РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа № 903/344/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Савченко Г.І.

судді Демидюк О.О. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі судовго засідання ОСОБА_1

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 (представник, довіреність №928 від 12.12.2016р.)

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації на рішення господарського суду Волинської області від 13.06.17 р. у справі № 903/344/17 (суддя Бондарєв Сергій Васильович)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії

до відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Володимир-Волинське ОСОБА_3 державної казначейської служби України Волинської області

про стягнення 84 241,11грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії звернувся до господарського суду з позовом до ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, в якому просить стягнути з відповідача 84241,11 грн відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення за 2016 рік.

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.06.2017р. у справі №903/344/17 позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії до відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Володимир-Волинське ОСОБА_3 державної казначейської служби України Волинської області про стягнення 84 241,11грн. задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 84241,11 грн. відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення та 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрутовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що між відповідачем та ПАТ "Укртелеком" тривали договірні відносини щодо компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги до 31.12.2015р. Однак, згідно п. 6.1. договору №29/15-29 від 02.01.2015р. термін дії їх закінчився 31.12.2015р. Скаржник зазначає, що умовами вказаного договору не передбачено жодних випадків щодо його пролонгації на наступний рік, тобто заборгованість за вказаним договором у відповідача перед позивачем станом на 10.05.2017 року відсутня. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що відшкодування заборгованості за телекомунікаційні послуги пільговим категоріями громадян за 2016 рік у зв'язку із відсутністю бюджетних асигнувань та договірних відносин між управлінням та ПАТ "Укртелеком" неможливе. Вважає, що заборгованість за 2016 рік виникла не з вини відповідача, як розпорядника бюджетних коштів, а у зв'язку із наданням знижки на користування телекомунікаційними послугами позивачем за власною ініціативою.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії заперечує її доводи, вважає оскаржене рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у запереченні.

Відповідач та третя особа явку представників в судове засідання не забезпечили. Повідомлення про вручення поштового відправлення: копії ухвали суду апеляційної інстанції про призначення скарги до розгляду від 06.07.2017р., на адресу суду не повернулися.

Відповідно до підпункту 3.9.1 пункту 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК. За змістом зазначеної ст. 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, копії ухвали суду апеляційної інстанції про призначення скарги до розгляду від 06.07.2017р. були надіслані за належними адресами, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції Рівненського апеляційного господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, у період з січня по грудень 2016р. позивачем надані послуги зв'язку на пільгових умовах населенню Володимир-Волинського району Волинської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія відповідних положень Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства".

Однак, всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг в період з січня по грудень 2016р., відповідачем в повному обсязі не відшкодовані, в результаті чого на час розгляду справи існує заборгованість в розмірі 84 241,11 грн., яка підтверджується обіговими відомостями нарахувань по категоріям осіб, електронними розрахунками заборгованості за 2016р., розрахунками форми 2-пільга за 2016р., електронними витягами актів звірки форма 3-пільга /а.с. 9-212, т.1/.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р., споживачами, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України; установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Законом України від 22.10.1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Законі України від 23.03.2000 року № 1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", Законі України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законі України від 24.03.2008 року № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", законі України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Законі України від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг у даній справі є ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Зокрема, пунктом 5 Постанови № 256 визначено, що Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад .

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" від 04 березня 2002 року № 256 визначено, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за надані послуги пільговій категорії осіб розрахунку не здійснив, внаслідок чого за період з січня по грудень 2016р. виникла заборгованість в сумі 84241,11грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації зазначає, що кошти на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на послуги звязку пільговим категоріям громадян не виділялися із-за відсутності їх в районному бюджеті.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, оскільки на підставі ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №3-28гс12.

Таким чином, наявність боргу в сумі 84 241,11 грн. перед позивачем по відшкодуванню вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії населення відповідачем належними та допустимими доказами не спростована та підтверджена матеріалами справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин не вбачається підстав, визначених ст. 104 ГПК України, для скасування рішення місцевого господарського суду.

Витрати на судовий збір за подання апеляційної скарги в силу приписів ст.49 ГПК України покладаються на скаржника у зв'язку із відмовою у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації на рішення господарського суду Волинської області від 13.06.17 р. у справі № 903/344/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Волинської області від 13.06.17 р. у справі № 903/344/17 залишити без змін.

2. Справу №903/344/17 повернути до господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Дужич С.П.