донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

17.07.2017 справа №913/346/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявились не зявились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ, Донецька область в особі виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа», м. Краматорськ, Донецька область
на рішення господарського суду Луганської області
від13.06.2017 р.(повний текст 16.06.2017)
у справі№ 913/346/17 (суддя Т.В.Косенко)
за позовомОбласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ, Донецька область в особі виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа», м.Краматорськ, Донецька область
доДонецукого казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, м. Сєверодонецьк, Луганська область стягнення 21049 грн.92 коп.
про
ВСТАНОВИВ:

У бернезні 2017р., Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ, Донецька область в особі виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа», м. Краматорськ, Донецька область звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою Вмх.№410/08 від 31.03.2017 р. до Донецького казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства», м. Сєверодонецьк, Луганська область про стягнення 21 049,92 грн.(а.с.9-5).

Рішенням господарського суду Луганської області від 13.06.2017р. по справі №913/346/17 в позові Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Краматорськміжрайтепломережа до Донецького казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства відмовлено у повному обсязі (а.с.59-62).

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Краматорськміжрайтепломережа звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Луганської області від 13.062017 р., в якій останній просить рішення господарського суду Луганської області від 13.06.2017 р. по справі №913/346/17 повністю скасувати. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю (а.с.69-71).

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з неповним зясуванням обставин справи та їх невідповідністю висновкам суду, які укладені у рішенні, а саме.

До матеріалів справи не надано до суду першої інстанції позивачем відповідних належних первісних документів, які б підтверджували правомірність нарахованої до стягнення з відповідача суми.

При поданні апеляційної скарги позивач стверджує, що доказам викладеним у судовому рішенні не була надана достатня оцінка, тобто вони не були досліджені у повній мірі, оскільки між сторонами є укладений договір.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 30.06.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддів Марченко О.А., Радіонова О.О. (а.с.67)

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2017 р. прийнято апеляційну скаргу у справі №908/3327/17 до провадження, з подальшим призначенням до розгляду на: 17.07.2017р. на 15:00 год. (а.с.68)

Розпорядженням керівника апарату суду №1236 від 14.07.2017р. по справі №913/346/17 у звязку з неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_5 через перебування у відпустці на дату слухання справи 17.07.2017 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №913/346/17 (а.с.86).

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 26.05.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддів Зубченко І.В., Марченко О.А. (а.с.88).

17.07.2017 р. у судове засідання представники сторін не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у звязку із чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представників сторін, що не скористалися правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання (а.с. 90).

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №913/346/17.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Луганської області від 13.06.2017 р. відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2010р. між Обласним комунальним підприємством Донецьктеплокомуненерго в особі Виробничої одиниці Краматорськміжрайтепломережа енергопостачальна організація (позивач) в особі директора ОСОБА_6, що діє на підставі Положення та доручення ОКП «ДТКЕ» №юр/4722 від 31.12.09 р. та Донецьким казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством споживач (відповідач), в особі директора ОСОБА_7, що діє на підставі Статуту був укладений договір №51 про постачання теплової енергії та гарячої води, за умовами якого енергопостачальна організація прийняла на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Сторони керуються Законом України Про житлово-комунальні послуги, Законом України Про теплопостачання, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплопостачальних установок і теплових мереж, також іншими нормативними актами, цим договором і чинним законодавством. Опалювальна площа 113,4 м2, вул. Шкільна, 14 кв. з приладу обліку. Опалювальна площа береться згідно договору оренди, плану БТІ, відповідно до п.1.1 договору (а.с.9-12).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що теплова енергія постачається споживачу у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення в період опалювального сезону; гаряче водопостачання протягом року; технологічні потреби; кондиціювання повітря.

Початок та закінчення опалювального періоду визначаються погодними умовами та установлюються енергопостачальною організацією згідно рішення міських органів влади і письмовим зверненням споживача, згідно п.2.3 договору.

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, розрахунковим способом, відповідно п.6.1 договору.

Приписами п.7.1 договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на момент підпису договору (без ПДВ): 19,55 грн за 1 м2 опалювальної площі; 650 грн за 1 Гкал. Вартість опалення за місяць в опалювальний період у разі виходу з ладу приладу обліку: 113,4 м2*19,55 грн=2216,97+443,39(20% ПДВ)=2660,36 грн. У випадку зміни цін на енергоносії, установлених Кабінетом Міністрів України або іншими органами влади, тариф може змінюватися без погодження зі споживачем.

Розрахунковим періодом є календарний місяць , згідно п.7.2 договору.

Відповідно до п.7.3 договору споживач за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації 100% вартості зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Умови для споживачів, які розраховуються за показниками приладів обліку: при перевищенні фактичного використання т/енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця; у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку (п.7.4 договору).

У відповідності до п.7.5 договору споживачу, що не має приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно діючих Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КГМ 204 України 244-94. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Споживач виконує звірку розрахунків за спожиту теплову енергію з підписанням акту звірки щомісяця, відповідно п.7.6 договору.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.10.2011, відповідно п.11.1 договору.

Згідно з п.11.4 договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.12.2012р. між сторонами була укладена додаткова угода б/н (а.с.14), в якій сторони внесли зміни до п.п.6.1, 6.5, 7.1, 7.5 договору №51 та додатку 1, 5 до договору, зокрема п.7.1 виклали у наступній редакції:

Для споживачів, які не мають приладів обліку (опалення): - у випадку, коли вартість фактичного використання теплової енергії нижче від суми попередньої оплати, залишок (сальдо) розрахунків визначається як попередня оплата на наступний розрахунковий період;

п.7.5 договору - у наступній редакції: Споживачі, що не мають приладів обліку за спожиту теплоенергію згідно норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1 м2 площі.

Також, 15.01.2014р. між сторонами була укладена додаткова угода б/н (а.с.13) в якій сторони внесли зміни до п.6.1 договору та виклали його у наступній редакції: Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 31.12.2013 №490 та складають для потреб інших споживачів (крім населення) 799,14 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

У залежності від цін на енергоносії, встановлених Кабінетом Міністрів України, іншими органами влади, постачальниками енергоносіїв тариф може змінюватися без узгодження зі споживачем але у відповідності до діючого законодавства. Загальна сума договору складається з сум вартості місячних поставок теплової енергії за весь строк дії договору. Також було внесено зміни до Додатку 5 до договору.

З огляду на відсутність письмових заяв про припинення дії договору він, враховуючи п.11.4, продовжував свою дію на наступні періоди і є наразі діючим.

Як зазначив позивач, відповідач поставлену теплову енергію в період з квітня 2014 року по квітень 2015 року оплатив частково в сумі 4795 грн. 38 коп., внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 14461 грн. 14 коп.

Згідно зі ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України Про теплопостачання передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, згідно ст.525 Цивільного кодексу України.

Частиною 1ст.714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частинами 1,2 ст.275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтями 24, 25 Закону України Про теплопостачання передбачена обовязковість укладення договору на постачання теплової енергії між енергопостачальником і споживачем.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що у платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (далі Правила), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем.

Пунктом 20 вказаних Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

При цьому, надані до матеріалів справи довідка за договором №000051 (а.с.16), акт звірки розрахунків (а.с.45), який був складений позивачем, містить у собі наявне сальдо станом на 01.04.2014 у сумі 4795 грн. 38 коп. Позивач посилається на той факт, що зазначена сума відповідачем сплачена. Але, не визначено за який саме період.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, суд першої інстанції вірно дослідив, що позивачем були складені акти-рахунки за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року, які містять у собі нарахування вартості теплової енергії відповідачу помісячно, та в них зазначено, зокрема кількість отриманої відповідачем теплової енергії, тариф, що застосовується, а також вартість теплової енергії за місяць.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідних належних первісних документів, які б підтверджували правомірність нарахованої до стягнення з відповідача суми всупереч ст.ст. 43, 33, 36 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не надав. Зокрема, матеріали справи не містять документів з даними зняття показань приладів обліку по будинку №14 по вул. Шкільній.

Також, позивач посилається на умови договору.

Розділ 7 договору №51 від 15.10.2010 р. визначає, що розрахунки, передбачено у першому випадку, якщо споживач має прилади обліку за їх показниками. У другому випадку розрахунок здійснений щодо споживача, які не має приладів обліку. Крім того, суд першої інстанції неодноразово просив надати підтвердження направлення актів-рахунків. Однак, позивач не виконав вимоги ухвал від 19.04.2017р., від 16.05.2017 р., від 30.05.2017 р. Крім того, не надав доказів, яким саме чином було здійснено розмір щодо основного боргу позовних вимог.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем заявленої до стягнення вартості теплової енергії за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року, недоведеним виникає наявність у відповідача обовязку з її оплати, внаслідок чого позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 14461 грн. 14 коп. задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено суму основної заборгованості за договором про постачання теплової енергії та гарячої води №51 від 15.10.2010, тому і вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 21.05.2014 по 31.03.2016 у сумі 927 грн. 32 коп. та інфляційних нарахувань за вказаний період у сумі 5661 грн. 46 коп., які нараховані на вказану суму заборгованості, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Але, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що посилання суду першої інстанції на вимоги ст.32 Господарського процесуального кодексу України, а саме, щодо встановлення та визначення тарифу є помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до тарифів, встановлених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 31.12.2013 №490 та складають для потреб інших споживачів (крім населення) 799,14 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

У залежності від цін на енергоносії, встановлених Кабінетом Міністрів України, іншими органами влади, постачальниками енергоносіїв тариф може змінюватися без узгодження зі споживачем але у відповідності до діючого законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Луганської області від 13.06.2017 року у справі №913/346/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ, Донецька область в особі виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа», м. Краматорськ, Донецька область на рішення господарського суду Луганської області від 13.06.2017 р. у справі №913/346/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Луганської області від 13.06.2017 р. у справі №913/346/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф.Чернота

Судді: І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЛО.