РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/8627/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКО ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СтальІнтексТрейд"

про стягнення 102 317,58 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНКО ЛТД" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СтальІнтексТрейд" про стягнення 102 317,58 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повної поставки попередньо оплаченого позивачем товару згідно умов Договору поставки товару №235/05-к від 16.05.2016 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 88 422,00 грн. - основного боргу, 13 895,58 грн. - пені, 1 600,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 11.07.2017 року.

В судовому засіданні 11.07.2017 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 19.07.2017 року.

В судове засідання 19.07.2017 року представники позивача та відповідача не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 01.06.2017 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 19.07.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНКО ЛТД" (далі по тексту - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СтальІнтексТрейд" (далі по тексту - відповідач, постачальник) укладено Договір поставки товару №235/05-к (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1., 1.2., 1.3. Договору) постачальник зобов'язаний передати у власність Покупця металопрокат (надалі - товар), а Покупець зобов'язаний прийняти та оплатити цей товар на умовах, викладених в даному Договорі. Найменування, асортимент, кількість товару, що поставляється, а також ціна за одиницю товару узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі. За взаємною домовленістю сторін в ході виконання поставки за цим Договором можуть бути змінені конкретні дані (кількість, асортимент, ціна, строки поставки, додаткові послуги з порізки, навантаження/розвантаження товару), що оформлюються у вигляді письмової заяви за підписами обох сторін.

Відповідно до п. 2.1. Договору кількість кожної партії Товару узгоджується між Сторонами в рахунках-фактурах та/або специфікаціях до Договору. Остаточний розрахунок за кількістю здійснюється на підставі видаткових накладних, підписаних з обох сторін уповноваженими особами.

Поставка Товару здійснюється відповідно до міжнародних Правил тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010р., з врахуванням особливостей, встановлених цим Договором (п. 3.1. Договору).

Згідно з п. 3.2. Договору право власності на Товар, а також усі пов'язані з ним ризики переходять від Постачальника до Покупця з моменту завантаження товару в транспортний засіб та прийняття товару перевізником за товарно-транспортною накладною, чи підписом видаткової накладної представником Покупця.

Строк поставки Товару - протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання 100% передоплати. Інші строки поставки та умови оплати окремих партій Товару узгоджуються сторонами у Специфікаціях до цього Договору (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.4. Договору поставка Товару здійснюється на об'єкт Покупця, за адресою: м. Львів, вул. Угорська, 14.

Ціна Товару за одиницю і за позиціями сортаменту є договірною і вказується відповідних накладних на поставку Товару (п. 4.1. Договору).

Згідно з п. 4.3. Договору умови оплати - 100% передплата. У випадках якщо вартість фактично поставленого Товару перевищує суму, оплачену Покупцем, то Покупець зобов'язується оплатити різницю в сумі між оплаченим та фактично поставленим Товаром протягом 3 (трьох) банківських днів

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що до моменту здачі ( завантаження/розвантаження) Товару Покупець зобов'язаний надати Постачальнику належним чином оформлену довіреність на право отримання Товару, у разі ненадання Покупцем довіреності на право отримання Товару оформленої належним чином. Постачальник залишає за собою право відмовити у відвантаженні Товару до моменту надання йому належно оформленої довіреності на отримання Товару. При цьому усі фінансові ризики (простої автомобільного транспорту) несе Покупець.

Відповідно до п. 5.2. Договору прийом товару за кількістю та якістю здійснюється матеріально відповідальним представником Покупця за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей, оформленою у відповідності з вимогами діючого законодавства України та умовами даного Договору:

за кількістю - на підставі даних видаткової накладної або товарно-транспортної накладної відповідно до «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості», затвердженою Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6, в частині, що не суперечить умовам Договору та «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю», затвердженою Постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 25.04.1966р.. №П-7, в частині, що не суперечить умовам Договору;

за якістю - згідно із супровідними документами, що посвідчують якість товару, який поставляється.

Шляхом складення та підписання Специфікації №1 (додатку №1 до Договору) від 16.05.2016р. (далі по тексту - специфікація №1), сторонами погоджено перелік, кількість, вартість та асортимент товару, що підлягає передачі відповідачем у власність позивача за договором, а саме:

1) Арматура 14 А400С, кількістю 15 т,, вартістю з ПДВ - 214 500,00 грн.;

2) Арматура 12 А400С, кількістю 5 т., вартістю з ПДВ - 71 500,00 грн.;

3) Арматура 10 А400С, кількістю 2 т., вартістю з ПДВ - 28 920,00 грн.;

4) Арматура 8 А400С, кількістю 2 т., вартістю з ПДВ - 29 180,00 грн.;

5) Швеллер 6, кількістю 0,29 т., вартістю з ПДВ - 4 466,00 грн.;

6) Швеллер 24, кількістю 0,47 т., вартістю з ПДВ - 8 789,00 грн.

Загальна вартість товару, що підлягала поставці однією партією згідно з специфікацією №1, з врахуванням вартості доставки, що включалася в ціну товару, становила 357 355,00 грн. в т.ч. ПДВ 59 559,17 грн.

19.05.2016 року на виконання умов Договору позивачем здійснено 100% передоплату за товар, що підтверджується платіжним дорученням №1097 від 19.05.2016 року на суму 357 355,00 грн.

26.05.2016 року відповідачем здійснено часткову поставку товару позивачу шляхом передання товару представникові позивача на об'єкті позивача за адресою: м. Львів, вул. Угорська,14.

Під час розвантажування вантажного автомобіля (автомобільної фури) постачальника, яким відповідач здійснював транспортування товару, за місцем поставки, шляхом зважування кожної одиниці товару на об'єкті позивача за адресою: м. Львів, вул. Угорська, 14, встановлено наступну фактичну вагу товару, що передавався:

1) Арматура 14 А400С - 11,96 т., вартістю 171 028,00 грн. (не поставлено - 3,04 т. вартістю 43 472,00 грн.);

2) Арматура 12 А400С - 2,986 т., вартістю 42 699,80 грн. (не поставлено - 2,014 т. вартістю 28 800,20 грн.);

3) Арматура 10 А400С - 1,6 т., вартістю 23 136,00 грн. (не поставлено - 0,4 т. вартістю 5 784,00 грн.);

4) Арматура 8 А400С - 1,6 т., вартістю 23 344,00 грн. (не поставлено - 0,4 т. вартістю 5 836,00 грн.);

5) Швеллер 6 - 0,212 т., вартістю 3 264,80грн. (не поставлено - 0,078 т. вартістю 1 201,20 грн.);

6) Швеллер 24 - 0,292 т., вартістю 5 460,40 грн. (не поставлено - 0,178 т. вартістю З 328,60 грн.).

Таким чином, 26.05.2016 року відповідачем поставлено позивачу металопрокат вагою 18,65 т. за загальною вартістю 268 933,00 грн.

Разом з тим, 26.05.2016 року відповідачем не поставлено та не передано у власність позивача попередньо оплачений товар вартістю 88 422,00 грн., а саме:

1) Арматура 14 А400С - 3,04 т. вартістю 43 472,00 грн.;

2) Арматура 12 А400С - 2,01.4 т. вартістю 28 800,20 грн.;

3) Арматура 10 А400С- 0,4 т. вартістю 5 784,00 грн.;

4) Арматура 8 А400С- 0,4 т. вартістю 5 836,00 грн.;

5) Швеллер 6 - 0,078 т. вартістю 1 201,20 грн.;

6) Швеллер 24 - 0,178 т. вартістю 3 328,60 грн.

У відповідності до п.16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6, комісією за участю представників ТОВ «Інко ЛТД» начальника відділу постачання ОСОБА_2, виконроба ОСОБА_3, завскладом ОСОБА_4, водія транспортного засобу (Renault ВС 2757 СЕ з напівпричепом НОМЕР_1, котрий здійснював транспортування товару, ОСОБА_5, було складено Акт №1 від 26.05.2016р. виявлення недостачі (далі по тексту - Акт №1).

Відповідно до Акту №1 вартість не поставленого (недостача) відповідачем позивачу товару складає 88 422,00 грн.

У разі отримання Покупцем Товару, який не відповідає видатковій накладній. Покупець зобов'язаний прийняти Товар на відповідальне зберігання та протягом 1 (одного) робочого дня сповістити про це Постачальника. Повідомлення про виклик представника Постачальника надсилається негайно, протягом 24-х годин з дня зазначеного у товаросупровідних документах. Договір зберігання, за яким Покупець зобов'язується прийняти Товар на зберігання, має бути складений у письмовій формі, незалежно від вартості Товару, який буде переданий па вберігання. Якщо такий Товар прийнятий до виробництва або обробки, або якщо належне зберігання, такого Товару Покупцем не забезпечено, то такий Товар зараховується до виконання зобов'язань по Договору (п. 5.5. Договору).

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем здійснено 100% передоплату за товар, а відповідачем в порушення умов Договору поставлено позивачу частину товару вартістю 268 933,00 грн., а частина товару вартістю 88 422,00 грн. не поставлена, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вартість не поставленого товару (88 422,00 грн.).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, здійснив 100% передоплату за товар, а відповідач в порушення умов Договору поставив позивачу частину оплаченого товару вартістю 268 933,00 грн.., в зв'язку з чим має перед позивачем заборгованість в розмірі 884220,00 грн. з повернення суми попередньої оплати не поставленого товару.

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 88 422,00 грн. (основного боргу), нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідач припустився порушення зобов'язання, а тому позивач, керуючись п.6.2. Договору, просить суд стягнути з відповідача пеню, яка за розрахунками позивача становить 13 895,58 грн.

Згідно з п. 6.2. Договору у разі несвоєчасної поставки оплаченого товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від ціни недопоставленого товару за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно з п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань в розмірі 13 895,58 грн., нараховані відповідно до законодавства, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю "СтальІнтексТрейд" (01030, м. Київ, ВУЛИЦЯ МИХАЙЛА КОЦЮБИНСЬКОГО, будинок 4 Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКО ЛТД" (81100, Львівська обл., Пустомитівський район, місто Пустомити, ВУЛИЦЯ ГЛИНСЬКА, будинок 38; ) 88 422 (вісімдесят вісім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 00 коп. - основного боргу, 13 895 (тринадцять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять) грн. 58 коп. - пені, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 25.07.2017 року.