РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017Справа №910/5853/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСО ДИЗАЙН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція"

про спонукання до виконання умов мирової угоди шляхом стягнення 155 467,10 грн.

Суддя Ярмак О.М.

представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСО ДИЗАЙН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" про спонукання до виконання умов мирової угоди шляхом стягнення 155 467,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/5853/17, призначено справу до розгляду на 23.05.2017.

23.05.2017 судом відкладено розгляд справи на 13.06.2017.

13.06.2017 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Ярмак О.М. з лікарняного справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.07.2017.

В судове засідання 11.07.2017 відповідач уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та інші документи на підтвердження своєї правової позиції не подав, позовні вимоги не спростував.

Оскільки відзив на позов не подано, хоча відповідач повідомлявся про час і дату судового засідання у справі належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/23721/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІСО ДИЗАЙН" до Приватного акціонерного товариства "Енергомонтажвентиляція" про стягнення 165.467,10 грн. боргу за договором поставки № 25/01-13 від 25.01.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Головатюк Л.Д.) № 910/23721/14 від 15.01.2015 затверджено мирову угоду від 15.01.2015, укладену між сторонами.

Згідно з п.п. 1, 2 вказаної мирової угоди, сторони з метою мирного врегулювання спору та враховуючи наявність станом на 13 січня 2015 року заборгованості відповідача по всім існуючим між сторонами правовідносинам в сумі 165 467,10 грн уклали Договір № -134БМК/14 про відступлення права вимоги із ТОВ "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція". За цим договором ТОВ "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" приймає на себе право вимоги до відповідача в розмірі 165 467,10 грн, що належить позивачу. Позивач в якості компенсації отримує від ТОВ "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" суму боргу у розмірі 165 467,10 грн шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позивача.

За твердженнями позивача, відповідач сплатив заборгованість у розмірі 10 000,00 грн, тобто, не у повному обсязі виконав обов'язок щодо належного виконання умов мирової угоди з оплати 165 467,10 грн, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 у справі № 910/23721/15, у зв'язку з чим і звернувся до суду з позовом спонукати ТОВ "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" виконати умови цієї мирової угоди шляхом стягнення з нього грошових коштів у розмірі 155 467,10 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Норми ст. 16 Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин. У свою чергу, згідно зі змістом ч. 2 ст. 19 Цивільного кодексу України встановлено, що способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який узгоджується з двома критеріями: (1) має відповідати змісту права, що порушене й здатний таке право відновити, а також (2) має бути передбачений приписами ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами Договором.

При цьому, слід враховувати, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, а також те, чи може відповідний спосіб захисту бути реалізованим у спірних правовідносинах між сторонами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, за матеріально-правовою вимогою про спонукання до виконання умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду від 15.01.2015 у справі № 910/23721/15, позивач вказав відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція".

Натомість, як вбачається зі змісту указаної мирової угоди та відповідної ухвали суду про її затвердження, сторонами справи № 910/23721/14 та укладеної в ході її провадження мирової угоди були Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІСО ДИЗАЙН" та Приватне акціонерне товариство "Енергомонтажвентиляція", в той час як Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" у її укладенні участі не приймало.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" не було стороною згаданої мирової угоди, відповідно зобов'язань з її виконання на себе не приймало, тому і не може бути відповідальним за невиконання її умов.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено перед судом наявності у нього суб'єктивного права, яке було порушено відповідачем шляхом невиконання ним умов мирової угоди, тому суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" є неналежним відповідачем за згаданим позовом, а відтак підстав для захисту прав та інтересів позивача у обраний ним спосіб немає.

Оскільки судом встановлено, що позовні вимоги необґрунтовані, вони не підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.07.2017

Суддя О.М. Ярмак