РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017Справа №910/10304/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд діл" м. Києва

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про визнання договору недійсним

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Никипорець І.Ф.

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гуд діл" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем укладено договір купівлі-продажу № ПЗ/Т-16934/НЮ від 30 серпня 2016 р., згідно з яким він зобов'язався поставити відповідачу вугільну продукцію за цінами та в кількості указаними у специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору, а останній - прийняти та оплатити вказаний товар.

Зазначав, що указаний договір укладений від імені відповідача представниками, які не мали необхідного обсягу повноважень на його укладення.

Крім того, договір в частині умов п. 7.3.1, що встановлюють його відповідальність за несвоєчасну поставку товару у вигляді 20 % штрафу від суми непоставленого в строк товару, не відповідає вимогам закону, оскільки розмір штрафних санкцій неспіврозмірний з порушеним інтересом.

За таких обставин позивач на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України просив задовольнити позов та визнати цей договір недійсним.

Також просив покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням представника у відпустці. У задоволенні цього клопотання судом відмовлено, оскільки позивачем не надано доказів неможливості представлення в судове засідання іншого повноважного представника.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, відповідність спірного договору вимогам чинного законодавства, а також схвалення позивачем договору.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 серпня 2016 р. між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу № ПЗ/Т-16934/ НЮ, згідно з яким позивач зобов'язався поставити відповідачу вугільну продукцію за цінами та в кількості указаними у специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору, а останній - прийняти та оплатити вказаний товар.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями відповідача, наявною у матеріалах справи копією вищевказаного договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з правилами ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

З тексту спірного договору вбачається, що від імені відповідача він підписаний його представниками начальником служби локомотивного господарства ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності від 4 квітня 2016 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В. за реєстровим № 658 та заступником начальника служби матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 4 квітня 2016 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хрипун О.В. за реєстровим № 298.

З тексту наявних у матеріалах справи вищевказаних довіреностей від 4 квітня 2016 р., вбачається, що на період з 4 квітня до 26 жовтня 2016 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були уповноважені укладати від імені відповідача договори купівлі-продажу.

Указані довіреності видані від імені Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" начальником регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_6 та виконавчим обов'язків заступника начальника регіональної філії ОСОБА_7, які діяли в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності від 19 лютого 2016 р., виданої виконуючим обов'язків голови правління ОСОБА_8 та членом правління ОСОБА_9 та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К.М. за реєстровим № 125.

Таким чином, під час укладення спірних договорів з позивачем представники відповідача діяли в межах наданих їм повноважень.

Крім того, з наявних у справі матеріалів слідує, що відповідач схвалив дії своїх представників під час укладення спірного договору. Це в силу вимог ч. 2 ст. 241 ЦК України створило для нього цивільні права та обов'язки з моменту вчинення спірного правочину.

Суду не надано доказів порушення відповідачем прав позивача у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Внесення сторонами за договором купівлі-продажу умов про забезпечення виконання зобов'язання постачальника передати товар у визначений строк відповідає вимогам ст. 549 ЦК України, ст. 230 ГК України.

Передбачені умовами договору штрафні санкції є співрозмірними та таким, що не перевищують звичайний розмір у господарських відносинах, зокрема передбачений ст. 231 ГК України.

Доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими та суперечать встановленим ст. 3 ЦК України принципам свободи договору та розумності.

Доказів невідповідності спірного договору іншим вимогам чинного законодавства суду не надано.

Послання позивача на невідповідність умов спірного договору нормативно-правовим актам, прийнятих після вчинення оспорюваного правочину, не стосуються відносин на час його укладення, які є предметом даного спору.

За таких обставин у задоволенні позову відповідно до вимог ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд діл" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар