ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р. Справа № 925/672/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: Литвин І.О. - за довіреністю,

відповідач не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЛЛ-ФАСТ УКРАЇНА"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 29255 грн. 37 коп. заборгованості за договором від 01.01.2016,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 29255 грн. 37 коп., зокрема 16669 грн. 26 коп. боргу за поставлений відповідачу товар за договором поставки № 81/КП/16 від 01.01.2016, 6878 грн. 15 коп. пені, 853 грн. 25 коп. три проценти річних та 4854 грн. 71 коп. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідач не з'явився у судове засідання та не направив свого представника, не подав відзив на позов. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами, виходячи із такого. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, ухвали суду від 14.06.2017, від 29.06.2017 надіслані на адресу відповідача, вказану в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надіслання ухвал суду оформлено згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, однак вказані ухвали повернуті до суду без вручення з відміткою у довідці про причину повернення "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до пункту 20.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" також вказано, що місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Для забезпечення повідомлення відповідачу про час і місце розгляду справи після повернення до суду вказані ухвали були повторно надіслані на адресу відповідача простою кореспонденцією. Тому надіслання судом відповідачу ухвал за адресою, вказаною у ЄДР, є належним повідомленням відповідача про час і місце розгляду справи.

Господарським процесуальним кодексом України не встановлено обов'язку суду відкладати розгляд справи у разі відсутності представника сторони чи неподання витребуваних документів. Відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно пункту 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ N 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника однієї з сторін справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка такого представника не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що неявка відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обов'язком.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю та прийняти рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 13.07.2017 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника відповідача, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕЛЛ-ФАСТ УКРАЇНА" (Постачальник) та фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (Покупець) уклали договір купівлі - продажу № 81/КП/16 від 01.01.2016, далі - Договір, за умовами якого Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити на умовах цього Договору отриманий товар: водостічну систему та софіт "BRYZA", далі -Товар, в кількості і номенклатурі відносно до видаткових накладних, оформлених Постачальником при прийманні - передачі, які є невід'ємною частиною цього Договору (пункт .1.1 Договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору ціна на Товар, що поставляється, визначається в гривнях відповідно до специфікації.

Ціна на Товар, кількість і загальна вартість Товарів, що відпускаються, встановлюється окремо на кожну партію Товару, згідно з виставленим рахунком - фактурою (пункт 3.2. Договору).

Умовами пункту 4.2. Договору визначено, що Покупець здійснює повний розрахунок на підставі рахунку-фактури Постачальника протягом 30 календарних днів з моменту його поставки.

Датою поставки вважається дата безпосередньої передачі товару Постачальником Покупцеві або його перевізникові на умовах цього Договору. Право власності на товар переходить від Постачальника Покупцеві після оформлення належним чином всіх товаросупровідних документів і передачі Товару Покупцеві або його перевізнику у місці поставки, з цієї миті Покупець несе відповідальність випадкового пошкодження або знищення Товару (пункт 5.3 Договору).

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що у разі недотримання Покупцем термінів оплати Товару, Покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми неоплаченого в строк Товару, за кожен день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

На виконання цього Договору по восьми видаткових накладних, копії яких додані до позовної заяви, позивач поставив відповідачу протягом червня-грудня 2016 року, а останній прийняв Товар на загальну суму 128935,56 грн.

Відповідач виконав свої зобов'язання за Договором частково та перерахував позивачу за отриманий товар кошти в сумі 67383,78 грн. Частина товару на загальну суму 44882,52 грн. була повернута відповідачем позивачу по накладних на повернення.

Таким чином, залишок заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар складає 16669,26 грн. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав умови Договору та не сплатив позивачу кошти за отриманий Товарі в строки, встановлені цим Договором, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду та просить стягнути з відповідача борг за поставлений відповідачу товар та пеню, три проценти річних і індекс інфляції у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання по 29.05.2017.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення, з огляду на таке.

Договір купівлі - продажу № 81/КП/16 від 01.01.2016, на підставі якого виникли зобов'язання сторін, за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки. Він підписаний повноважними представниками сторін, підписи скріплені печатками, містить всі істотні умови для договорів даного виду. Дійсність Договору сторонами не оспорюється.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статей 193, 202 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Договору № 81/КП/16 від 01.01.2016 позивач передав у власність відповідача товар згідно видаткових накладних (а .с. 19-34) на загальну суму 128935 грн. 56 коп. Відповідач сплатив позивачу кошти за отриманий товар в сумі 67383,78 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку (а. с. 60 -66); частину товару на загальну суму 44 882,52 грн. відповідач повернув позивачу по накладних на повернення, підписаних представниками обох сторін (а. с. 35 - 59). Таким чином, залишок заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий протягом червня-грудня 2016 року товар складає 16669,26 грн.

Відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань за Договором, розмір заборгованості перед позивачем за отриманий товар не заперечив.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 16669 грн. 26 коп. за отриманий товар відповідно до Договору № 81/КП/16 від 01.01.2016 є законною, обґрунтованою, підтвердженою належними доказами у справі та є такою, що підлягає задоволенню.

В статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 Цивільного кодексу України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вказано вище, пунктом 6.3. Договору передбачено сплату Покупцем пені у розмірі 0,5% від суми неоплаченого в строк Товару, за кожен день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, у разі недотримання Покупцем термінів оплати Товару.

Пеня в сумі 6878 грн. 15 коп. нарахована позивачем відповідно до умови пункту 6.3 Договору, за період, коли фактично існувала заборгованість та із сум наявної заборгованості, строк нарахування не перевищує 6 місяців. Однак, виходячи із умови пункту 4.2. Договору, початком періоду нарахування пені по накладній № 2837 від 24.06.2016 на суму 58121,58 грн. повинно бути 24.07.2016, а кінцева дата 13.02.2017, як це визначив позивач. Перевіривши належну до стягнення суму пені за прострочення сплати коштів за отриманий Товар по накладних № 2837 та № 7361, що не оплачені відповідачем, суд приходить до висновку про можливість стягнення пені в межах заявленої позивачем суми 6878 грн. 15 коп.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних підлягають задоволенню відповідно до припису статті 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак вимога позивача про стягнення з відповідача три проценти річних підлягає до часткового задоволення в сумі 851 грн. 33 коп. у зв'язку з допущенням позивачем арифметичної помилки при розрахунку трьох процентів річних.

Розрахунок індексу інфляції позивачем виконаний вірно, відповідач його не оспорив та не спростував, тому вимога позивача про стягнення 4854 грн. 71 коп. інфляційних втрат підлягає до повного задоволення в межах заявленої позивачем суми.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЛЛ-ФАСТ УКРАЇНА" (03118, м. Київ, просп. Червонозоряний, 115, ідентифікаційний код 34288558) - 16669 грн. 26 коп. (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят дев'ять гривень 26 копійок) боргу, 6878 грн. 15 коп. (шість тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 15 копійок) пені, 851 грн. 33 коп. (вісімсот п'ятдесят одну гривню 33 копійки) три проценти річних, 4854 грн. 71 коп. (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят чотири гривні 71 копійку) інфляційних втрат.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 17.07.2017 (понеділок).

Суддя А.Д. Пащенко