ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" липня 2017 р. Справа № Б8/183-11

за заявою Приватного підприємства «Лекс» в особі ліквідатора ПП «Лекс» арбітражного керуючого ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2, м. Донецьк

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні заявника: ОСОБА_3, м. Київ

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні заявника: ОСОБА_4, м. Донецьк

за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні заявника: ОСОБА_5, Донецька обл., м. Сніжне

за участю третьої особи 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні заявника: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, м. Київ

за участю третьої особи 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні заявника: Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», м. Київ

про витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах справи № Б8/183-11

за заявою Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», Одеська обл., м. Чорноморськ () - Кредитор

до Приватного підприємства «Лекс», Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка () - Боржник/Банкрут

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

учасники у справі згідно протоколу (формуляру) судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б8/183-11 за заявою ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» до боржника ПП «Лекс» про банкрутство в порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

На даний час у справі триває ліквідаційна процедура.

До господарського суду Київської області від ПП «Лекс» в особі ліквідатора ПП «Лекс» арбітражного керуючого ОСОБА_1 надійшла заява № 17-1 від 17.02.2017 (вх. № 3795/17) про витребування майна з чужого незаконного володіння, у якій заявник просить суд витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Лекс» двокімнатну квартиру, загальною площею 203,2 кв.м., житловою площею 169,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 00).

Ухвалою суду від 22.02.2017 вказану заяву прийнято до розгляду в межах провадження у справі № Б8/183-11 про банкрутство ПП «Лекс»; залучено до участі при розгляді заяви в якості третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6; ПАТ «Сбербанк»; розгляд заяви призначено на 07.03.2017.

Також, 20.02.2017 до суду надійшло клопотання ПП «Лекс» в особі ліквідатора ПП «Лекс» арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 17.02.2017 № 17-3 (вх. № 3797/17) про забезпечення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2017 клопотання про забезпечення вимог кредиторів задоволено; накладено заборону на вчинення реєстраційних дій та заборонено державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 00, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 203,2 кв.м., житлова площа 169,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

24.02.2017 ліквідатором Банкрута подано клопотання від 24.02.2017 № 17-5 (вх. № 4205/17) про витребування доказів, яке було задоволене ухвалою суду від 27.02.2017; зобов'язано приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 у триденний термін з дня отримання ухвали надати господарському суду Київської області належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу квартири від 01.02.2017, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 269.

Ухвалою суду від 07.03.2017 розгляд заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння відкладено на 16.03.2017.

15.03.2017 до суду надійшов лист приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 від 07.03.2017 № 76/01-16 (вх. № 5641/17) про залучення доказів на виконання вимог суду.

16.03.2017 до суду надійшли письмові пояснення ПП «Лекс» від 15.03.2017 № 17-9 (вх. № 5698/17) по суті заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння.

16.03.2017 до суду надійшло клопотання ПП «Лекс» від 15.03.2017 № 17-8 (вх. № 5699/17) про залучення додаткових доказів, а саме копій постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 у справі № Б8/183-11 та ухвали господарського суду Київської області від 30.08.2016 у справі № Б8/183-11.

Ухвалою суду від 16.03.2017 розгляд поданої заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння відкладено на 06.04.2017 та ухвалою суду від 05.04.2017 розгляд заяви перенесено на 18.04.2017.

06.04.2017 до суду надійшов відзив Відповідача від 06.04.2017 б/№ (вх. № 7277/17) на подану заяву про витребування майна з чужого незаконного володіння.

14.04.2017 до суду надійшли письмові пояснення ліквідатора ПП «Лекс» арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 13.04.2017 № 17-14 (вх. № 7965/17) на відзив Відповідача по суті заяви.

18.04.2017 до суду надійшло клопотання Відповідача від 18.04.2017 б/№ (вх. № 8150/17) про припинення провадження за заявою ПП «Лекс» до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Розглянувши в судовому засіданні 18.04.2017 подане клопотання про припинення провадження судом було відмовлено у його задоволенні з огляду на таке.

Клопотання ОСОБА_2 обґрунтоване тим, що фізичні особи (громадяни) не можуть залучатися господарським судом в якості відповідачів, окрім як у разі коли такі громадяни здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, а також у випадках, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України.

В той же час, ч. 8 ст. 44 Закону про банкрутство визначено, що спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 10 ст. 16 ГПК України, справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Частинами 4 та 7 статті 49 Закону про банкрутство визначено, що суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники.

Учасниками аукціону можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземні юридичні особи, які подали необхідні документи та пройшли процедуру реєстрації виконавцем аукціону відповідно до цього Закону.

Згідно вимог ст. 1 Закону про банкрутство, учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Виходячи із вищезазначених вимог статей 12 та 16 ГПК України та враховуючи особливості Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарські суди розглядають в межах справи про банкрутство майнові спори, зокрема, про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, в тому числі за результатами аукціонів з продажу майна боржника.

Якщо такі угоди укладені боржником (банкрутом) з фізичною особою, заяви про визнання її недійсною також підлягають розгляду господарським судом у межах справи про банкрутство та не виключають участі у справі фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, оскільки, зокрема, виходячи із вимог ч. 4, 7 ст. 49 Закону про банкрутство, такі фізичні особи можуть бути учасниками аукціону та відповідно їх переможцями.

Розгляд заяв про визнання таких угод (правочинів) недійсними повинен здійснюватись з дотриманням загальних засад господарського судочинства та правил судового провадження, передбачених ГПК України, та з врахуванням особливостей Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з обов'язковим залученням до розгляду заяви в судовому засіданні осіб, права та обов'язків яких стосується ця угода (правочин).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2016 у справі № 901/2968/13.

Таким чином, оскільки майно Банкрута ПП «Лекс», яке було реалізоване 25.09.2015 під час аукціону з порушенням норм Закону про банкрутство, переможцем якого було визнано ОСОБА_3 та результати якого в подальшому було визнано недійсними згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016, було відчужено на користь ОСОБА_2 і вказана особа на даний час вказана власником спірного майна Банкрута згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд дійшов висновку про необґрунтованість позиції Відповідача щодо припинення провадження у даній справі з тих підстав, що Відповідач є фізичною особою.

Ухвалою суду від 18.04.2017 розгляд заяви відкладено на 11.05.2017.

11.05.2017 судове засідання не відбулось в зв'язку надсиланням матеріалів даної справи до суду апеляційної інстанції за відповідним запитом Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 залишено без змін ухвалу господарського суду Київської області від 22.02.2017 про забезпечення вимог кредиторів у даній справі.

Після повернення матеріалів справи № Б8/183-11 до місцевого суду ухвалою від 26.06.2017 розгляд заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння призначено на 27.07.2017.

27.07.2017 до суду надійшло клопотання представника Відповідача від 27.07.2017 б/№ (вх. № 14979/17) про зупинення провадження у справі.

27.07.2017 в судове засідання зявились представники заявника, Відповідача та Третіх осіб 1, 5.

Представник Відповідача підтримала подане клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши вказане клопотання судом встановлено, що Відповідач просить суд зупинити розгляд заяви ПП «Лекс» від 17.02.2017 про витребування майна з чужого незаконного володіння до набрання законної сили рішенням за результатом розгляду заяви ПП «Лекс» про визнання недійсним договору іпотеки від 19.07.2016 за реєстровим номером 2142.

Зокрема, як зазначає Відповідач, ухвалою суду від 27.07.2017 в межах даної справи про банкрутство визнано недійсним Договір іпотеки від 19.07.2016 за реєстровим номером 2142, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та у звязку з тим, що Відповідач набула право власності на спірне майно шляхом оформлення права власності на предмет іпотеки в рахунок боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_4, на думку Відповідача, набуття права власності на спірне майно безпосередньо повязано із визнанням чи невизнання недійсним договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Водночас, даний спір про витребування майна з чужого незаконного володіння обґрунтований тим, що майно Банкрута ПП «Лекс» вибуло з власності Банкрута поза його волею та на даний час спірне майно зареєстроване за Відповідачем ОСОБА_2, отже питання дійсності чи недійсності Договору іпотеки від 19.07.2016 за реєстровим номером 2142, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не впливає на розгляд даного спору про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином відсутні підстави для висновку про неможливість розгляду даної заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння до набрання законної сили рішенням за результатом розгляду заяви про визнання недійсним Договору іпотеки від 19.07.2016 за реєстровим номером 2142, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Отже подане Відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі щодо розгляду даної заяви залишається судом без задоволення.

Детально розглянувши матеріали справи, заяву ПП «Лекс» в особі ліквідатора ПП «Лекс» арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 17-1 від 17.02.2017 (вх. № 3795/17) про витребування майна з чужого незаконного володіння, заслухавши пояснення представників учасників у справі, суд зазначає таке.

25.09.2015 відбувся другий повторний аукціон (торги) з продажу майна Банкрута, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 203,2 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого складено протокол № 10, переможцем торгів стала ОСОБА_3

12.10.2015 між ПП «Лекс» та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу зазначеного обєкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 12.10.2015 та зареєстрований у реєстрі за № 4263.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 у даній справі визнано недійсними результати проведення другого повторного аукціону з продажу майна ПП «Лекс» з можливістю зниження його початкової вартості, який відбувся 25.09.2015 та оформлений протоколом № 10 від 25.09.2015, а також укладений між ПП «Лекс» та ОСОБА_3 в результаті проведення цього аукціону Договір купівлі-продажу обєкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 4263.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2016 наведену постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 07.12.2016 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 15.06.2016 року у справі № Б8/183-11.

Крім цього, ухвалою господарського суду Київської області від 30.08.2016 в межах даної справи про банкрутство скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна серія та номер: 4264, видане 12.10.2015 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7; припинено державну реєстрацію права власності за номером запису про право власності - 11567912, дата державної реєстрації - 12.10.2015, реєстратор - приватний нотаріус КМНО ОСОБА_7

19.07.2016 між ОСОБА_3 (іпотекодавець) та ОСОБА_4 (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 за реєстровим номером 2142. Вказаний договір іпотеки укладено в рахунок забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за договором позики, укладеним між сторонами 15.01.2016.

Пунктом 6.5. Договору іпотеки від 19.07.2016 за реєстровим номером 2142 передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись у позасудовому порядку шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу; такий продаж проводиться з врахуванням особливостей, встановлених статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Так, 01.02.2017 між ОСОБА_4 (продавець, іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 269 (надалі також: «Договір купівлі-продажу»).

Згідно ст. 1, 2 Договору купівлі-продажу, предметом договору є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 203,2 кв.м., житловою площею 169,3 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 00. Право власності належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 12.10.2015 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7, за реєстровим номером 4263, та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31.01.2017. Право на продаж вказаної квартири (предмету іпотеки) будь-якій особі, належить іпотекодержателю на підставі договору іпотеки, посвідченого 19.07.2016 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 за реєстровим номером 2142.

Статтею 4 Договору купівлі-продажу передбачено, що відчуження квартири сторони за договором здійснюють за 1635410,00 грн., що свідчить про відплатність Договору купівлі-продажу.

На підставі вказаного Договору купівлі-продажу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про те, що спірне майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 203,2 кв.м., житловою площею 169,3 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 00, - зареєстроване за ОСОБА_2.

Так, протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України, ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Заперечуючи проти заяви ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння, Відповідач у відзиві, посилаючись на ст. 182, 334 ЦК України, а також ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначає, що ліквідатором не доведено того, що ПП «Лекс» є дійсним власником спірного нерухомого майна та що майно вибуло з його власності поза його волею, та у звязку з тим, що на даний час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником майна зазначена ОСОБА_2, вона і є дійсним власником спірної квартири, отже, на думку Відповідача, підстави для задоволення заяви ліквідатора відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В той же час суд вважає за необхідне зазначити таке.

З наведеної вище норми статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державній реєстрації, тобто визнанню державою факту, підлягають ті права на нерухоме майно, які вже існують та/або виникли в порядку, передбаченому цивільним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Яка вбачається з матеріалів справи № Б8/183-11, ПП «Лекс» набуло право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 203,2 кв.м., житловою площею 169,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного з ТОВ «Компанія Трансенерго», який був посвідчений 07.12.2006 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 20898.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України в ред., чинній станом на 07.12.2006, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Пунктом 1.3. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке було затверджено Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 02.02.2002 (в ред. від 30.05.2005, що була чинною станом на 07.12.2006) визначено, що державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до наданої ліквідатором інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2016 № 52776 від 30.12.2016 підтверджено, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ПП «Лекс» 12.12.2006 за реєстраційним номером 6355 в книзі д. 1192-251 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був посвідчений 07.12.2006 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 20898.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

З викладеного вбачається та ліквідатором доведено, що починаючи з 12.12.2006 законним власником двокімнатної квартири, загальною площею 203,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, є Приватне підприємство «Лекс».

Відносно обставин щодо вибуття спірного майна з володіння ПП «Лекс» поза його волею суд зазначає таке.

Як вже зазначено, 25.09.2015 відбувся другий повторний аукціон (торги) з продажу майна Банкрута, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 203,2 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого складено протокол № 10, переможцем торгів стала ОСОБА_3

12.10.2015 між ПП «Лекс» та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу зазначеного обєкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 12.10.2015 та зареєстрований у реєстрі за № 4263.

В подальшому, 01.02.2017 ОСОБА_4 було відчужено спірне майно Банкрута в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 за реєстровим номером 269, на користь ОСОБА_2, яка є добросовісним набувачем спірного майна.

Однак, оскільки постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 визнано недійсними результати аукціону, оформленого протоколом № 10 від 25.09.2015, а також укладений між ПП «Лекс» та ОСОБА_3 в результаті проведення цього аукціону Договір купівлі-продажу обєкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 4263, відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 236 ЦК України, такі правочини не породжують жодних правових наслідків з моменту їх вчинення.

Таким чином ОСОБА_3 та відповідно ОСОБА_4 в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», не мали права на відчуження майна, належного ПП «Лекс» - двокімнатної квартири загальною площею 203,2 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, отже вказана квартира вибула з власності ПП «Лекс» поза його волею.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Частиною 1 статті 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, статтею 388 ЦК України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.

Отже, у разі, якщо відчуження майна мало місце два і більше разів після укладення правочину, який в подальшому визнано недійсним, таке майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, як від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову на підставі частини 1 статті 388 ЦК України, при цьому чинне законодавство не повязує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами наявності у відчужувача за останнім договором у ряді цивільно-правових договорів, які укладалися щодо спірного майна, права на його відчуження; визнання результатів торгів (аукціону) недійсними є підставою для витребування власником майна від добросовісного набувача в порядку ст. 388 ЦК України.

Витребовуючи майно від добросовісного набувача власник має довести лише обставини, передбачені ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 17.02.2016 у справі № 922/2925/15.

Як встановлено судом вище, спірне нерухоме майно вибуло із володіння Банкрута з порушенням вимог Закону та поза волею власника, що свідчить про існування обставин, які передбачають можливість витребування від набувача спірного майна його власником на підставі статті 388 ЦК України.

Враховуючи викладені обставини, вимога ПП «Лекс» в особі ліквідатора ПП «Лекс» арбітражного керуючого ОСОБА_1 про витребування майна Банкрута - двокімнатної квартири загальною площею 203,2 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з незаконного володіння ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого заявником за подачу заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння, у сумі 24531,28 грн., а також клопотання про забезпечення вимог кредиторів, у сумі 800,00 грн., що разом становить 25331,28 грн., в порядку ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача ОСОБА_2

Керуючись Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ПП «Лекс» в особі ліквідатора ПП «Лекс» арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 17-1 від 17.02.2017 (вх. № 3795/17) про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

2. Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 (83000, АДРЕСА_4; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Приватного підприємства «Лекс» (08110, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Жовтнева, буд. 30-Б; ) двокімнатну квартиру, загальною площею 203,2 кв.м., житловою площею 169,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 00).

3. Стягнути з ОСОБА_2 (83000, АДРЕСА_4; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Приватного підприємства «Лекс» (08110, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Жовтнева, буд. 30-Б; ) 25331 (двадцять пять тисяч триста тридцять одну) грн. 28 коп. судового збору.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 31.07.2017

Суддя С.Ю. Наріжний