ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.07.2017 Справа № 904/6716/17

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)", м. Дніпро

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 1236078грн.82коп., пені у розмірі 103648грн.71коп. та 3% річних у розмірі 11846грн.44коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №б/н від 20.12.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №3/10-107 від 30.06.2017р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" з позовом про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 1236078грн.82коп., пені у розмірі 103648грн.71коп. та 3% річних у розмірі 11846грн.44коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постачання природного газу №41SBDpz1717-17 від 20.02.2017р., в частині розрахунків за поставлений природний газ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2017р. порушено провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.07.2017р.

Відповідач 05.07.2017р. надав відзив на позов, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги частково. Відповідач погоджується із заявленою позивачем сумою основної заборгованості у розмірі 1236078грн.82коп. При цьому, відповідач заперечує щодо позовних вимог про стягнення сум пені у розмірі 103648грн.71коп. та 3% річних у розмірі 11846грн.44коп. Крім того, відповідач просить відстрочити та розстрочити виконання рішення суду на три місяці.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

20.02.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі постачальник) та Державною установою "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" (далі споживач) підписаний договір на постачання природного газу №41SBDpz1717-17 (далі договір). Відповідно до положень зазначеного договору постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

За умовами пункту 4.2.1 договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем не пізніше 30 (31) числа розрахункового місяця, у якому здійснюється постачання природного газу.

Положеннями пункту 6.2.1 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору позивач протягом березня квітня 2017р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 3186015грн.23коп., що підтверджується актами приймання передачі природного газу №ДОЗ00015584 від 31.03.2017р. та №ДОЗ00020326 від 30.04.2017р. Зазначені акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

З огляду на положення договору, відповідач був зобовязаний повністю сплатити вартість природного газу отриманого згідно акту приймання передачі природного газу №ДОЗ00015584 від 31.03.2017р. в строк до 31.03.2017р. (включно), а вартість природного газу отриманого згідно акту приймання передачі природного газу №ДОЗ00020326 від 30.04.2017р. в строк до 30.04.2017р. (включно).

Державна установа "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" свої зобовязання з оплати природного газу отриманого протягом березня квітня 2017р. виконала частково, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 12360278грн.82коп. Вказана заборгованість складається із суми боргу за природний газ, поставлений в березні 2017р. в розмірі 431300грн.49коп. та заборгованості за природний газ, поставлений в квітні 2017р. в розмірі 804778грн.33коп.

З огляду на положення договору, строк виконання відповідачем грошових зобовязань є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобовязання, доказів припинення відповідних зобовязань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 12360278грн.82коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

На підставі пункту 6.2.1 договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 01.04.2017р. по 12.06.2017р. в розмірі 103648грн.71коп.

При повірці розрахунку пені, наданого позивачем, судом було встановлено, що позивачем не було враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

За результатом зробленого судом розрахунку стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 103292грн.52коп. за загальний період з 01.04.2017р. по 12.06.2017р. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 356грн.19коп. слід відмовити.

Вказані суми є заходом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання відповідачем. Наявність статусу неприбуткової організації не звільняє від несення відповідальності, але разом з тим може бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд при винесенні рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. У тому числі, і те, що відповідач не являється організацією, створеною з метою отримання прибутку.

За власною ініціативою суд зменшує розмір штрафних санкцій, а саме - пені з 103292грн.52коп. до 51646грн.26коп.

При цьому, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму 3% річних в розмірі 11846грн.44коп. за загальний період з 01.04.2017р. по 12.06.2017р.

При перевірці розрахунку суми 3% річних, наданого позивачем, судом було встановлено, що позивачем не було враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних.

За результатом зробленого судом розрахунку стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 11845грн.36коп. за загальний період з 01.04.2017р. по 12.06.2017р. В задоволенні позовних вимог про стягнення суми 3% річних в розмірі 01грн.08коп. слід відмовити.

Щодо посилань відповідача на несвоєчасне бюджетне фінансування, то суд вважає їх безпідставним тому, що така обставина не звільняє відповідача від виконання зобов'язань щодо оплати поставленого природного газу, оскільки така обставина не визначена законодавчо як така, що звільняє від виконання зобов'язання. Так, частина 2 статті 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

В постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №11/446 також викладена позиція про те, що відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання.

Статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

У відзиві, наданому до суду 05.07.2017р., Державна установа "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" 16.12.2015р., просить надати відстрочку та розстрочку господарського строком на 3 місяці.

Господарський суд на підставі статті 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Наведені відповідачем підстави для розстрочення виконання судового рішення, зокрема, відсутність коштів на рахунку, не є тою виключною обставиною, яка дає підстави для розстрочення або відстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи матеріальні інтереси сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи, суд дійшов висновку про те, що наведені заявником обставини (складне фінансове становище) не є винятковими в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, клопотання Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" про відстрочення та розстрочення виконання рішення господарського суду строком на 3 місяці задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" з позовом про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 1236078грн.82коп., пені у розмірі 103648грн.71коп. та 3% річних у розмірі 11846грн.44коп. задовольнити частково.

Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 356грн.19коп. та суми 3% річних в розмірі 01грн.08коп.

Зменшити пеню з 103292грн.52коп. до 51646грн.26коп.

Стягнути з Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" (ідентифікаційний код: 14316882; місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, буд. 80) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (ідентифікаційний код: 39572642; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 2) суму основної заборгованості у розмірі 1236078грн.82коп., пеню у розмірі 51646грн.26коп., 3% річних у розмірі 11845грн.36коп. та судовий збір в розмірі 20268грн25коп.

Відмовити в задоволенні клопотання Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" про відстрочення та розстрочення виконання рішення господарського суду строком на 3 місяці.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 05.07.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 10.07.2017р.

Суддя ОСОБА_3