ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.08.2017р. Справа № 914/1428/17

Суддя О.Запотічняк при секретарі В.Думин розглянула справу
за позовом: Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів,
до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м.Львів,
про стягнення 100 365,56 грн.

За участю представників:
Від позивача: Куновська У.Я. представник;
Від відповідача: Карпова О.О. представник;

Суть спору: Приватне акціонерне товариство Львівобленерго звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 312 845,94 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору про постачання електричної енергії № 60530 укладеного між ПрАТ "Львівобленерго" та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України він зобов`язався постачати відповідачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах та відповідно до умов цього Договору та додатків до нього, а відповідач зобов`язався оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії у порядку, визначеному додатками № 2 «Порядок розрахунків» та № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».
Однак, починаючи з червня 2014 по червень 2017 відповідач не здійснював своєчасної оплати спожитої активної електричної енергії. Станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача з оплати активної електричної енергії становила 212 480,38 грн.
За неналежне виконання договірних зобов`язань позивач нарахував відповідачу 24 477,52 грн. пені, 9 514,88 грн. 3% річних, та 66 373,16 грн. інфляційних втрат.
Оскільки після подання позову до суду відповідачем було погашено основну заборгованість в повному обсязі, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача тільки 24 477,52 грн. пені, 9 514,88 грн. 3% річних, та 66 373,16 грн. інфляційних втрат.
Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 14.07.2017року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 27.07.2017року.
В судове засідання 27.07.2017р. з`явилися представники сторін, надали пояснення по суті спору.
Представник позивача підтримав позовні вимоги просив суд їх задоволити з підстав наведених в позовній заяві та матеріалах справи і стягнути з відповідача 212 480,38 грн. основного боргу, 24 477,52 грн. пені, 9 514,88 грн. 3% річних, та 66 373,16 грн. інфляційних втрат.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що основна заборгованість в сумі 212 480,38 грн. погашена в повному обсязі.
Для надання представнику позивача можливості перевірити факт поступлення коштів в сумі 212 480,38 грн. на рахунок позивача, в судовому засіданні оголошувалась перерва до 01.08.2017р.
В судове засідання 01.08.2017р. з`явилися представники сторін. Представник позивача подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог в якому підтвердив факт погашення відповідачем основного боргу в сумі 212 480,38 грн. та просив суд стягнути з відповідача тільки 24 477,52 грн. пені, 9 514,88 грн. 3% річних, та 66 373,16 грн. інфляційних втрат.
Представник відповідача подав клопотання про зменшення розміру пені на 50%.
Представник позивача проти зменшення пені не заперечив.
Спір розглядається в межах зменшених позовних вимог.
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:
Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.
Положеннями ч.ч.1,2 ст.275 ГК України встановлено, що за договором енерго-постачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".
15 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго» (Постачальник) (перейменоване у ПрАТ «Львівобленерго») та Військовою частиною НОМЕР_1 (споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії 60530, відповідно до Розділу 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку№9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.
Згідно із п.2.2.2 договору, позивач зобов`язався постачати відповідачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору(додаток №1 «Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу»)
Відповідач, як споживач в свою чергу зобов`язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» (п. 2.3.3 договору).
Положеннями п.6 Додатку №2 до договору №60530 передбачено, що рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Однак, позивач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання та починаючи з червня 2014 по червень 2017 не здійснював своєчасної оплати спожитої активної електричної енергії. Як встановлено судом, станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача з оплати активної електричної енергії становила 212 480,38 грн.
Оскільки після подання позову до суду відповідачем було погашено основну заборгованість в повному обсязі в сумі 212 480,38 грн., позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача тільки пеню, 3% річних та інфляційні втрати. 9 514,88 грн. 3% річних, та 66 373,16 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пп. 8.1 п. 8 Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. «Про затвердження Правил користування електричною енергією» постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії.
В пункті 7 Додатку №2 «Порядок розрахунків» до Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати платежів обумовлених даним Договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.
Відповідно до п. 4.2.1 договору, за внесення платежів передбачених цим договором, з порушенням термінів визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За неналежне виконання договірних зобов`язань в частині оплати спожитої активної електричної енергії, відповідачу нараховано 24 477,52 грн. пені, 9 514,88 грн. 3% річних, та 66 373,16 грн. інфляційних втрат.
Відповідачем подано заяву про зменшення розміру пені у відповідності до ст. 83 ГПК України на 50%. Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач посилається на те, що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України фінансується за рахунок коштів державного бюджету України. Головним розпорядником коштів являється Головне управління Національної гвардії України від якого і залежить надходження коштів на рахунок військової частини. Кошторисні витрати військової частини на 2017 рік та відкриті асигнування по загальному фонду КЕКВ 2800 (інші поточні витрати), КПКВ 1003020 (забезпечення виконання завдань та функцій НГУ) не дають можливість сплатити штрафні санкції та пеню. Копію звіту про надходження та використання коштів загального фонду за 2 квартал 2017 року відповідач долучив до справи. Також відповідач звертає увагу на те, що основна заборгованість погашена в повному обсязі.
Представник позивача проти зменшення пені на 50% не заперечив.
Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.
Як передбачено п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 17.12.2013р., вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.
У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.
Як вбачається з матеріалів справи Військова частина 3002 входить до структури Національної гвардії України, яка відповідно до ст.1 Закону України «Про національну гвардію України» є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій,
Відповідно до ст. 22 Згаданого закону, фінансування діяльності Національної гвардії України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, не заборонених законом.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач є військовим формуванням яке здійснює правоохоронні функції, фінансується з державного бюджету України і кошторисні витрати військової частини на 2017 рік та відкриті асигнування по загальному фонду не передбачають коштів для погашення нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат, та враховуючи подане відповідачем клопотання, суд вирішив зменшити розмір пені на 11 000,00 грн.
Таким чином, сума пені, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 13477,52 грн.
Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 89365,56 грн. з яких: 13 477,52 грн. пені, 9 514,88 грн. 3% річних, та 66 373,16 грн. інфляційних втрат.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до Господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно позовної заяви, позивачем було заявлено до стягнення 312845,94 грн. а відтак позивач сплатив судовий збір в сумі 4 692,69 грн.
Однак, як уже зазначалося судом, позивачем в ході розгляду справи було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог згідно якої ціну позову було зменшено із 312845,94 грн. до 100 365,56 грн.
Відтак судовий збір повинен становити 1600,00грн. що дорівнює 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Таким чином, враховуючи наведене, оскільки позивачем було зменшено розмір позовних вимог в ході розгляду справи, позивачу слід повернути зайво сплачений судовий збір в сумі 3 092,69 грн.
Витрати позивача по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача в сумі 1600,00 грн.
Керуючись ст.ст.28, 33, 43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.
2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м.Львів, вул. Козельницька,3, ідентифікаційний номер:00131587) 13 477,52 грн. пені, 9 514,88 грн. 3% річних, 66 373,16 грн. інфляційних втрат та 1600 грн судового збору.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.
5. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 03.08.2017р.

Суддя Запотічняк О.Д.