УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.07.2017Справа № 910/11176/17

Cуддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави, в особі Державного концерну «Укроборонпром» та Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет»

про відшкодування заборгованості в розмірі 791 822,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави, в особі Державного концерну «Укроборонпром» та Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет» про відшкодування заборгованості в розмірі 791 822,67 грн.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає поверненню позивачу без розгляду, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

За приписами статті 2 ГПК України, п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати функції у спірних відносинах.

Рішенням у справі № 3-рп/99 від 08.04.99 Конституційний Суд України роз'яснив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Отже, за змістом пункту 2 статті 121 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, обсягу наданих прокурору статтею 29 Господарського процесуального кодексу України прав, представництво прокуратурою інтересів держави у господарському суді є одним із видів представництва в суді, яке за своєю правовою природою є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обовязки.

Відповідно до ст. 29 Господарського процесуального кодексу України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Суд відзначає, що позовна заява подана в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» та Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара».

Позовні вимоги у даній позовній заяві обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов Договору №61/1481 від 26.05.2016 не здійснив розрахунків за отриманий товар з ДП «Суднобудівний завод імені 61 комунара».

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі № 1-1/99 зі справи за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа № 1-1/99 про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), положення абзацу четвертого частини першої ст. 2 Арбітражного (нині Господарського) процесуального кодексу України в контексті пункту 2 ст. 121 Конституції України належить розуміти так, що прокурори або їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, зазначеним у ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

При цьому, Державне підприємство «Суднобудівний завод імені 61 комунара» не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, яким законом надано повноваження органу виконавчої влади, та на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави в межах даних спірних правовідносин.

Належність державного підприємства до сфери управління Державного концерну Укроборонпром не надає останньому права вимоги виконання зобовязань за правочином, що є предметом позову.

Частиною 2 статті 67 Господарського кодексу України визначено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У відповідності до статті 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Відтак, в даному випадку в правовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Мега-Мет», ДП «Суднобудівний завод імені 61 комунара» виступає як самостійний субєкт господарювання, та має підстави і можливості для самостійного захисту своїх прав.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам», господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися в позовній заяві або іншому процесуальному документі, поданому прокурором або заступником прокурора.

У випадках неправильного визначення прокурором (його заступником) позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Суд відзначає, що органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави, прокурором не визначено.

За таких обставин, при поданні вказаного позову прокуратурою неправильно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в інтересах якого прокурор подає позов, що у відповідності до вищенаведеного тягне за собою повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК без розгляду.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 12.04.2017 у справі № 910/164/17.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене, вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ст. 63 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Звернути увагу позивача на те, що після усунення допущених порушень, які стали підставою повернення позовної заяви, він має право повторно звернутися з позовом до суду.

Суддя О.А. Грєхова