ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Справа № 922/3545/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий, суддяЯценко О.В.
суддівБакуліної С.В., Ходаківської І.П.
розглянувши матеріали касаційних скаргФізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 року
у справі№ 922/3545/16
Господарського судуХарківської області
за позовомХарківської міської ради
до 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
прозвільнення самовільно зайнятої земельної ділянки
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:Ворожбянов А.М.
- відповідача 1: - відповідача 2:ОСОБА_10 ОСОБА_10
ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідачів: 1) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, 2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, в якій позивач просить: звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0070 га по АДРЕСА_1 яка використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (1-ий відповідач, АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника: НОМЕР_1) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (2-ий відповідач, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника: НОМЕР_2) шляхом демонтажу літнього майданчику кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розміщений впритул до житлового будинку АДРЕСА_3 з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.12.2016 (суддя Светлічний Ю.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що позивачем не було надано відповідних доказів самовільного зайняття відповідачами земельної ділянки площею 0,0070 га по АДРЕСА_1 яка використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 для здійснення господарської діяльності з надання послуг у сфері харчування та відпочинку та орендують вищевказане нежитлове приміщення. Також позивач не довів, що літній майданчик кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розміщений впритул до житлового будинку АДРЕСА_3, а саме залиття підлоги шляхом залиття бетонної стяжки поверх якої покладено плити було здійснено саме відповідачами; відповідачі, не були притягнуті до адміністративної чи кримінальної відповідальності за самовільне захоплення земельної ділянки по АДРЕСА_3 що, в свою чергу, виключає наявність протиправних дій та наявності вини в діях відповідачів.

Враховуючи те, що позивачем не доведено самовільного зайняття земельної ділянки 0,0070 га по АДРЕСА_1 спорудження майданчику по АДРЕСА_1 суд визнав позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та у задоволенні позову відмовив.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 (судді: Крестьянінов О.О., Білоусова Я.О., Фоміна В.О.) рішення Господарського суду Харківської області від 19.12.2016 скасовано.

Прийнято нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0070 га по АДРЕСА_1 яка використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника: НОМЕР_1) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника: НОМЕР_2) шляхом демонтажу літнього майданчику кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розміщений впритул до житлового будинку АДРЕСА_3 з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку про порушення господарським судом першої інстанції вимог ст.ст. 32, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України та як наслідок неповне з'ясовання обставин справи; апеляційна інстанція зокрема вказала наступні мотиви: "… проведення обстеження земельної ділянки та складання акту від 18.10.2016р. спеціалістом Харківської міської ради було здійснено з дотримання вимог чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень"; "… на спірну земельну ділянку по АДРЕСА_3 будь-яких прав не зареєстровано, а рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) не приймались (відсутні правовстановлюючі документи), а також враховуючи відсутність доказів вжиття заходів для оформлення прав на вказану земельну ділянку, вказане свідчить про самовільне зайняття відповідачами спірної земельної ділянки, а тому колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог".

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 не погодилася з постановою апеляційної інстанції та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, рішення господарського суду першої інстанції залишити без зміни.

Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції не враховано, що згідно з роз'ясненням п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 1705.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин": "… саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття"; позивачем не було виявлено власника майданчика по АДРЕСА_3 в м. Харкові, а скаржник не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, що виключає наявність активних та протиправних дій, позивач також не звертався до суду з приводу стягнення шкоди, тому судом неправильно застосовані норми ст. 211 Земельного кодексу України.

Судом порушено ст.ст. 32-34 ГПК України, оскільки не з'ясовано обставин справи щодо повноважень особи, яка склала акт обстеження земельної ділянки від 18.10.2016, тому не надано правову оцінку самому акту; в акті відсутні відомості про правовий зв'язок відповідачів та літнього майданчика, відповідачі не є власниками нежитлових приміщень, які межують з прилеглим літнім майданчиком.

Скаржник доводить порушення судом апеляційної інстанції ст. 101 ГПК України, оскільки суд прийняв докази, які не були подані господарському суду першої інстанції; ст. 104 ГПК України, оскільки не було залучено до участі у справі ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційної інстанції.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, не погодився з постановою апеляційної інстанції та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, рішення господарського суду першої інстанції залишити без зміни.

Доводи касаційної скарги підприємця аналогічні вищенаведеним.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.07.2017 у складі колегії: головуючий, суддя - Яценко О.В., судді - Бакуліної С.В., Ходаківська І.П. касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 прийняті до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 27.07.2017.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0070 га шляхом демонтажу літнього майданчику кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розміщений впритул до житлового будинку по АДРЕСА_3.

15.03.2013р. між ФОП ОСОБА_5 (орендар) та ФОП ОСОБА_6, який є співвласником нежитлового приміщення, що передається в оренду за цим договором, та діє від свого імені і від імені та за дорученням інших співвласників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підставі угоди співвласників нежитлового приміщення від 14.03.2013р. (орендодавці) укладено договір оренди нежитлового приміщення. За цим договором орендодавці зобов'язуються передати, а орендар зобов'язується прийняти в тимчасове оплачуване користування нежитлові приміщення загальною площею 110,4кв.м., розташовані в місті Харків за адресою: АДРЕСА_3 в нежитловому приміщенні літ А-3, а саме: 81,6 кв.м. в приміщеннях підвалу №1 (відповідно до поетажного плану на будівлю літ. А-3 по АДРЕСА_3); 3,5 кв.м в приміщеннях підвалу №2 (відповідно до поетажного плану на будівлю літ. А-3 по АДРЕСА_3); 25,3 кв.м в приміщеннях 1 - го поверху №16 (відповідно до поетажного плану на будівлю літ. А-3 по АДРЕСА_3). Також, 01.04.2013р. між ФОП ОСОБА_4 (орендар) та ФОП ОСОБА_6, який є співвласником нежитлового приміщення, що передається в оренду за цим договором, діє від свого імені та від імені і за дорученням інших співвласників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (орендодавці) укладено договір оренди нежитлового приміщення. За цим договором орендодавці зобов'язуються передати, а орендар зобов'язується прийняти в тимчасове оплачуване користування частину нежитлового приміщення загальною площею 25,0 кв.м розташовану в місті Харків за адресою: АДРЕСА_3, в нежитловому приміщенні літ. А-3, а саме: в приміщенні підвалу №1 (відповідно до поетажного плану на будівлю літ. А-3 по АДРЕСА_3).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна нежитлові приміщення підвалу №1-3, 1-го поверху №1-17 в літ. А-3 загальною площею 414,8 кв.м. за адресою Харківська обл., м. Харків, АДРЕСА_3 перебувають в приватній спільній сумісній власності (частка власності 2/3) у ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також 1/3 частки на праві приватної власності належить ОСОБА_6; нежитлові приміщення 1- го поверху №№18,19; 2- го поверху №20 в літ А.-3 загальною площею 88,2 кв.м за адресою АДРЕСА_3 знаходяться у приватній власності ОСОБА_8.

Також, із вказаної інформаційної довідки та інформації управління містобудування, архітектури та генерального плану від 05.08.2016р. вбачається, що будь - яких прав на земельну ділянку по АДРЕСА_3 за юридичними та фізичними особами не зареєстровано.

Згідно інформації управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану від 11.08.2016р., рішення Харківської міської ради про надання земельної ділянки для здійснення будівництва або реконструкції об'єкту по АДРЕСА_3 не приймались.

Таким чином, будь-яких прав на спірну земельну ділянку ні за відповідачами, ні за третіми особами не зареєстровано.

18.10.2016р. головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_12 проведено комплекс перевірочних заходів щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, та складено акт обстеження відповідної земельної ділянки. Згідно вказаного акту проведеним на місцевості оглядом земельної ділянки встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0070 Га по АДРЕСА_3 у м. Харків розташований літній майданчик кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розміщений впритул до житлового будинку АДРЕСА_3 (на земельній ділянці улаштовано підлогу шляхом залиття бетонної стяжки, поверх якої покладено плити. По периметру майданчика встановлені дерев'яні стовпи, основа яких виконана з бетону та декоративної цегли. Літній майданчик огороджений декоративним металевим парканом та накритий навісом, який улаштовано на дерев'яних стовпах та балках, що кріпляться на стіні житлового будинку АДРЕСА_3). На літньому майданчику кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" ФОП ОСОБА_4 ФОП ОСОБА_5 здійснюється господарська діяльність з надання послуг у сфері харчування та відпочинку. Земельна ділянка загальною площею 0,0070 Га по АДРЕСА_3 використовується ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 без державної реєстрації прав, передбачених ст.ст. 125, 126 ЗК України.

Надаючи оцінку зазначеному акту, апеляційним господарський судом встановлено, що рішенням Харківської міської ради №7/15 від 20.11.2015р. (із змінами і доповненнями, внесеними рішеннями Харківської міської ради станом на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, відповідно до п. 3.2.1 якого Департамент має право обстежувати будь-які земельні ділянки в межах міста Харкова з метою здійснення контролю за дотриманням порядку їх використання та охорони, а також при підготовці рішень про передачу у власність та користування, при оформленні угод щодо оренди землі, актів прийому-передачі земельних ділянок, за вмотивованими запитами виконавчих органів Харківської міської ради та в інших випадках, які необхідні для виконання покладених на Департамент повноважень; складати акти обстеження стану земельних ділянок та дотримання умов їх використання та охорони, у тому числі й щодо встановлення функціонального використання земельної ділянки та її фактичних меж (п. 3.2.2).

Вказане рішення Харківської міської ради розміщене на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та є загальнодоступним та загальновідомим.

14.04.2016р. директором Департаменту територіального контролю Харківської міської ради затверджено посадову інструкцію головного спеціаліста відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, відповідно до п. 3.2. якої головний спеціаліст відділу має право обстежувати будь - які земельні ділянки в межах міста Харкова з метою здійснення контролю за дотриманням порядку їх використання та охорони. Складати акти обстеження стану земельних ділянок та дотримання умов їх використання та охорони, у тому числі й щодо встановлення функціонального використання земельної ділянки та її фактичних меж (п. 3.3).

Розпорядженням міського голови про призначення на посаду та присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування №560/2н ОСОБА_12 призначено з 26.04.2016р. на посаду головного спеціаліста відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради як переможця конкурсу з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Таким чином, проведення обстеження земельної ділянки та складання акту від 18.10.2016р. спеціалістом Харківської міської ради було здійснено з дотримання вимог чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України).

Згідно положень ст. 28 Закону України "Про врегулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" елементами (частинами) об'єктів благоустрою є: покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; технічні засоби регулювання дорожнього руху; будівлі та споруди системи інженерного захисту території; комплекси та об'єкти монументального мистецтва, декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади; обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою, визначені нормативно-правовими актами. Мала архітектурна форма -це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об'єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, чинним законодавством передбачено, що для виникнення права користування чи права оренди на земельну ділянку необхідна наявність волевиявлення органу, який здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, що виражається у прийнятті рішення на відповідній сесії і в подальшому надає можливість на складання правовстановлюючих документів на землю. Таким чином, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до приписів статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17 травня 2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" визначено, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Ордер та інші дозвільні документи на право торгівлі надають суб'єкту господарювання право на здійснення підприємницької діяльності, зокрема, на відповідній території, земельній ділянці або у приміщенні. При цьому такий документ не надає права на відповідну земельну ділянку як частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування та з визначеними щодо неї правами в розумінні частини першої статті 79 ЗК України. Отже, розміщення малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вона розміщена, може свідчити про самовільне зайняттям земельної ділянки і тягнути за собою наслідки, визначені статтею 212 ЗК України (п. 3.3).

Враховуючи те, що на спірну земельну ділянку по АДРЕСА_3 у м. Харкові будь-яких прав не зареєстровано, а рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) не приймались (відсутні правовстановлюючі документи), вказане свідчить про самовільне зайняття відповідачами спірної земельної ділянки та наявність підстав для висновку про обґрунтованість позовних вимог.

За вимогами норм ст. 111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Порушені скаржником питання щодо недоведеності факту самовільного зайняття у зв'язку з відсутністю обставин притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності відхиляються, оскільки зводяться вимог встановити інші обставини та переоцінити докази, що виходить за межі процесуальних повноважень касаційної інстанції, на правильність висновків про відсутність правових підстав для зайняття земельної ділянки не впливають.

Доводи про порушення норм процесуального права в частині невірності висновків суду апеляційної інстанції щодо участі у справі третіх осіб касаційна інстанція відхиляє, оскільки такі зводяться до невірного розуміння скаржником обсягу доказування та предмету спору, а так само прав та обов'язків осіб, що безпосередньо беруть участь у спірних правовідносинах; зауваження скаржника про необхідність участі інших осіб у справі є невірними, оскільки сама по собі зацікавленість певних осіб у вирішенні спору не створює правових підстав для їх участі у спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Враховуючи наведене, підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 922/3545/16 Господарського суду Харківської області залишити без зміни.

Головуючий суддяО.В. Яценко

СуддіС.В. Бакуліна
І.П. Ходаківська