КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" липня 2017 р. Справа №910/279/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2017

у справі № 910/279/17 (суддя Р.Б. Сташків)

за позовом Керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вома-Центр"

про розірвання договору та стягнення 56191,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2017 у справі №910/279/17 позовні вимоги задоволено повністю.

Розірвано договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1256 від 04.11.2011, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15; ідентифікаційний код 19028107) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Видано наказ.

Стягнено з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15; ідентифікаційний код 19028107) 31944 (тридцять одну тисячу дев'ятсот сорок чотири) грн. 96 коп. заборгованості, 17538 (сімнадцять тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн. 13 коп. пені та 6708 (шість тисяч сімсот вісім) грн. 44 коп. штрафу.

Видано наказ.

Стягнено з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Прокуратури Київської області (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2; ідентифікаційний код 02909996) на р/р 5641, МФО 820172, Державне казначейство України) 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. судового збору.

Видано наказ.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2017 у справі №910/279/17 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Одночасно в апеляційній скарзі апелянт просив відновити пропущений строк подання апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Руденко М.А., Дідиченко М.А.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, колегія суддів встановила, що зазначена апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Згідно частини 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", статтею 93 ГПК встановлено, що апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 ГПК.

Відповідно до статті 53 ГПК України відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Виходячи зі змісту статті 53 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення місцевого господарського суду, скаржник посилається на те, що під час винесення оскаржуваного рішення в суді першої інстанції участі не приймала, жодних процесуальних документів про розгляд справи та про прийняте рішення відносно неї за місцем проживання не отримувала, а про зміст оскаржуваного рішення їй стало відомо випадково лише 26.06.2017 року.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам перш за все належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали Господарського суду міста Києва від 11.01.2017 про порушення провадження у даній справі та від 06.02.2017 про відкладення розгляду справи, а також оскаржуване рішення від 27.02.2017 були надіслані відповідачу на адресу, зазначену в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії на зворотньому боці вказаних судових актів та повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення „за закінченням встановленого терміну зберігання".

В апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зазначає таку ж саму адресу, яка наявна в матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 93 Господарського процессуального кодексу (надалі - ГПК) України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.2017 в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, підписано повний текст рішення 02.03.2017 та направлено учасникам судового процесу 06.03.2017. Останнім днем строку на подання апеляційної скарги на вказане рішення, відповідно до вимог статті 93 ГПК України є 13.03.2017 року, так як 12.03.2017 є вихідним днем.

Апеляційна скарга подана 01.07.2017, що підтверджується відбитком штемпелю поштового відділення зв'язку на конверті, в якому була надіслана апеляційна скарга, тобто, з пропуском строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту наведеної статті, поважними визнаються ті обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними труднощами чи перешкодами для своєчасного вчинення сторонами справи процесуальних дій.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст.53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що доводи скаржника про пропуск ним процесуального строку на апеляційне оскарження, в зв'язку з неотриманням повного тексту рішення, не можна визнати поважними причинами пропуску такого строку, оскільки можливість своєчасного подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2017, в даному випадку, залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер.

Апеляційний господарський суд зазначив, що подання стороною клопотання про відновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку для подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку з наданням відповідних доказів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

З огляду на вищезазначене, апеляційна скарга не приймається до розгляду та підлягає поверненню скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 53, 86, 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про відновлення пропущеного строку для подачі апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 27.02.2017 у справі №910/279/17.

2. Апеляційну скаргу на рішення Господарського суду м. Києва від 27.02.2017 у справі №910/279/17 з доданими до неї матеріалами повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 без розгляду.

3. Копію ухвали Київського апеляційного господарського суду направити учасникам судового процесу.

4. Матеріали справи №910/279/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко