ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа № 911/1432/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут»

до відповідача ОСОБА_1 освіти і науки Васильківської районної державної адміністрації Київської області

про стягнення 1 126 936,80грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №108 від 30.12.2016);

від відповідача:ОСОБА_3М.(доручення №1-24.05.2017 від 24.05.2017).

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 освіти і науки Васильківської районної державної адміністрації Київської області про стягнення 1 126 936,80грн, в т.ч. 1 116 548,46грн основого боргу, 9330,97грн пені, 1057,37грн 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те що, відповідач порушив свої зобовязання за договором від 24.01.2017, в частині оплати за поставлений природний газ у лютому-березні 2017 року.

Відповідач у справі ОСОБА_1 освіти і науки Васильківської районної державної адміністрації Київської області у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково, так, відповідачем зазначено про здійснення ним 24.05.2017 часткової оплати в розмірі 224 073,51грн. Крім того, відповідач просить суд на нараховувати пеню, 3% річних та суму судового збору, оскільки за твердженням останнього, затримка виплат виникла не з його вини.

10.07.2017 позивачем подано заяву, відповідно до якої позивач зазначає, що станом на 10.07.2017 заборгованість відповідача перед позивачем в частині основного боргу погашена.

10.07.2017 відповідачем подано заяву, відповідно до якої останній просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення неустойки.

Дослідивши матеріали справи, подані письмові пояснення та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (далі постачальник) та ОСОБА_1 освіти і науки Васильківської районної державної адміністрації Київської області (далі споживач) укладено типовий договір №2015/ТП-БО-24240046 на постачання природного газу за регульованими тарифами (а.с.8-11, зворот, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами такого договору, постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.9 договору, на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ, постачальник протягом 3 робочих днів готує два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом 2 робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі зобовязаний повернути один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача або надати в письмовому вигляді мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу

Згідно п. 3.6 договору, загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором.

Відповідно до п. 4.2.3 договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу

Сума до сплати за 1000 куб.м. природного газу складає 8998,12грн з ПДВгрн (п. 3.2 договору).

Згідно п. 5.4.2 договору, споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договром

Відповідно до п. 11.1 договору, вказаний договір набирає чинності з дня його підписання та діє з 01.01.2017 по 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Крім того, між сторонами укладено додаткову угоду, зокрема, додатковою угодою №1 (а.с.12), сторонами змінено ціну вартості природного газу, так ціна за 1000 куб.м. природного газу складає 10 339,80грн з ПДВ, вказана додаткова угода вступає в силу з 01.02.2017.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідно до актів приймання-передачі від 28.02.2017 та 31.03.2017 (а.с.13-14) позивачем поставлено відповідачу природний газ на суму 3 353 343,64грн, при цьому, як вказувалось позивачем в позовній заяві відповідачем частково сплачено за отриманий природний газ, а саме в розмірі 1 236 795,18грн, що не заперечується сторонами у справі та підтверджується платіжними дорученнями долученими до матеріалів справи.

Як вбачається з акту звіряння взаєморозрахунків станом на 30.05.2017 (а.с.61), підписаним уповноваженими представниками сторін, заборгованість відповідача перед позивачем становить 892 474,95грн.

При цьому оплата в сумі 224 073,51грн, здійснена відповідачем після порушення провадження у даній справі.

Також, позивачем та відповідачем 10.07.2017 повідомлено суд про те, що станом на 10.07.2017 борг відповідача перед позивачем відсутній, що підтверджується наданої позивачем довідкою та наданими відповідачем в матеріали справи платіжними дорученнями.

У відповідності до п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідачем після подачі позовної заяви сплачено суму основного боргу провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу підлягає припиненню у звязку з відсутністю предмету спору в частині стягнення 1 116 548,46грн основного боргу

Таким чином, предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення зобовязання.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував про виникнення між сторонами у справі договірних відносин з купівлі-продажу вказаного у відповідних актах природного газу, з чим погоджується суд з наступних підстав.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, чинне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого товар при купівлі-продажу оплачується після його прийняття, якщо сторонами не змінено це загальне правило шляхом визначення спеціальних умов договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки оплата поставленого природного газу проводилась відповідачем з затримкою, позивачем нараховано 3% річних за період з 10.04.2017 по 24.04.2017 на суму боргу в розмірі 859 997,34грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд зазначає, що за розрахунком суду розмір 3% річних за заявлений позивачем період становить 1060,27грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1057,37грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 9330,97грн, за період з 10.04.2017 по 24.04.2017.

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2.1 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що розмір пені за період з 10.04.2017 по 24.04.2017 на заборгованість в сумі 859 997,34грн (за зобовязаннями з оплати природного газу поставленого в березні 2017) складає 9377,51грн.

Поряд з цим, згідно п. 3 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вказана норма кореспондується з загальними нормами, які визначають підстави для такого зменшення.

Так, відповідно до ч. 1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Окрім того, згідно ч.2 відповідної норми, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Також, відповідно до чч. 2, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відвідачем подано заяву про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає про наступне.

У даній справі обставиною, яка має істотне значення і заслуговує на увагу при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки, є те, що відповідачем сплачено основний боргу в повному обсязі, а також те, що відповідач у даній справі є юридичною особою, яку віднесено до органу місцевого самоврядування, та яка здійснює діяльність державного управління загального характеру, тобто не займається підприємницькою діяльністю безпосередньо.

Окрім того, оскільки позивач не довів того, що вказаним порушенням йому заподіяно збитків, у розмірі, який є рівним заявленому розміру неустойки або більше такого розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки на 50% від обґрунтованого до стягнення розміру.

Таким чином, вимоги в частині стягнення пені задовольняються судом в сумі 4688,75грн, в задоволенні вимог про стягнення 4642,22грн пені суд відмовляє.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 16 904,05грн.

При цьому, при розподілі судових витрат, судом враховано положення ч. 2 ст. 49 ГПК України, в частині припинення провадження у даній справі, в звязку зі сплатою основного боргу, після порушення провадження у даній справі, а також те, що судом зменшено заявлений до стягнення розмір пені.

Так, як визначено ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір у даній справі в частині стягнення основного боргу та пені виник внаслідок неправильних дій відповідача у даній справі, сплачений позивачем судовий сбір, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у даній справі, позаяк розмір судового збору розраховано та сплачено відповідачем вірно, виходячи з суми позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині стягнення 1 116 548,46грн основного боргу

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_1 освіти і науки Васильківської районної державної адміністрації Київської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» 4688,75грн пені та 1057,37грн 3% річних, а також 16 904,05грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. В частині стягнення 4642,22грн пені в задоволені позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 17.07.2017

Суддя С.І. Чонгова