РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017Справа № 910/7752/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»

про відшкодування 102 227,40 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Некряч А.В. за довіреністю № 1011 від 30.12.2016

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.05.2017 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (відповідач) про відшкодування 102 227,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 009045/4610/0000018 від 23.08.2016 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/9195666), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача. Також позивач просить суд стягнути з відповідача 1 800,00 грн. інфляційних втрат та 427,40 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 порушено провадження у справі № 910/7752/17 та призначено розгляд справи на 19.06.2017 о 10:30 год.

30.05.2017 через відділ діловодства суду надійшов лист у відповідь на запит суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України № 7/2-28/12676 від 26.05.2017 з інформацією про страхове покриття за полісом № АЕ/9195666.

В судове засідання, призначене на 19.06.2017 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 16.05.2017 про порушення провадження у справі № 910/7752/17 не виконав, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 19.06.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 16.05.2017 про порушення провадження у справі № 910/7752/17 не виконав, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи нез'явлення представників сторін в судове засідання, невиконання останніми вимог ухвали суду від 16.05.2017 про порушення провадження у справі № 910/7752/17 та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 19.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 відкладено розгляд справи на 11.07.2017 о 14:50 год.

В судове засідання, призначене на 11.07.2017, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання 11.07.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 16.05.2017 та від 19.06.2017 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 01 7, № 01 0.

При цьому поштові відправлення з наведеними ухвалами Господарського суду міста Києва були направлені відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За наведених обставин, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 11.07.2017 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору, а також з, межах строку вирішення спору, встановленого статтею 69 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 11.07.2017 подав заяву про долучення до матеріалів справи заяви про відсутність аналогічного спору. Заява судом задоволена, залучена до матеріалів справи та передана до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 11.07.2017 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 11.07.2017 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.08.2016 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (позивач, страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 009045/4610/0000018 (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 23.08.2016 до 24:00 год. 22.08.2017.

13.11.2016 в м. Запоріжжі на вулиці Наукове Містечко сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4. Наведене підтверджується довідкою № 783794 про дорожньо-транспортну пригоду Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі від 16.11.2016.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 п. 11.4 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 07.12.2016 у справі № 337/4544/16-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2739 про визначення матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що складений 22.11.2016 судовим експертом Філем Олегом Петровичем, становить 247 783,24 грн. (надалі - висновок № 2739 від 22.11.2016).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Бриллиант Авто» № СБА-К-16811 від 22.11.2016, становить 219 342,10 грн. (надалі - рахунок № СБА-К-16811 від 22.11.2016).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 00208170 від 30.11.2016 по договору страхування, було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 216 557,50 грн., виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 042812 від 30.11.2016.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 13.11.2016) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АЕ/9195666. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 не представлено копію договору (полісу № АЕ/9195666) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АЕ/9195666, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено ОСОБА_4, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 100 000,00 грн., строк дії даного полісу з 12.05.2016 по 05.05.2017.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем «ГАЗ 2410», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АЕ/9195666, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений висновком № 2739 від 22.11.2016, рахунком-фактурою № СБА-К-16811 від 22.11.2016, страховим актом № 00208170 від 30.11.2016 по договору страхування та платіжним дорученням № 042812 від 30.11.2016.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АЕ/9195666 становить 0,00 грн.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 100 000,00 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена висновком № 2739 від 22.11.2016, рахунком-фактурою № СБА-К-16811 від 22.11.2016, страховим актом № 00208170 від 30.11.2016 по договору страхування та платіжним дорученням № 042812 від 30.11.2016, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АЕ/9195666).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою № 18609 на виплату страхового відшкодування від 08.12.2016, відповідно до якої позивач просив відповідача здійснити відшкодування шкоди в розмірі 100 000,00 грн. Факт отримання відповідачем вказаної заяви підтверджується позивачем наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому є відмітка про отримання поштового відправлення 14.12.2016.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 100 000,00 грн. страхового відшкодування підлягає задоволенню повністю в сумі 100 000,00 грн.

В позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача 1 800,00 грн. інфляційних втрат та 427,40 грн. 3% річних за період з 15.03.2017 по 05.05.2017, у зв'язку з порушенням грошового відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Частини 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов'язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов'язанням.

Cтаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 01.06.2016 № 3-295гс16, висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

Враховуючи, що заява позивача № 18609 на виплату страхового відшкодування від 08.12.2016 була отримана відповідачем 14.12.2016, з урахуванням положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судом встановлено, що у відповідача виникло зобов'язання здійснити страхове відшкодування позивачу.

Здійснивши перевірку (за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга») доданих позивачем до позовної заяви розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних у відповідно до вимог чинного законодавства України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 800,00 грн. інфляційних втрат та 427,40 грн. 3% річних за період з 15.03.2017 по 05.05.2017 є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю за розрахунком позивача.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 600,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А; ідентифікаційний код 20033533) 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.) страхового відшкодування в порядку регресу, 427,40 грн. (чотириста двадцять сім гривень 40 коп.) 3 % річних, 1 800,00 грн. (одну тисячу вісімсот гривень 00 коп.) інфляційних втрат, 1 600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.07.2017.

Суддя Гумега О.В.