РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/8178/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до 1) Моторного (транспортного) страхового бюро України

2) Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого

акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги

України""

про стягнення 199099,93 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Дмітрієв Р.І. (за дов.)

від відповідача 1 Ратушний С.І. (за дов.)

від відповідача 2 Конта М.П. (за дов.)

В судовому засіданні 19.07.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" до Моторного (транспортного) страхового бюро України та Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 199 099,93 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що автомобіль «Тойота Лендкрузер», д.р.н. НОМЕР_1, на момент ДТП був застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Альфа Страхування" відповідно до договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0791544.049 від 19.03.2014.

11.11.2014 р. на 155км. + 277м. автодороги «Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам'янка», відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Лендкрузер», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу «Хонда Акорд», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, в результаті взаємодії яких автомобіль «Тойота Лендкрузер», д.р.н. НОМЕР_1 зіткнувся з автогрейдером ГС1402 д.р.н. НОМЕР_3.

Страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Страховик відмовив страхувальнику у виплаті, і останній був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

16 травня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було ухвалено рішення по справі № 607/3202/15-ц, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 до ДП «Тернопільский облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

20 липня 2016 року Апеляційним судом Тернопільської області вище згадане рішення було скасовано та ухвалено нове рішення, за яким позов ОСОБА_6 задоволено частково , а саме : вирішено стягнути із ПрАТ «СК «Альфа страхування» 298 199,85 грн.; із Дочірнього підприємства "Тернопільский облавтодор" Відкритого акціонерного товариства " Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - 29 851, 72 грн.; зі ОСОБА_5 - 29 851,72 грн.

На виконання вимог договору страхування за рішенням суду, страховик сплатив страхове відшкодування у розмірі 298199,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17446 від 17.08.2016 року.

ОСОБА_5 звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України як учасник бойових дій, в зв'язку з чим позивач звернувся з позовною вимогою до МТСБУ на суму 50000,00 грн., яке є зобов'язаним відшкодувати шкоду в даному випадку.

Крім того, позивач просить стягнути суму у розмірі 149099,93 грн. з Дочірнього підприємства "Тернопільский облавтодор" Відкритого акціонерного товариства " Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", як роботодавця ОСОБА_7

Ухвалою суду від 25.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8178/17, розгляд останньої призначено на 15.06.2017.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 02.06.2017 позивач подав клопотання про долучення документів на виконання ухвали суду.

Відповідачі в судове засідання 15.06.2017 не з'явились, явку уповноважених представників не забезпечили, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконали, відповідач 1 про причини неявки суд не повідомив, відповідач 2 подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 15.06.2017 розгляд справи відкладено на 05.07.2017.

В судовому засіданні 05.07.2017 представник відповідача 2 подав письмові заперечення на позов, в яких вказує, що позивач не пропорційно розподілив між відповідачами позовні вимоги, крім того, позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування не на підставі договору, а за рішенням суду, а тому безпідставно посилається на норми законів, що регулюють правовідносини страхування. Крім того, відповідач зазначає, що з нього уже було стягнуто суму збитків за рішенням суду, а тому стягнення з нього коштів, що просить позивач є подвійною відповідальністю за одне правопорушення. Оскільки потерпілій особі відповідач 2 відшкодував збитки, то до страховика не перейшло право вимоги до заподіювача шкоди, оскільки, воно припинилось виконанням безпосередньо потерпілій особі. В зв'язку з цим відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог до нього.

В судовому засіданні представником відповідача 1 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 проти позову до нього заперечує, оскільки, ні потерпіла особа ні позивач не звертались до МТСБУ з заявою про страхове відшкодування, а тому відсутні підстави для його стягнення. Крім того, правом звернення з регресним позовом у разі заподіяння шкоди страховик має право лише до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, особи, що відповідає за стан дороги, особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Вказаний перелік є вичерпним, а тому як стверджує відповідач 1 у позивача відсутні правові підстави для звернення з позовом саме до нього.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні подав клопотання про залучення у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, в зв'язку з необхідністю з'ясування чи була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 та чи є підстави звільнення його від вказаного обов'язку.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання про залучення третьої особи, а представник відповідача 2 поклався на розсуд суду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Відповідач 1 у своєму клопотання не обґрунтував необхідність залучення до участі у справі третьої особи. Клопотання відповідача 1 є необґрунтованим, оскільки, не містить підстав, які підтверджують, що саме залучення третьої особи може вплинути на права та обов'язки сторін процесу чи ОСОБА_5

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача 1 про залучення до участі у справі третьої особи.

В судовому засіданні 05.07.2017 оголошено перерву до 19.07.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 11.07.2017 від позивача надійшли письмові пояснення на відзив відповідача 1 та заперечення відповідача 2. Позивач зазначає, що відповідальність водія ОСОБА_5 не була застрахована станом на дату ДТП. Позивач зазначає, що він не зобов'язаний був дотримуватись досудового врегулювання спору, а міг одразу звернутись до суду з вимогою, а тому заперечення відповідача 1 є безпідставними. Крім того, за рішенням суду з відповідача 2 було стягнуто лише частину завданої ним шкоди, а тому до позивача перейшло право вимоги в сумі страхового відшкодування, що була сплачена ним потерпілій особі за договором добровільного страхування.

Через загальний відділ діловодства суду 19.07.2017 від відповідача 2 надійшло клопотання про призначення у справі авто технічної експертизи. Клопотання обґрунтоване необхідністю з'ясування обставин ДТП, оскільки рішення судів є суперечливими.

Представники позивача та відповідача-2 заперечували проти задоволення клопотання відповідача 1 про призначення у справі експертизи.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Суд вважає клопотання відповідача 1 необгрунтованим, оскільки з'ясування обставин ДТП не входить у предмет доказування у даній справі. Крім того, вказані обставини вже встановлені рішеннями судів, що набрали законної сили. Суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" (страховик) та ОСОБА_6 (страхувальник), укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0791544.049, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням транспортним засобом марки «Тойота Лендкрузер», д.р.н. НОМЕР_1. Вигодонабувач за вказаним договором - ПАТ "КРЕДОБАНК".

11.11.2014 р. на 155км. + 277м. автодороги «Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам'янка», відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Лендкрузер», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, та транспортного засобу «Хонда Акорд», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, в результаті взаємодії яких автомобіль «Тойота Лендкрузер», д/н НОМЕР_1 зіткнувся з автогрейдером ГС1402 д/н НОМЕР_3.

ДТП сталася в результаті порушення водіями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2015 р. № 607/19722/14-п, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.01.2015 р. № 607/19721/14-п, відповідно до якої ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

16 травня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було ухвалено рішення по справі № 607/3202/15-ц, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_6.(страховик) до ДП «Тернопільский облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (відповідач - 2), ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (позивач).

20 липня 2016 року Апеляційним судом Тернопільської області прийнято рішення у справі № 607/3202/15-ц за позовом ОСОБА_6 до Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", третя особа Моторно (транспортне) страхове бюро України про стягнення страхового відшкодування у розмірі 357903,29 грн., за яким позов ОСОБА_6 задоволено частково. Вирішено: стягнути із публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_6 298199,85 грн. невиплаченого страхового відшкодування; стягнути із Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України на користь ОСОБА_6 29851,72 грн. матеріальної шкоди; стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 29851,72 грн. матеріальної шкоди.

В рішенні від 20.07.2016 у справі № 607/3202/15-ц встановлено, що з матеріалів справи, висновку судової автотоварознавчої експертизи №3189 від 31.03.2016 року вбачається, що ринкова вартість спірного автомобіля становить 562988,00 грн.(Рв) Вартість відновлювального ремонту -380746,50 грн.(Свр). Відповідно до п.7.1 частини І Договору страхування страхова сума - 440931,00 грн.(СС) Франшиза (Ф) - 0,00 грн. Тобто, відношення страхової суми до ринкової вартості спірного автомобіля - 78% (440931,00 грн./ 562988,00 грн*100%). П.15.5.12 частини ІІ Договору страхування передбачено, якщо відношення страхової суми до ринкової вартості на дату настання страхового випадку менше, ніж 90%, то розмір страхового відшкодування визначається за формулою СВ= Свр*СС/ Рв-Ф, що відповідно становить СВ = 380746,50 * 440931 / 562988 = 298199,85 грн.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені рішенням від 20.07.2016 у справі № 607/3202/15-ц повторно не доводяться при розгляді даної справи. Вказаним рішенням встановлено, що сума відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Лендкрузер», д.р.н. НОМЕР_1 пошкодженого внаслідок ДТП становить 380746,50 грн.

Відповідно до страхового акту № 3472.206.14.01.01 від 12.08.2016 року та розрахунку до нього сума страхового відшкодування складає 298199,85 грн.

На підставі страхового акту № 3472.206.14.01.01 від 12.08.2016 позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором та рішення суду у справі № 607/3202/15-ц від 20.07.2016, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 298199,85 грн. згідно платіжного доручення № 17446 від 17.08.2016 року на рахунок ОСОБА_6

В зв'язку з тим, що позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 298199,85 грн., він звернувся до відповідачів з вимогами про відшкодування йому понесених витрат. Позивач в рівних частинах розподілив між відповідачами суму сплаченого ним потерпілій особі страхового відшкодування та вважає, що кожен з відповідачів повинен сплатити йому по 149099,92 грн. Однак, оскільки відповідальність МТСБУ обмежена нормами закону, то позивач просить стягнути з відповідача 1 суму у розмірі 50000,00 грн, в межах ліміту відповідальності.

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при

настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним

законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно зі ст.25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст. 9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування: страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону,-МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника тощо. У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" перейшло в межах суми 298199,85 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина ОСОБА_5 та ОСОБА_7 встановлена постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2015 р. № 607/19722/14-п, та постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.01.2015 р. № 607/19721/14-п. Згідно рішення Апеляційного суду Тернопільської області № 607/3202/15-ц від 20.07.2016, встановлено, що обидва винуватця відповідають за збитки, спричинені ДТП у рівних частинах.

Щодо суми позовних вимог, заявлених до відповідача 1 у сумі 50000,00 грн.

Згідно підпункту г, п. 41.1, ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

ОСОБА_5 - водій автомобіля «Хонда Акорд» д.р.н. НОМЕР_2, якого відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2015 р. № 607/19722/14-п, визнано винним у вчиненні ДТП - на момент вчинення ДТП, мав статус учасника бойових (ветерана війни). Вказана обставина підтверджується копією посвідчення безтермінового і дійсного на всій території України серії АА № 543040 від 19.09.2000 р. (копія посвідчення додана до матеріалів справи). Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 (при керуванні транспортним засобом «Хонда Акорд» д.р.н. НОМЕР_2) станом на дату ДТП (11.11.2014) не була застрахована у жодного зі страховиків на території України, що підтверджується відомостями з Централізованої бази МТСБУ, доданими до матеріалів справи.

Згідно з п.9.2. ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Отже з суми страхового відшкодування право на стягнення якого перейшло до позивача за заподіяні ОСОБА_5 збитки у розмірі 149099,93 грн з відповідача може бути стягнути лише сума 50000,00 грн. в межах ліміту, визначеному законом.

Тобто, до позивача перейшло право вимоги до відповідача-1 за сплаченою ним частиною суми страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн.

Суд вважає вимоги позивача до відповідача 1 обгрунтованими у повному обсязі та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача 1 про те, що позивач зобов'язаний був звернутись до нього в позасудовому порядку з вимогою, в зв'язку з чим право на відшкодування у останнього не виникло.

Право на судовий захист гарантується Конституцію України та Законами України. Так, відповідно до статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу, гарантується. Частина четверта статті 13 Конституції України встановлює обов'язок держави забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, в тому числі у судовому порядку. До таких суб'єктів належать, зокрема, юридичні особи та інші суб'єкти господарських відносин. Тобто можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору.

Право на судовий захист не позбавляє суб'єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб'єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Досудове врегулювання спору може мати місце також за волевиявленням кожного з учасників правовідносин і за відсутності у договорі застереження щодо такого врегулювання спору.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Указана правова позиція була висловлена у Рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002.

Згідно статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" страховик отримує право вимоги потерпілої особи, яке може бути реалізовано шляхом подання відповідного позову після виплати останній страхового відшкодування, і не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Позивач звертається до відповідача 1 на підставі ст. 993 ЦК України статті 27 Закону України "Про страхування", а не ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Щодо позовних вимог до відповідача 2.

Відповідно до матеріалів справи, власником автогрейдера ГС1402 д/н НОМЕР_3, являється Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

Тобто, до позивача перейшло право вимоги до відповідача-2 за сплаченою ним частиною суми страхового відшкодування у розмірі 149 099,93 грн.

Відповідно до с.. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Вина учасників ДТП, які керували автомобілями «Хонда Акорд» д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, та автогрейдера ГС1402 д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , встановлена у судовому порядку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Відповідач 2 не заперечує проти того, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем 2.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

В зв'язку з вищевикладеним суд вважає вимоги позивача до відповідача 2 обгрнутованими у повному обсязі.

Суд вважає заперечення відповідача 2 про повторне притягнення його до відповідальності необґрунтованими, оскільки, заподіювач шкоди має відшкодувати завдану ним шкоду у повному обсязі, а сума у розмірі 29851,72 грн., стягнута з нього за рішенням суду є різницею між заявленою потерпілою особою розміром страхового відшкодування у сумі 357903,29 грн. та сумою, що підлягала стягненню зі страховика згідно умов договору добровільного страхування у розмірі 298199,85 грн. розділена в рівних частинах між двома винуватцями ДТП. ((357903,29-298199,85)/2). Тобто право на стягнення суми у розмірі 149099,93 грн. позивач набув на підставі ст. 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" і вона є часткою суми (298199,85) яку сплатив позивач потерпілому. Згідно норм чинного законодавства обов'язок відшкодувати завданий збиток покладається саме на заподіювача.

Відповідач - 1 та відповідач - 2 не надали доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди, яку просить стягнути позивач на користь власника зазначеного автомобіля чи позивача.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 199099,93 грн.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача - 1 та відповідача - 2 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, проспект Соборності,19, ) страхове відшкодування у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч гривень) та 750 (сімсот п'ятдесят) гривень судового збору.

3.Стягнути з Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (46001, Тернопільська обл, м.Тернопіль, вул. Кульчицької, буд. 8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, проспект Соборності,19, ) страхове відшкодування у розмірі 149 099 (сто сорок дев'ять тисяч дев'яносто дев'ять) грн. 93 коп. та 2 236 (дві тисячі двісті тридцять шість) грн. 50 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.07.2017

Суддя І.В.Усатенко