ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Справа № 917/1890/16

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівІванової Л.Б.,
Кролевець О.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 (головуючий суддя Крестьянінов О.О., судді Фоміна В.О., Шевель О.В.)
та рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2017 (суддя Гетя Н.Г.)
у справі№ 917/1890/16 Господарського суду Полтавської області
за позовомОСОБА_4
доПриватного акціонерного товариства "Полтавакультторг",
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Державний реєстратор реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області,
простягнення вартості акцій,
за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавакультторг"
доОСОБА_4
провизнання укладеним договору купівлі-продажу цінних паперів,
за участю представників за первісним позовом
позивачаОСОБА_4,
відповідачаЄмець А.М.,
третьої особине з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.01.2017 у справі №917/1890/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2017, відмолено в задоволенні первісного позову про стягнення з ПАТ "Полтавакультторг" на користь ОСОБА_4 вартості 200 штук простих іменних акцій товариства у розмірі 1.000,00 грн. та припинено провадження за зустрічним позовом на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, позивач за первісним позовом звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 8, 68, 69 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 41 ГПК України. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що судами при вирішенні спору не було враховано порушень, вчинених при визначенні оцінювачем вартості акцій, а саме скаржник зазначає, що при оцінці ринкової вартості акцій мав бути використаний дохідний підхід, а не стандартизований майновий підхід.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники третьої особи не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 є власником 200 штук простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Полтавакультторг" (сертифікат іменних акцій серія А № 41 від 16.03.2011).

26.07.2016 акціонерами ПАТ "Полтавакультторг" були проведені позачергові загальні збори, рішення яких оформлено протоколом № 2 від 26.07.2016. Для участі у зборах зареєструвався ОСОБА_4 з кількістю акцій 200 штук, що склало 0,002245 % статутного капіталу ПАТ "Полтавакультторг". На зазначених позачергових загальних зборах акціонерів прийнято, зокрема, рішення про попереднє надання згоди на вчинення значного правочину (питання 3 порядку денного). ОСОБА_4 голосував проти прийняття рішення про попереднє надання згоди на вчинення значного правочину, що не заперечується відповідачем. Однак більшістю голосів присутніх на зборах рішення було прийнято.

28.07.2016 ПАТ "Полтавакультторг" звернулося з повідомленням про право вимоги обов'язкового викупу акцій, що належать акціонеру ОСОБА_4

15.08.2016 ОСОБА_4 звернувся з заявою до ПАТ "Полтавакультторг" про викуп його 200 штук простих іменних акцій.

ПАТ "Полтавакультторг" листом №51 від 22.08.2016 повідомило ОСОБА_6, що товариство готово здійснити викуп належних йому 200 штук простих іменних акцій за ринковою вартістю, що становить 0,504 грн. за 1 акцію на загальну суму 100,80 грн.

Позивач, не погоджуючись з визначеною вартістю акцій, вважаючи її заниженою, 31.08.2016 звернувся до відповідача з проханням надати незалежну оцінку (експертну) акцій ПАТ "Полтавакультторг" для ознайомлення.

Відповідач листом № 54 від 07.09.2016 повідомив позивача, що інформація буде йому надана в порядку, передбаченому Закону України "Про акціонерні товариства".

В листі № 55 від 14.09.2016 ПАТ "Полтавакультторг" повідомило ОСОБА_4 про те, що відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" такий документ як "незалежна оцінка (експертна) акцій" не входить до переліку документів, доступ до яких обов'язково надається акціонеру за його письмовим запитом.

Позивач, не погоджуючись з визначеною відповідачем вартістю акцій, вважаючи її заниженою та такою, що складає близько 5,00 грн. за 1 просту іменну акцію, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ "Полтавакультторг" на свою користь вартість 200 штук простих іменних акцій товариства у розмірі 1.000,00 грн.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства" кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов'язкового викупу акціонерним товариством належних йому голосуючих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про: злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ, зміну типу товариства; надання згоди на вчинення товариством значних правочинів, у тому числі про попереднє надання згоди на вчинення значного правочину; надання згоди на вчинення товариством правочину, щодо якого є заінтересованість; зміну розміру статутного капіталу. Акціонерне товариство у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, зобов'язане викупити належні акціонерові акції. Перелік акціонерів, які мають право вимагати здійснення обов'язкового викупу належних їм акцій відповідно до частини першої та другої цієї статті, складається на підставі переліку акціонерів, які зареєструвалися для участі в загальних зборах, на яких було прийнято рішення, що стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій.

Згідно зі ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" ціна викупу акцій не може бути меншою за ринкову вартість, визначену відповідно до статті 8 цього Закону. Ринкова вартість акцій визначається станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій. Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону. Договір між акціонерним товариством та акціонером про обов'язковий викуп товариством належних йому акцій укладається у письмовій формі.

Акціонерне товариство протягом не більш як п'яти робочих днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій, у порядку, встановленому статутом цього акціонерного товариства, повідомляє акціонерів, які мають право вимагати обов'язкового викупу акцій, про право вимоги обов'язкового викупу акцій із зазначенням: 1) ціни викупу акцій; 2) кількості акцій, викуп яких має право вимагати акціонер;3) загальної вартості у разі викупу акцій товариством; 4) строку здійснення акціонерним товариством укладення договору та оплати вартості акцій (у разі отримання вимоги акціонера про обов'язковий викуп акцій). Протягом 30 днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій, акціонер, який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу. У вимозі акціонера про обов'язковий викуп акцій мають бути зазначені його прізвище (найменування), місце проживання (місцезнаходження), кількість, тип та/або клас акцій, обов'язкового викупу яких він вимагає. До письмової вимоги акціонером мають бути додані копії документів, що підтверджують його право власності на акції товариства станом на дату подання вимоги.

Протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов'язковий викуп акцій товариство здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов'язкового викупу акцій, що належать акціонеру, а відповідний акціонер повинен вчинити усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції, обов'язкового викупу яких він вимагає. Оплата акцій здійснюється у грошовій формі, якщо сторони в межах строків, установлених у цій статті, не дійшли згоди щодо іншої форми оплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про акціонерні товариства" ринкова вартість майна у разі його оцінки відповідно до цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Рішення про залучення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання приймається наглядовою радою товариства (у процесі створення товариства - зборами засновників або засновником особисто у разі створення акціонерного товариства однією особою). Ринкова вартість емісійних цінних паперів визначається: для емісійних цінних паперів, які не перебувають в обігу на фондових біржах, - як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Як встановлено судами, наглядова рада ПАТ "Полтавакультторг" рішенням від 22.06.2016 обрала ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи" суб'єктом оціночної діяльності для визначення ринкової вартості акцій та визначила такі умови договору: визначення ринкової вартості акцій товариства станом на 22.06.2016.

23.06.2016 опубліковано повідомлення про скликання загальних зборів на 26.07.2016.

Згідно зі звітом від 04.07.2016 № 367 ринкова вартість акцій ПАТ "Полтавакультторг" станом на 22.06.2016 становить 4.489.400,00 грн. або 0,504 грн. за одну акцію. Тобто ринкова вартість належних позивачу двохсот простих іменних становить 100,80 грн. (200 акцій х 0,504 грн.).

Наглядова рада ПАТ "Полтавакультторг" рішенням від 05.07.2016 затвердила ринкову вартість акцій товариства станом на день, що передує дню опублікування оголошення про проведення позачергових зборів акціонерів, - 22.06.2016 з розрахунку 0,504 грн. за одну акцію згідно з проведеною оцінкою. Вказане рішення не оскаржене і є обов'язковим відповідно до ст. 29 Закону України "Про акціонерні товариства".

У свою чергу скаржник посилається на порушення, вчинені при визначенні оцінювачем вартості акцій, а саме позивач зазначає, що при оцінці ринкової вартості акцій мав бути використаний дохідний підхід, а не стандартизований майновий підхід.

Однак колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 33 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України" спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Звіт оцінювача ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи" про ринкову вартість однієї простої іменної акції товариства, визначену станом на 22.06.2016, не оскаржено.

В свою чергу в межах даного спору суд повинен керуватися приписами ст.ст. 8, 68, 69 Закону України "Про акціонерні товариства", якими унормовано визначення ринкової вартості цінних паперів, підстави і порядок реалізації акціонерами права вимоги обов'язкового викупу акціонерним товариством належних їм акцій.

Вищевикладені фактичні обставини справи та приписи закону спростовують доводи ОСОБА_4 про іншу ринкову вартість акцій відповідача і про право вимагати стягнення з відповідача вартості належних йому 200 штук простих іменних акцій в розмірі 1.000,00 грн., а також про обов'язок відповідача сплатити саме названу ціну.

Стосовно заявленого позивачем клопотання про призначення судової експертизи апеляційним судом підставно відзначено таке.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про акціонерні товариства" наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), затверджує ринкову вартість майна (включно з цінними паперами), визначену відповідно до частин першої і другої цієї статті. Затверджена вартість майна не може відрізнятися більше ніж на 10 відсотків від вартості, визначеної оцінювачем. Якщо затверджена ринкова вартість майна відрізняється від вартості майна, визначеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), повинна мотивувати своє рішення.

Враховуючи, що саме наглядовою радою прийнято рішення про затвердження ринкової вартості акцій товариства та таке рішення, як вже зазначалось, не оскаржене, призначення експертизи з визначення ринкової вартості акцій в межах даної справи було б недоцільним, а апеляційний суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Крім того колегія суддів бере до уваги те, що звертаючись з позовом, позивач самостійно визначає його предмет та підстави; господарські суди можуть виходити за межі визначених позивачем предмету та підстав позову лише у випадках, чітко обумовлених законодавством.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає змісту порушеного права, характеру порушення його права чи інтересу та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Однак, на думку колегії суддів, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам законодавства та характеру його порушення.

Так згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи те, що викуп акцій - це придбання акціонерним товариством за плату розміщених ним акцій (ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства"), тобто за своєю суттю є двостороннім правочином, а сторони зобов'язання не дійшли згоди щодо вартості акцій, вимога про примусове виконання обов'язку, а саме: стягнення з відповідача суми вартості акцій, в тому числі без вчинення відповідних дій з боку позивача, не відповідає передбаченому ст. 16 ЦК України способу захисту. Тобто способом захисту порушених прав в даному випадку, що передуватиме стягненню вартості акцій, могли бути вимоги позивача про спонукання відповідача укласти договір купівлі-продажу акцій у запропонованій редакції позивача, зобов'язання викупити належні акціонерові акції за ціною запропонованою позивачем.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо припинення провадження за зустрічним позовом на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, враховуючи правомірно прийняту господарським судом відмову Приватного акціонерного товариства "Полтавакультторг" від позову, яка не суперечить чинному законодавству та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє всі інші доводи скаржника, які фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

На думку колегії суддів, висновок місцевого та апеляційного судів про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову а також про наявність підстав для припинення провадження за зустрічним позовом є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постановлених у справі рішення місцевого суду та постанови апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 у справі № 917/1890/16 - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіЛ.Б. Іванова
О.А. Кролевець