань, їх суми та інших умов, надалі разом "Договір кредиту" або "Основне зобов'язання" (п. 1.2.3 іпотечного договору).

Іпотечний договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту та Іпотекодавцем за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 9.1 іпотечного договору).

Відповідно до п. 2.1 іпотечного договору, в забезпечення виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором, Іпотекодавець надав в наступну іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме:

- нежитлова будівля побутового корпусу літ. "А-4" розміром 9,8м x 54,9м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25а (надалі - Предмет іпотеки-1);

- нежитлова будівля механічного цеху літ. "М-1" розміром 24,0м x 169,2м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25б (надалі - Предмет іпотеки-2);

- нежитлова будівля локомативно-ремонтного цеху літ. "Н-1" розміром 30,0м x 266,0м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25в (надалі - Предмет іпотеки-3);

- нежитлова будівля ковальського цеху літ. "О-1" розміром 30,0м x 96,4м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25г (надалі - Предмет іпотеки-4);

- нежитлова будівля заглибленого складу літ. "П-1" розміром 30,0м x 42,0м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25д (надалі - Предмет іпотеки-5);

- нежитлова будівля участку РТН літ. "Л-1" розміром 24,0м x 36,0м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломійцевська, буд. 25е (надалі - Предмет іпотеки-6).

Предмет іпотеки-1 належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004р., Серія САА №761005, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004р. в книгу №11Н-144, № запису 4644, реєстраційний номер: 5240183. Підтверджено Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 20.06.2007р. за №14978011.

Предмет іпотеки-2 належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004р., Серія САА № 761006, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004р. в книгу №11Н-143, № запису 4643, реєстраційний номер: 5240314. Підтверджено Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством"Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 20.06.2007р. за №14978135.

Предмет іпотеки-3 належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської рради 26 березня 2004р., Серія САА №761007, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004р. в книгу № 11Н-142, № запису 4642, реєстраційний номер: 5254950. Підтверджено Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 20.06.2007р. за №14977603.

Предмет іпотеки-4 належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004р., Серія САА №761008, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004р. в книгу №11Н-141, № запису 4641, реєстраційний номер: 5255297. Підтверджено Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 20.06.2007р. за №14977355.

Предмет іпотеки-5 належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004р., Серія САА №761009, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004р. в книгу №11Н-140, № запису 4640, реєстраційний номер: 5255477. Підтверджено Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 20.06.2007р. за №14977711.

Предмет іпотеки-6 належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 26 березня 2004р., Серія САА №761015, зареєстровано Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 22 жовтня 2004р. в книгу №11Н-139, № запису 4639, реєстраційний номер: 5271587. Підтверджено Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 20.06.2007р. за №14977825.

У пункті 2.4 іпотечного договору (зі змінами та доповненнями) визначено, що загальна вартість предмета іпотеки за погодженням сторін цього договору становить 23192000,00 грн; при цьому, сторони згодні з тим, що при зверненні стягнення та реалізації предмета іпотеки Іпотекодержатель не буде зв'язаний або будь-яким чином обмежений зазначеною оціночною вартістю предмета іпотеки.

Відповідно до пункту 3.2.1 іпотечного договору у разі невиконання Боржником зобов'язань, забезпечених іпотекою згідно з цим договором, Іпотекодержатель має право одержати задоволення за рахунок предмета іпотеки в порядку та черговості, передбаченим чинним законодавством.

Пунктом 6.1 іпотечного договору передбачено, що уразі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язань за договором кредиту (в тому числі у випадку прострочення чергових платежів) Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як встановлено пунктом 6.2 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено позичальнику листи-вимоги від 31.03.2015 за №3019/1-2, №3017/1-2 про порушення останнім умов кредитних договорів №10-0604/245к-07, №10-0604/246к-07 від 22.06.2007 та необхідність повного погашення всієї суми заборгованості протягом 10 днів з дня отримання вимог у відповідності до пункту 4.2.5 цих договорів (т. 4, а.с. 206-209). Зазначеними вимогами позичальника також було попереджено, що у разі непогашення заборгованості у встановлені терміни, Банком буде ініційовано примусове стягнення заборгованості в судовому порядку або в інший спосіб, відповідно до чинного законодавства. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказані вимоги були отримані позичальником 14.04.2015 (т. 4, а.с. 210), проте ним жодних дій щодо повернення позивачу заборгованості за кредитними договорами вжито не було.

Згідно вимог пункту 4.2.1 іпотечного договору та приписів статті 35 Закону України "Про іпотеку", позивач направив і відповідачеві письмові вимоги від 16.04.2015 за №3573/1-2 та за №3569/1-2 про необхідність виконання порушеного позичальником зобов'язання за кредитними договорами №10-0604/245к-07, №10-0604/246к-07 від 22.06.2007 у 30-ти денний строк із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цих вимоги. Але у порушення взятих на себе зобов'язань за іпотечним договором, як зазначає позивач, відповідач до даного часу не виконав умови іпотечного договору та не сплатив заборгованість за кредитними договорами на рахунок позивача.

У відповідності до п. 3.2.15 іпотечного договору позивач має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти днів вимога Іпотекодержателя до Іпотекодовця про усунення порушених зобов'язань за договором кредиту та/або цим договором залишаться без задоволення.

Реалізація предмету іпотеки у разі звернення на нього стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства України (п. 7.1 іпотечного договору). Реалізація предмету іпотеки в інших випадках здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України (п. 7.2 іпотечного договору).

Згідно п.6.5 договору іпотеки вимоги Іпотекодержателя можуть бути задоволені шляхом прийняття Іпотекодержателем, у разі згоди останнього та направлення Іпотекодавцю відповідного письмового повідомлення, Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання зобов'язань за договором кредиту. Цей договір та докази направлення письмового повідомлення Іпотекодавцю (штемпель поштового відділення зв'язку тощо) та письмової згоди Іпотекодавця є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. Предмет іпотеки приймається Іпотекодержателем за ринковою ціною, що визначена незалежним оцінювачем на день відповідного прийняття.

Відповідач на момент розгляду спору не надав суду доказів належного виконання ним або позичальником (боржником) зобов'язань за кредитними договорами №10-0604/245к-07, №10-0604/246к-07 від 22.06.2007, а також не спростував доводів, наведених позивачем в обґрунтування заявлених вимог.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 193 цього Кодексу, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 ГК України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1056 цього Кодексу розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

За приписами статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 ГК України на учасника господарських відносин покладається відповідальність за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 цього Кодексу).

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, зо виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 575 цього Кодексу іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом статті 1 Закону України Про іпотеку, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статтею 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

За приписами статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування:

- витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки;

- витрат на утримання і збереження предмета іпотеки;

- витрат на страхування предмета іпотеки;

- збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Статтею 35 зазначеного Закону України закріплено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

В силу ст. 37 Закону України Про іпотеку, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Приписами статті 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами. Згідно зі ст. 599 цього Кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальником (боржником) допущено істотні порушення забезпечених іпотекою зобов'язань за кредитними договорами №10-0604/245к-07, №10-0604/246к-07 від 22.06.2007, у зв'язку з чим у позивача виникло право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на майно відповідача, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансмаш" за вказаними договорами на підставі іпотечного договору від 22.06.2007 (п.6.5).

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Судовою колегією місцевого господарського суду обґрунтовано прийнято до уваги складений товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія BFC" звіт про експертну оцінку ринкової вартості належного відповідачу нерухомого майна від 20.02.2017, дата складання якого найбільше наближена до дати прийняття рішення суду. Відповідно до звіту сукупна ринкова вартість предмету іпотеки за іпотечним договором від 22.06.2017, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №5848, на час проведення експертизи становить 12616757,00 грн. без врахування податку на додану вартість. Скаржником дані цього суду не спростовані. Судом вірно застосована ч.3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Експертна оцінка перевищує іпотечну вартість об'єктів нерухомості.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року у справі № 904/8310/15 (суддя Воронько В.Д.) порушено провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 06.10.15 р., ухвалу по числу сторін направлено учасникам процесу. З протоколу судового засідання 6 жовтня 2015 року вбачається, що представника відповідача не було в судовому засіданні і він заявив клопотання про відкладення розгляду справи на підставі знаходження на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 22.10.2015 р.( т. 2 а.с.27).22.10.2015 представник відповідача не був у судовому засіданні і не повідомив суду причини неприсутності його в засіданні. 29.03.2016 р представник відповідача був у судовому засіданні , приймав участь у розгляді справи по суті, відповідач на питання суду, заявив клопотання про відкладення розгляду справи і надання йому матеріалів справи для ознайомлення ( т. 3 а.с.23). 06.04.2016 року представник відповідача був присутній у судовому засіданні. 11.04 .2016 року, 13.04.2016 р., 18.04.2016 р. представник відповідача також присутній у судовому засіданні т. 4.а.с.135), 27.04.2017 року розгляд справи у колегіальному складі призначено в судовому засіданні на 17 травня 2017 року о 14 год, на зворотньому боці ухвали відображено факт направлення цієї ухвали сторонам ( т. 5 а.с.61). За таких обставин не можна вважати, що ухвала не була направлена відповідачеві або він не був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду або, що розгляд справи відбувся за його відсутності, оскільки він приймав участь у судових засіданнях, надавав свої заперечення проти позовних вимог, висловлював правові позиції у справі, тому в цій частині його доводи є необгрунтованими.

Не підтвердилося і посилання скаржника на порушення судом першої інстанції вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки в матеріалах справи вміщено вимоги банку ( т. 4 а.с. 194-203) і докази їх направлення відповідачеві.

Стосовно змісту оскаржуваного судового рішення воно містить всі передбачені законом складові, у тому числі і види боргу, спосіб звернення стягнення тощо. Наразі початкова вартість реалізації не може бути вміщена у ньому, оскільки йдеться про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, а не реалізації з торгів. Також колегія суддів зазначає, що сумісною постановою Верховного Суду України від 14.09.2016 року визначено, що банк має право на визнання права власності на предмет іпотеки, або на укладення від імені банку договору купівлі - продажу іпотечного майна. Наразі постанова Верховного Суду України від 30.03.2016 року також була предметом перегляду спільного засідання палати 14.09.2016 року. Тому з доводами скаржника, викладеними у доповненні до апеляційної скарги, не можна погодитися.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, у тому числі і доводам апеляційної скарги, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Рішення є законним тоді, коли воно прийняте у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (п.1 абз.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду №6 від 23.03.2012 року).

Оскільки відповідачу була відстрочена сплата судового збору в бюджет підлягає стягненню з нього судовий збір за перегляд рішення у апеляційному порядку у розмірі, передбаченому Законом України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року у справі № 904/8310/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року у справі № 904/8310/15 залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" (49027, м. Дніпро, вул. 8 Березня, буд. 19; ідентифікаційний код 21882406) на користь Державного бюджету України (р/р 2004, отримувач УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра, банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012 , код бюджетної класифікації 22030101, Код ) 200 970,00 грн. (двісті тисяч дев'ятсот сімдесят гривень) судового збору.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст складений 03.08.2017 року

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Н.В. Пархоменко