ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 рокуСправа № 912/1189/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/1189/17

за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області

до відповідача ЗАТ "Агроавтосервіс"

про стягнення 309 461,66 грн.

представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1 , довіреність № 21/12/06/1 від 06.01.17 ;

від позивача - ОСОБА_2 , довіреність № 3/12/23/1 від 04.01.17 ;

від відповідача - ОСОБА_3 , довіреність № 748 від 08.04.16 ;

Олександрійська міська рада Кіровоградської області звернулась до Господарського суду Кіровоградської області із позовною заявою до Закритого акціонерного товариства "Агроавтосервіс" про відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, що розташована за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, Дніпропетровське шосе, буд. 4, загальною площею 1, 5990 га, у сумі 309461,66 грн. з покладенням судових витрат на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач використовує земельну ділянку за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, Дніпропетровське шосе, буд. 4, загальною площею 1, 5990 га на якій розташовані об'єкти нерухомого майна, належні останньому на праві власності, без будь-яких правових підстав, договір оренди земельної ділянки відповідачем не укладено; до теперішнього часу не сплачується орендна плата, хоча земельна ділянка використовується для розміщення об'єктів нерухомості, що призвело до ненадходження до міського бюджету земельних платежів та завдало позивачу значних збитків.

Ухвалою від 24.04.17 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 11.05.17 о 10:00 год, від сторін витребувано необхідні для розгляду спору документи.

Ухвалою від 11.05.17 розгляд справи №912/1189/17 відкладено до 25.05.17 на 14:00 год.

У судовому засіданні 25.05.17 оголошувалась перерва до 14:00 год 03.07.2017 року в порядку норм ст. 77 ГПК України та винесено ухвалу про продовження строку вирішення господарського спору у справі №912/1189/17 на 15 днів в порядку норм ст. 69 ГПК України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях від 19.06.2017 року вимоги позивача не визнав, посилаючись на наступне.

- Посилання позивача на факти використання ЗАТ "Агроавтосервіс" земельної ділянки площею 1,5990 га по вул. Дніпропетровське шосе, 4 в м. Олександрії без оформлення правовстановлюючих документів на неї та без сплати орендної плати встановлено рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/4867/16 є безпідставними, оскільки вказане рішення не набрало законної сили в розумінні норм ч. 5 ст. 85 ГПК України.

- Твердження позивача, що саме ухилення ЗАТ "Агроавтосервіс" від звернення до Олександрійської міської ради із клопотанням про надання у користування земельної ділянки площею 1,5990 га унеможливлює прийняття цим органом місцевого самоврядування рішення про передачу цієї земельної ділянки у користування та укладення договору оренди, є безпідставними та суперечать нормам ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ч.3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі", якими встановлено спеціальний порядок переходу до набувача об'єкту нерухомості права користування земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташовано.

- Фактично виробничі будівлі та споруди за адресою: м. Олександрія, вул. Дніпропетровське шосе,4 за ЗАТ "Авгроавтосервіс" на праві колективної власності зареєстровані ще 18 грудня 1996 року, а не в липні 2004 року, як це стверджує позивач у своїй позовній заяві. Про вказане свідчить, за доводами відповідача, Реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, видане 18.12.1996р. Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі протоколу № 12 загальних зборів засновників Агропромислової фірми "МАЗтранссервіс".

- По факту набуття права колективної власності на виробничі будівлі та споруди по вулиці Дніпропетровське шосе, 4 в м. Олександрії, ЗАТ "Агроавтосервіс" звернулося до виконавчого комітету Олександрійської міської ради із клопотанням про передачу у користування земельної ділянки за зазначеною адресою; Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 771 від 26.12.1996р. (п.1.1), вирішено надати в постійне користування акціонерному товариству закритого типу "Агроавтосервіс" земельну ділянку площею 1,5990 га по вул. Дніпетровське шосе, 4, яка перебуває у фактичному користуванні малого підприємства "Темп" (територія виробничих та адміністративно-побутових приміщень).

Одночасно, згідно з рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради №776 від 26.123.1996 року вищевказана земельна ділянка вилучена з користування малого підприємства "Темп".

- За висновком Верховного Суду України у постанові від 26.09.2011 року у справі № 6-14цс11, право постійного користування земельною ділянкою, набуте юридичною особою в установленому законом порядку, не втрачається, а зберігається до його належного переоформлення.

- Зазначає про відсутність законних підстав для задоволення позову Олександрійської міської ради щодо стягнення збитків саме у розмірі 309 461,66 грн. з огляду на те, що позивачем не надано суду докази щодо проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вул. Дніпропетровське шосе, 4 в м. Олександрії, що само по собі унеможливлює обчислення розміру збитків у вигляді упущеної вигоди внаслідок недоотримання орендної плати за оренду землі комунальної форми власності.

- З огляду на існування чинного рішення виконкому Олександрійської міської ради народних депутатів Кіровоградської області від 26.12.1996 року № 771 про надання у постійне користування ЗАТ "Агроавтосервіс" земельної ділянки площею 1,5990 га по вул. Дніпропетровське шосе, 6 в м. Олександрії, яке підлягає виконанню відповідно до вимог Земельного кодексу України, в редакції Закону № 2768-III від 25.10.2001р., позивач вправі прийняти рішення про передачу у користування відповідачу вказану земельну ділянку на умовах оренди лише після припинення права постійного користування нею в порядку, визначеному законом.

Зазначене, на думку відповідача, вказує на безпідставність доводів позивача щодо наявності вини ЗАТ "Агроавтосервіс", протиправної поведінки цього землекористувача та причинного зв'язку між протиправною поведінкою товариства і майновою шкодою, яка завдана позивачу внаслідок несплати на користь власника землі орендної плати та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, представник відповідача не визнав повністю, з підстав наведених у відзиві.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Реєстрація Закритого акціонерного товариства "Агроавтосервіс" (28000, Кіровоградська область, місто Олександрія, вул. Дніпропетровське шосе, 4, код 24149391) здійснена 31.07.1996 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 46-50).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 86609040 від 10.05.2017 року, відомості щодо реєстрації прав на нерухоме майно розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, Дніпропетровське шосе, буд. 4, відсутні.

Разом з тим, на підтвердження існування у відповідача об'єктів нерухомого майна за цією адресою позивачем подано до матеріалів справи архівну довідку Олександрійського КМБТІ № 56 від 22.01.2015 року, відповідно до якої ЗАТ "Агроавтосервіс" на підставі Свідоцтва про право власності від 19.07.2004 року належать об'єкти нерухомого майна, а саме: виробничі будівлі і споруди.

Відповідач не заперечив факт існування об'єктів нерухомого майна за цією адресою, проте зазначив, що фактично виробничі будівлі та споруди за адресою: м. Олександрія, вул. Дніпропетровське шосе, 4 за ЗАТ "Авгроавтосервіс" на праві колективної власності зареєстровані ще 18 грудня 1996 року, а не в липні 2004 року, як це стверджує позивач у своїй позовній заяві. Про вказане свідчить, за доводами відповідача, наявне в матеріалах справи Реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, видане 18.12.1996р. Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі протоколу № 12 загальних зборів засновників Агропромислової фірми "МАЗтранссервіс".

Господарський суд погоджується з такими доводами відповідача з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Державного акта на право постійного користування землею від 03.12.1993р. серія КР № 17 земельна ділянка площею 1.599 га по вулиці Дніпропетровське шосе, 4 в м. Олександрії Кіровоградської області перебувала в постійному користуванні малого підприємства «Темп».

На момент видачі Державного акту на право постійного користування землею від 03.12.1993р. МП «Темп» було власником виробничих будівель та споруд (матеріальної бази) по вулиці Дніпропетровське шосе, 4 в м. Олександрії Кіровоградської області.

Згідно з розпорядженням Олександрійської районної державної, адміністрації Кіровоградської області від 01.06.1994р. № 157 зареєстровано товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрійське автотранспортне підприємство», яке створено шляхом перетворення малого підприємства «Темп» та являється його правонаступником.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Олександрійської районної ради народних депутатів від 16.03.1995р. № 58 у зв'язку зі зміною назви проведена перереєстрація товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрійське автотранспортне підприємство» на товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромфірма МАЗтранссервіс» та зареєстровано статут товариства у новій редакції.

Згідно з розпорядженням Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 18.03.1996р. № 114-р проведена державна реєстрація дочірнього підприємства «Автотранспортне підприємство» при товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма МАЗтранссервіс».

Згідно з розпорядженням Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 28.07.1996р. № 310-р проведена державна реєстрація закритого акціонерного товариства «Агроавтосервіс».

За п. 2 цього розпорядження закрите акціонерне товариство «Агроавтосервіс» є правонаступником дочірнього підприємства «Автотранспортне підприємство» при товаристві з обмеженою відповідальністю «Агропромислова фірма МАЗтранссервіс».

Рішенням загальних зборів засновників Агропромислової фірми «МАЗтранссервіс» (протокол № 12 від 28.08.1996р.) вирішено безоплатно передати приміщення й споруди, а також об'єкти незавершеного будівництва по вулиці Дніпропетровське шосе, 4 в м.Олександрії Кіровоградської області у власність акціонерному товариству закритого типу "Агроавтосервіс».

18 грудня 1996р. видано Реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які влежать юридичним особам, за даними якого Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що нерухоме майно, яке складається з основних та допоміжних приміщень і споруд: адмінкорпус, виробничі приміщення, овочесховище, заправка, навіс, аулет, за адресою: м. Олександрія, вул. Дніпропетровське шосе, 4 в цілому зареєстровано за акціонерним товариством закритого типу «Агроавтосервіс» на праві колективної власності на підставі протоколу № 12 загальних зборів засновників Агропромислової фірми «МАЗтранссервіс».

Після набуття права колективної власності на виробничі будівлі та споруди по вулиці Дніпропетровське шосе, 4 в м. Олександрії, ЗАТ "Агроавтосервіс" звернулося до виконавчого комітету Олександрійської міської ради із клопотанням про передачу у користування земельної ділянки за зазначеною адресою; Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 771 від 26.12.1996р. (п. 1.1), вирішено надати в постійне користування акціонерному товариству закритого типу "Агроавтосервіс" земельну ділянку площею 1,5990 га по вул. Дніпропетровське шосе, 4 (територія виробничих та адміністративно-побутових приміщень).

Одночасно, згідно з рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради №776 від 26.123.1996 року вищевказана земельна ділянка вилучена з користування малого підприємства "Темп".

Отже, факт існування об'єктів нерухомого майна на земельній ділянці площею 1,5990 га по вул. Дніпропетровське шосе, 4 у м. Олександрії Кіровоградської області не заперечується ні позивачем, ні відповідачем.

Разом з тим при вирішенні даного господарського спору судом враховується також наступне.

За приписами статей 1, 2 Земельного кодексу України, статей 13, 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та є об'єктом права власності українського народу, від імені якого це право здійснюють органи влади і органи місцевого самоврядування, а земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено повноваження міської ради у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст шляхом розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно частини 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Пунктом "б" частини 1 статті 80 Земельного кодексу України визначено, що суб'єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування на землі комунальної власності.

Статтею 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як зазначено у статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 377 Цивільного кодексу України визначено зміст прав на земельну ділянку особи при придбанні житлового будинку, будівлі або споруди, що розміщені на ній, які відповідають видам прав на землю згідно з розділом ІІІ "Права на землю" Земельного кодексу України; відповідні права та наслідки переходу права власності на нерухоме майно визначено статтею 120 Земельного кодексу України.

З аналізу вказаних норм вбачається, що перехід права на земельну ділянку не відбувається автоматично, а потребує оформлення. Згідно з приписами статті 124 Земельного кодексу України набуттю права користування та права оренди передує волевиявлення особи, яка виявила бажання набути таке право, і лише після цього здійснюється волевиявлення відповідного органу місцевого самоврядування.

Господарським судом враховуються також положення пункту 3.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17.05.2011 з подальшими змінами, в якому зазначено, що "за змістом статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З огляду на приписи статті 182, частини другої статті 331, статті 657 Цивільного кодексу України покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно."

Доказів того, що вказане рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 771 від 26.12.1996р. визнавалась у судовому порядку недійсним, матеріали судової справи не містять, як і не містять доказів того, що позивачем приймалось рішення у порядку, визначеному законом, про припинення права постійного користування ЗАТ "Агроавтосервіс" земельною ділянкою площею 1,5990 га по вул. Дніпропетровське шосе, 4 у м. Олександрії Кіровоградської області .

Разом з тим, доказів звернення відповідача за оформленням відповідних прав на земельну ділянку на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 771 від 26.12.1996р. відповідач господарському суду не подав.

Отже, відповідач не вчинив необхідних дій щодо виконання п. 2 вказаного рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 771 від 26.12.1996р., відповідно до п. 2 якого, відповідача було зобов'язано у двохмісячний термін зареєструвати землекористування у відділі земельних ресурсів міськвиконкому, ні у термін, визначений цим рішенням, ні в подальшому, аж до теперішнього часу.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача, що відповідно до Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, в редакції Закону № 2768-III від 25.10.2001р., рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Також погоджується з доводами відповідача, що строки оформлення землекористування законодавцем не визначені.

Проте, статтею 13 Цивільного кодексу України унормовано, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З матеріалів справи випливає, що термін користування відповідачем земельною ділянкою (з 1996 року) без належного оформлення права користування є доволі тривалим.

За змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічні норми містились і в Земельному кодексі України 1990 року. Так, відповідно до ст.ст. 22,24 Земельного кодексу України від 18.12.1990, що був чинний до 25.01.2001, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 776 від 26.12.1996 року, земельну ділянку площею 1,599 га по вул. Дніпропетровське шосе,4 вилучено з постійного користування Малого підприємства "Темп" за його згодою, а ОСОБА_4 на право постійного користування землею серії КР № 17 від 03.12.1993р., визнано недійсним.

Доказів отримання відповідачем Державного акта на право постійного користування землею відповідно до рішення № 771 від 26.12.1996 року відповідач господарському суду не подав.

Разом з тим, господарський суд враховує, що відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Як зазначає позивач всупереч положенням частини 1 статті 144 Конституції України та частини 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідачем проігноровано вищезазначене рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради.

Виходячи з положень норм статті 206 Земельного кодексу України позивач вважає, що відповідач користуючись земельною ділянкою повинен сплачувати до міського бюджету земельні платежі у вигляді орендної плати. Таким чином, за твердженням Олександрійської міської ради, загальна сума збитків у вигляді неодержаної останньою орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою по Дніпропетровському шосе, 4 в м. Олександрія, площею 1,5990 га за період з 01.07.2013р. по 01.07.2016 року становить 309 461,66 грн.

За статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), а за приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною другою статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт д частини першої статті 156 Земельного кодексу України). За змістом статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

З огляду на загальні положення наведених вище норм для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Господарський суд враховує, що позивач вживав заходів щодо врегулювання питання щодо використання відповідачем земельної ділянки по Дніпропетровському шосе, 4 та зменшення збитків. Так, 14.01.2015 року відповідачу було направлено лист № 5/10/06/1 з пропозицією вжити заходів щодо оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, але дана пропозиція була залишена відповідачем без задоволення.

Рішенням Олександрійської міської ради від 16.09.2016. № 163 "Про зобов'язання звернутись до міської ради для оформлення права користування земельними ділянками, користувачів (згідно з додатком до рішення) які використовують земельні ділянки без правовстановлюючих документів (договорів оренди), було зобов'язано протягом 2-х місяців звернутися до міської ради для оформлення оренди земельних ділянок під об'єктами нерухомості, які їм належать на праві власності.

На підставі даного рішення позивачем було направлено претензію №391/10/06/2 від 11.11.16р. У вказаній претензії позивач також наполягав на вирішенні питання щодо укладення договору оренди вказаної земельної ділянки в досудовому порядку, проте така вимога була залишена відповідачем без задоволення.

Водночас, господарський суд критично ставиться до того, чи був відповідач повідомлений про прийняте рішення з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначена претензія направлялась фізичній особі - керівнику ЗАТ "Агроавтосервіс" ОСОБА_5 на адресу: 28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Фадєєва, 14-а, в той час як відповідачем по справі є юридична особа - ЗАТ "Агроавтосервіс", що зареєстрована за адресою: 28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, Дніпропетровське шосе, 4.

Крім того, господарський суд враховує, що рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 02.09.2016 року № 594 "Про затвердження протоколів та актів з визначення та відшкодування збитків власнику землі" було затверджено протоколи засідання комісії з визначення розміру збитків Олександрійської міської ради, завданих зволіканням землекористувачів оформляти права на земельні ділянки під об'єктами нерухомого майна приватної власності, № 1 від 07 липня 2016 року, № 2 від 21 липня 2016 року та № 3 від 11 серпня 2016 року та акти до вказаних протоколів.

Відповідно до п. 3 Протоколу № 2 від 21.07.2016р., комісія вирішила визнати розмір збитків, завданих ЗАТ "Агроавтосервіс" через не оформлення орендного користування земельною ділянкою Територіальній громаді м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради, в сумі 309 461,66 грн.

Рішенням дев'яностої сесії п'ятого скликання Олександрійської міської ради від 30.04.2010 року № 1454 було затверджено орендні ставки за користування земельними ділянками на території міста ОСОБА_5 відповідно до цільового призначення згідно з додатками та внесено зміни до Положення про регулювання земельних відносин в ОСОБА_5, затвердженого рішенням міської ради від 24.05.2000 року № 335, а саме: викладено п. 7.14 Положення у наступній редакції:

"Нарахування розміру річної орендної плати за користування земельними ділянками визначається у відсотках до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки згідно зі ставками, затвердженими міською радою, з урахуванням коефіцієнтів індексації. В разі визначення орендаря на конкурентних засадах орендна плата, розрахована за цим Положенням, застосовується як стартова, а її розмір може бути збільшено за результатами проведення земельних торгів".

Рішенням № 615 від 25.05.2012 року Олександрійська міська рада затвердила технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Олександрії.

Доказів оскарження та визнання недійсними, незаконними вказаних рішень Олександрійської міської ради, виконавчого комітету Олександрійської міської ради та ОСОБА_4 комісії з визначення та відшкодування збитків власнику землі від 21.07.2016 року сторонами до матеріалів справи не подано, що спростовує доводи відповідача щодо ненадання позивачем до суду доказів проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вул. Дніпропетровське шосе, 4 в м. Олександрії.

Господарський суд також критично сприймає доводи позивача, що використання відповідачем на протязі тривалого часу (з 1996 року) земельну ділянку за адресою: м. Олександрія, Дніпропетровське, шосе, 4 площею 1,5990 га , на якій розміщені належні йому будівлі та споруди без належним чином оформлеого права користування земельною ділянкою, що перешкоджало використанню цієї землі іншими суб'єктами та надходженню коштів від інших суб'єктів за цю землю, враховуючи наступне.

Відповідно до приписів Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.11 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (п. 3.6. - 3.9.) у вирішенні питання про задоволення вимог щодо стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, господарським судам необхідно мати на увазі, що розмір такої шкоди визначається відповідно до розрахунку, зробленого територіальними органами інспекції Міністерства екології та природних ресурсів України або ОСОБА_4 інспекцією з контролю за використанням і охороною земель Держкомзему та її територіальними підрозділами на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963.

Власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 № 284.

Вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюваних документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Згідно з пунктом 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 № 110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Позивачем не подано до матеріалів справи вищеперелічених документів в повному обсязі, зокрема, відсутній відповідний акт перевірки.

Натомість, предметом позову є відшкодування збитків у розмірі орендної плати, розрахованої відповідно до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно із статтею 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Пунктом 14.1.136 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У відповідності до статті 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючим органом щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Отже, орендна плати за своєю правовою природою відрізняється від земельного податку.

Враховуючи вищенаведене господарський суд вважає неспроможними доводи відповідача що він перебуває на спрощеній системі оподаткування, а тому відповідно звільнений від сплати податку і не міг спричинити збитки позивачу.

В той же час, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України підставою для застосування цивільно-правової відповідальності є правопорушення, що включає як складові елементи: (1) шкоду ( збитки), (2) протиправну поведінку особи, яка заподіяла шкоду, (3) причинний зв'язок між ними та (4) вину особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, виключає можливість притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Загальним поняттям позадоговірного зобов'язання з відшкодування шкоди охоплюються різноманітні конкретні види правопорушень, що мають ряд особливостей. Особливості застосування цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду можуть бути передбачені спеціальними законами, що регулюють питання охорони певного виду прав.

Саме питання відшкодування збитків власникам землі, до яких відноситься і територіальна громада м. Олександрія в особі її представницького органу міської ради, та землекористувачам врегульовано главою 24 Земельного кодексу України «Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», за ст. 156 якого закріплено вичерпний перелік підстав відшкодування збитків, заподіяних внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Частина 2 статті 157 ЗК України (на яку посилається міська рада) приписує, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В розрізі зазначеної норми Земельного кодексу України діє Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затв. постановою КМУ від 19.04.1993р. №284 ( в редакції постанов КМУ: №21 від 14.01.2004р., №619 від 21.07.2010р., №1118 від 08.12.2010р., №1082 від 26.10.2011р. та №1115 від 20.10.2011р.), пункт 1 якого кореспондує положенням ст. 156 ЗК України, а п. 3 цього Порядку приводиться перелік відшкодувань, серед яких і «інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані». При цьому дається визначення неодержаному доходу, як доходу, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведенням її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Господарський суд погоджується з тим, що потрібен забезпечуватися баланс інтересів держави та її громадян (господарюючих суб'єктів). В той же час, позивачем має бути доведено належними та допустимими доказами реальний розмір збитків.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Звертаючись із заявою про стягнення збитків у формі неотриманого доходу, кредитор повинен здійснити точні розрахунки і підкріпити їх відповідними доказами, які безспірно підтверджували б його розмір, однак цього позивачем зроблено не було.

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Розглянувши обґрунтування позивачем розміру та обставин нанесених йому збитків, суд приходить до висновку про необґрунтованість його вимог.

При пред'явлені вимоги про відшкодування збитків у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди), особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу; при цьому протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно, для прийняття рішення про повне відшкодування упущеної вигоди, протиправні дії винної особи мають бути єдиною і достатньою причиною неотримання позивачем доходу, на одержання якого позивач мав реальні підстави розраховувати.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані у разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача, що у п. 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2002 передбачено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього кодексу підлягають виконанню відповідно до вимог цього кодексу.

Станом на момент розгляду справи є чинним рішення виконкому Олександрійської міської ради № 771 від 26.12.1996 про надання у постійне користування ЗАТ "Агроавтосервіс" земельної ділянки площею 1,5990 га по вул. Дніпропетровське шосе, 4 в м. Олександрії.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб передаються у власність чи користування лише після припинення права постійного користування нею в порядку, визначеному законом.

У ст. 141 Земельного кодексу України вміщується вичерпний перелік підстав, за якими може бути припинено право користування земельною ділянкою, а саме:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Жодний з вищеперелічених фактів матеріалами справи не доведено, відповідно право постійного користування не є припиненим.

Пунктом 2.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.11 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" встановлено наступне. Статтею 92 ЗК України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування". Однак ця норма не обмежує і не скасовує право постійного користування земельними ділянками, набуте іншими особами в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002 (див. Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі № 1-17/2005).

За таких обставин, факт невилучення земельної ділянки з постійного користування унеможливлює прийняття Олександрійською міською радою рішення про надання земельної ділянки площею 1,5990 га у оренду, що саме по собі робить неможливим укладення договору оренди землі та відповідно вказує на безпідставність обрахування позивачем збитків, завданих внаслідок використання спірної земельної ділянки без правовстановлювальних документів саме у вигляді недоотриманої орендної плати.

Більше того, оскільки земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні відповідача, та останній не порушує жодних приписів законодавства, вказане унеможливлює встановлення протиправної поведінки ЗАТ "Агроавтосервіс" та причинного зв'язку між протиправною шкодою та завданими збитками.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача, що посилання позивача на факти використання ЗАТ "Агроавтосервіс" земельної ділянки площею 1,5990 га по вул. Дніпропетровське шосе, 4 в м. Олександрії без оформлення правовстановлюючих документів на неї та без сплати орендної плати було встановлено рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/4867/16 є безпідставними, оскільки вказане рішення на день розгляду спору по справі № 912/1189/17 не набрало законної сили в розумінні норм ч. 5 ст. 85 ГПК України.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

За таких обставин справи суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та не надано суду документальних доказів у підтвердження жодної із чотирьох складових правопорушення з боку відповідача як підстави для застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді збитків у вигляді неодержавних доходів саме у формі орендної плати, а також розміру таких збитків, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до норм ст.ст. 44,49 ГПК України судові витрати у вигляді сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 33.34.44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України, законом України "Про судовий збір", господарський суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 10.07.17

Суддя Т. В. Макаренко