ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 липня 2017 р. Справа № 918/368/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут"

до відповідача ОСОБА_1 підприємство "Перспективне"

про стягнення в сумі 317 674 грн. 32 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2

від відповідача: представник ОСОБА_3

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (надалі Позивач або Товариство) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Житлово - комунального підприємства "Перспективне"(надалі Відповідач або ЖКП), в якому просить стягнути з останнього заборгованість за поставлений природний газ в сумі 279 753,96 грн., суму пені, що складає 24 844,01 грн., три відсотки річних у розмірі 6 418,44 грн., суму інфляційних нарахувань у розмірі 6 657,91 грн.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі Договору № 11410VDB5PAN016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.01.2016 року, він поставив Відповідачу природний газ на суму 524 153,49 грн., вартість якого останнім сплачена з порушенням строків оплати.

13 липня 2017 року представником позивача подані додаткові пояснення по справі в яких зазначається куди саме зарахована сума в розмірі 136 000,00 грн. погашення відповідачем та по яких рішеннях господарського суду була реструктуризована заборгованість в сумі 401 173,88 грн.

Через канцелярію суду позивачем була подана заява №Rvz007.2-Cl-2388-0717 від 18.07.2017 року про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з Житлово - комунального підприємства "Перспективне" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в сумі 394 900,54 грн., суму пені, що складає 24 844,01 грн., три відсотки річних у розмірі 6 418,44 грн., суму інфляційних нарахувань у розмірі 6 657,91 грн. Вказана заява подана на підставі ст.22 ГПК України, відповідає вимогам закону, а тому приймається судом до розгляду.

25 липня 2017 року представником позивача подана заява про зменшення позовних вимог від 25.07.2017 р., в якій просить стягнути з Житлово - комунального підприємства "Перспективне" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в сумі 382 900,54 грн., суму пені, що складає 24 844,01 грн., три відсотки річних у розмірі 6 418,44 грн., суму інфляційних нарахувань у розмірі 6 657,91 грн. Вказана заява подана на підставі ст.22 ГПК України, відповідає вимогам закону, а тому приймається судом до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просив суд позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

01 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Рівнегаз збут (як Постачальником) та Житлово - комунальним підприємством "Перспективне" (як Споживачем) був укладений Договір № 11410VDB5PAN016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до пунктів 2.9., 2.9.1. Договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється таким чином: за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим зобов'язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання - передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обгрунтовану відмову від підписання акта приймання - передачі газу. (пп. 2.9.2., 2.9.3. Договору).

Відповідно до п. 2.9.4. Договору у випадку відмови від підписання акта приймання - передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. У випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання - передачі газу, або ненадання письмової обгрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (п. 2.9.5. Договору).

Згідно п. 4.2 Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

4.2.1. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує сум платежу, за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.2.2. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

4.2.3. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 4.4. Договору сторони передбачили, що у разі виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору. Укладення сторонами та дотримання Споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від виконання поточних зобовязань за Договором.

Пунктом 11.1 Договору Сторонами погоджено, що даний Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 року по 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2. Договору даний Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, Сторони мають внести зміни до Договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк.

Договір підписаний уповноваженими представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Так, судом встановлено, що в липні - грудні 2016 року та січня - квітні 2017 року Відповідачу поставлено природного газу на суму 524 153,49 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу (а.с. 17-37).

У заяві про зменшення позовних вимог позивач зазначає, що станом на 25.07.2017 року відповідач частково погасив основний боргу за поставлений природний газ, перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача суму у розмірі 12 000,00 грн.

На даний час сума основного боргу за поставлений природний газ складає 382 900,54 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, враховуючи, що наявність заборгованості в сумі 382 900,54 грн. за поставлений природний газ в липні - грудні 2016 року та січні - квітні 2017 року згідно Договору, підтверджується зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині.

На підставі п.6.2.1. Договору, за невиконання грошового зобовязання, позивач нарахував відповідачу пеню, сума якої складає 24 844 грн. 01 коп. за період з 10.08.2016 року по 26.05.2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб'єктів переказу грошей через платіжні системи.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені судом встановлено, що розрахунок є арифметично невірним. Зокрема, за вказані нижче періоди, розрахунок пені є таким:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення

56864.9510.09.2016 - 15.09.2016615.5000 %0.085 %*288.99
56864.9516.09.2016 - 20.09.2016515.0000 %0.082 %*233.05
34584.2828.12.2016 - 26.01.20173014.0000 %0.077 %*793.74
34584.2827.01.2017 - 13.02.20171814.0000 %0.077 %*477.55
18684.2828.02.2017 - 01.03.2017214.0000 %0.077 %*28.67
18684.2802.03.2017 - 09.03.2017814.0000 %0.077 %*114.67
56036.3510.01.2017 - 26.01.20171714.0000 %0.077 %*730.78
56036.3527.01.2017 - 01.03.20173414.0000 %0.077 %*1461.55
56036.3502.03.2017 - 13.04.20174314.0000 %0.077 %*1848.43
51681.9210.03.2017 - 13.04.20173514.0000 %0.077 %*1387.62
53485.3810.05.2017 - 26.05.20171713.0000 %0.071 %*647.69

У зв'язку з чим вимоги Позивача при перерахунку суду підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 22 676,41 грн.

Покликаючись на ст.625 ЦК України позивач нарахував 6 418 грн. 44 коп. - 3% річних за період прострочення з 10.08.2016 р. по 26.05.2017 р. та інфляційні втрати в сумі 6 657, 91 грн. за період прострочення з 10.01.2017 р. по 26.05.2017 р.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотки річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Судом встановлено, що поданий позивачем розрахунок 3% річних є арифметично невірним. Зокрема, за вказані нижче періоди, розрахунок 3% річних є таким:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
56854.9510.09.2016 - 20.09.2016113 %51.26
44526.4710.10.2016 - 02.11.2016243 %87.59
34584.2828.12.2016 - 13.02.2017483 %136.41
56036.3510.01.2017 - 26.05.20171373 %630.98
51681.9210.03.2017 - 26.05.2017783 %331.33

У зв'язку з чим вимоги Позивача в цій частині при перерахунку суду підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 2 473, 55 грн.

Судом при перерахунку інфляційних втрат встановлено, що інфляційні втрати за період прострочення з 10.01.2017 р. по 26.05.2017 р. складають 9 519, 58 грн., оскільки клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог не подавалось позивачем, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача інфляційних втрат у заявленому розмірі 6 657, 91 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати наданих послуг та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушено умови Договору № 11410VDB5PAN016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.01.2016 р. та положення ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 382 900,54 грн., 22 676, 41 грн. пені за період з 10.08.2016 року по 26.05.2017 року, 3% річних в розмірі 2 473,55 грн. за період з 10.08.2016 р. по 26.05.2017 р. та 6 657, 91 грн. інфляційних втрат за період з 10.01.2017 р. по 26.05.2017 р.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір при частковому задоволенні позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, відтак з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 6 220, 63 грн.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відтак, у разі необхідності позивач вправі звернутися до господарського суду, що виніс рішення у справі з клопотанням про повернення судового збору у разі зменшення позовних вимог.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Житлово - комунального підприємства "Перспективне" (33016, м. Рівне, вул. Будівельників, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (33027, м.Рівне, вул. Івана Вишенського, 4, п/рахунок 7 в АБ "Кліринговий дім", м. Київ, МФО 300647, ) 382 900 (триста вісімдесят дві тисячі дев'ятсот) грн. 54 коп. - основного боргу, 22 676 (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят шість) грн. 41 коп. - пені, 2 473 (дві тисячі чотириста сімдесят три) грн. 55 коп. - 3% річних, 6 657 (шість тисяч шістсот п'ятдесят сім) грн. 91 коп. - інфляційних втрат та 6 220 грн. 63 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 27.07.2017 року.

Суддя Марач В.В.