РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017Справа №910/10496/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

про стягнення 3 311,64 грн.

Суддя: Ярмак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Полич Є.В. - за дов.

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення 3 311,64 грн., завданої в результаті ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/10496/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 25.07.2017.

24.07.2017 через відділ діловодства суду позивачем подано документи на виконання ухвали суду.

В судове засідання 25.07.2017 відповідач уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання у справі відповідач був повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2014 Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс груп" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено Комплексний договір № 06/02-40К-0043270 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), водія та пасажирів від нещасних випадків, за яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

Як підтверджується матеріалами справи, 15.11.2014 у м.Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі застрахованого автомобіля НОМЕР_1 та автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 п. 10.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного міста Києва від 16.12.2014 у справі № 761/35035/14-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

14.11.2016 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунка від 23.12.2014, складеного ТОВ «Атлант -м Лепсе», вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1, за наслідками вказаної ДТП розраховано в сумі 4 311,64 грн.

На підставі вказаного рахунка та додаткових документів позивачем було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, а також складений та підписаний страховий акт № 67 від 29.12.2014.

На підставі сформованого страхового акту позивачем згідно з платіжним дорученням № ЗР067050 від 30.12.2014 було сплачено страхувальнику 4 311,64 грн страхового відшкодування.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", здійснивши виплату страхового відшкодування, набула права вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно ОСОБА_4 під час експлуатації автомобіля НОМЕР_1.

На час скоєння вищевказаної ДТП (15.11.2014) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) № АІ 0033094 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, відповідач є особою, на яку полісом № АІ 0033094 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2, на час спірної ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АІ 0033094 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1192 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000,00 грн.) з вирахуванням франшизи (1 000 за полісом), виходячи із розміру фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування в межах суми, що перейшла до позивача у розмірі 3 311,64 грн.

Приймаючи рішення у справі, суд також враховує відсутність будь-яких заперечень та спростувань позовних вимог з боку відповідача.

Виходячи з приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд.145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс груп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ідентифікаційний код 24175269) 3 311 (три тисячі триста одинадцять) грн. 64 коп. страхового відшкодування та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.07.2017

Суддя О.М.Ярмак