РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа №918/241/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Юрчук М.І. ,

судді Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання - Рильнику Д.М.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1, (НОМЕР_1) ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги від 01.02.2017р.)

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2017 року у справі №918/241/17

позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1

відповідач: Дубенська міська рада

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Дубнорембуд" Дубенської міської ради

про стягнення коштів з місцевого бюджету в сумі 47 628,82 грн.

Судом роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.05.2017 року у справі №918/241/17 (суддя Марач В.В.) відмовлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в задоволенні позову до Дубенської міської ради про стягнення 47 628,82 грн.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі позивач просить суд скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду фактичним матеріалам справи щодо суті заявленого позову. Позов у даній справі стосується не так власника КП, як осіб, спільними діями яких завдано йому матеріальну шкоду. Дана справа має ряд виняткових обставин. Зокрема, суть зводиться до того, що комунальне підприємство здійснило певні роботи з ремонту комунальних закладів м. Дубно в інтересах територіальної громади - представницьким органом якої є відповідач. Та отримавши роботи в більших об'ємах, ніж передбачалось документацією, відповідач вирішив просто "забутись" про певні грошові зобов'язання - не оплатили мені кошти, довели комунальне підприємство до збитковості, завдали чималих збитків державі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №918/241/17 від 30.05.2017 року, прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2017 року у справі №918/241/17.

23.06.2017 року від Дубенської міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату.

У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Юрчука М.І., 26.06.2017 року головуючим суддею Демидюк О.О. на ім'я керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду подано службову записку про необхідність внести зміни до складу колегії суддів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України, визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень.

26.06.2017 року керівником апарату Рівненського апеляційного господарського суду у присутності начальника відділу узагальнення судової практики, статистики та інформатизації, головного спеціаліста з інформаційних технологій відділу узагальнення судової практики, статистики та інформатизації складено акт щодо виходу з ладу автоматизованої системи документообігу, згідно якого, 26.06.2017 року з 9:00 до 13:30 год. комп'ютерна програма "Діловодство спеціалізованого суду" не працювала, внаслідок виходу із ладу після оновлення, що відбулось 23.06.2017 року.

Враховуючи, що судове засідання, яке було призначене на 26.06.2017 року об 11:00 год. не відбулось у зв'язку із неможливістю проведення повторного автоматизованого розподілу справи, судовою колегією оголошено, що розгляд апеляційної скарги у справі № 918/241/17 буде відкладено після відновлення роботи автоматизованої системи документообігу суду.

Після відновлення роботи автоматизованої системи документообігу суду на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №01-04/795 від 26.06.2017 у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Юрчука М.І., відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/241/17.

Автоматизованою системою документообігу суду, визначено колегію суддів для розгляду справи №918/241/17 у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю., суддя Савченко Г.І.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №918/241/17 від 26.06.2017 року, колегією суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю., суддя Савченко Г.І. прийнято до провадження апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2017 року у справі №918/241/17.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №918/241/17 від 26.06.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.07.2017 року.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №01-04/884 від 07.07.2017 року у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Павлюк І.Ю., відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/241/17.

Автоматизованою системою документообігу суду, визначено колегію суддів для розгляду справи №918/241/17 у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Юрчук М.І., суддя Савченко Г.І.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №918/241/17 від 07.07.2017 року, колегією суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Юрчук М.І., суддя Савченко Г.І. прийнято до провадження апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2017 року у справі №918/241/17.

В судове засідання 10.07.2017 року з'явились позивач та його представник, представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, явка представників сторін в судове засідання не вимагалась. Судова колегія вважає, що неявка представників відповідача та третьої особи та неподання ними відзиву та письмових пояснень на апеляційну скаргу не перешкоджатиме перегляду рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2017 року у справі №918/241/17.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду в судовому засіданні 10.07.2017 року, заслухала позивача та його представника, вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, перевірила правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, та дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Дубенської міської ради в якому просить стягнути з останньої солідарно з Комунальним підприємством "Дубнорембуд" Дубенської міської ради 47 628, 87 грн..

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що упродовж 2012-2013 років між Позивачем та КП "Дубнорембуд" існували договірні відносини щодо поставки останньому будівельних матеріалів. Проте КП "Дубнорембуд" за отримані будівельні матеріали розрахувалось не в повному обсязі.

2 вересня 2015 року господарським судом Рівненської області прийнято рішення господарського суду Рівненської області у справі №918/732/15 про стягнення з комунального підприємства "Дубнорембуд" суми боргу у розмірі 47 628, 82 грн. на користь Позивача. Рішення суду набрало чинності станом на 15.09.2015 року та передано на виконання у Дубенський міськрайонний відділ ДВС.

На момент звернення позивача із даним позовом до суду першої інстанції, рішення суду у справі №918/732/15 від 02.09.2015 року, не виконане у зв'язку із відсутністю необхідних коштів у боржника.

Комунальне підприємство станом на 27.05.2015 року надало Позивачу лист за вих. №29 згідно якого вказується, що останнім передано до управлінь Дубенської міської ради належним чином оформлені акти форми КБ2. Проте, комунальне підприємство не може перерахувати необхідні кошти Позивачу, у зв'язку з тим, що працівниками певних управлінь з незрозумілих причин не виготовлена необхідна документація (а.с. 25).

Разом з тим, із відповіді КП "Дубнорембуд" вих. №41 від 23.06.2015 року вбачається, що отриманні КП "Дубнорембуд" ДМР від Позивача будівельні матеріали повністю використанні для проведення реконструкції комунальних закладів, тобто закладів, які знаходяться на балансі Дубенської міської ради (а.с. 26).

Упродовж тривалого часу Дубенська міська рада, отримавши підтверджену документально інформацію щодо боргу перед Позивачем, жодним чином не сприяла погашенню вказаного боргу, а лише задовольнялася простими відписками з посиланням на ст. 176 ЦК України.

Позивач вважає, що заборгованість КП "Дубнорембуд" перед ним виникла у зв'язку із незаконними діями керівника комунального підприємства щодо отримання від нього будматеріалів у більших об'ємах, аніж вказано було в документації та бездіяльністю службових осіб міськради щодо здійснення контролю за діяльністю керівника комунального підприємства та щодо виготовлення необхідної документації на збільшені об'ємів матеріалів та, як результат, оплати цих матеріалів з коштів бюджету.

А тому, погашати заборгованість перед Позивачем мають солідарно комунальне підприємство та міська рада.

В обгрунтування позову Позивач посилається на статті 543, 1173, 1174, 1190 Цивільного кодексу України.

Також, до розгляду справи по суті Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог в якій просить стягнути з Дубенської міської ради 47 628, 87 грн.. При цьому посилається на те, що у даному випадку стягнення суми боргу має бути здійснено солідарно як з КП "Дубнорембуд" ДМР, так і з самої Дубенської міської ради. А оскільки на сьогоднішній день наявне судове рішення про стягнення боргу лише з одного з солідарних боржників тому дана сума підлягає стягненню з Дубенської міської ради.

Розглянувши позовну заяву та заяву про уточнення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог.

З такими висновками господарського суду Рівненської області погоджується колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є стягнення солідарно з відповідача - Дубенської міської ради та третьої особи КП "Дубнорембуд" - на користь позивача грошових коштів в сумі 47 628 грн. внаслідок отримання КП "Дубнорембуд" від позивача будівельних матеріалів у більших об'ємах ніж було вказано в документації, а також внаслідок бездіяльності службових осіб Дубенської міської ради щодо здійснення контролю за діяльністю керівника КП "Дубнорембуд", та щодо виготовлення необхідної документації на збільшені об'єми матеріалів та, як результат оплати цих матеріалів з коштів бюджету.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, у відповідності до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, з огляду на положення статей 22, 1166 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі - наслідком такої протиправної поведінки.

Такою ж є правова позиція Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 року у справі №3-56гс11).

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Зважаючи на зміст позовних вимог, предметом доказування в даній справі є встановлення наявності або відсутності факту порушення Дубенською міською радою при виконанні зобов'язань КП "Дубнорембуд" Дубенської міської ради за договором купівлі-продажу від 05.08.2013 року.

Так, на підтвердження факту нанесення відповідачем збитків в розмірі 47 628 грн., позивач наводить лист Управління західного офісу держаудитслужби від 24.10.2017 року, в якому зазначено, що під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності КП "Дубнорембуд" за період з 01.10.2010 року по 01.12.2013 року (акт ревізії від 05.02.2014 року №140-16/02), виявлено фінансових порушень, зокрема щодо виконання у серпні - вересні 2013 року ремонтних робіт без укладання договірних зобов'язань.

Разом з тим, відповідь держаудитслужби чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що вищезазначений акт також не несе жодного імперативного характеру для учасників спірних правовідносин, оскільки в даному випадку акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії (аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі № 21-237а13).

Акт ревізії і зазначені в ньому відомості та вимога про усунення недоліків за своєю правовою природою не можуть бути безумовним доказом наявності фактів, які в силу норми ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. Акт ревізії не являється первинним документом бухгалтерського обліку та фінансової звітності, він лише фіксує можливі фінансові порушення і не є належним доказом порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Вищевказаний акт не змінює, не припиняє частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договорами, оскільки виявлення будь-яких порушень в діяльності КП "Дубнорембуд" не свідчить про зміну правовідносин між ним та позивачем, що виникли саме на підставі укладеного договору.

Окрім того, у листі держаудитслужби від 24.10.2016 року вказується, що за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності КП "Дубнорембуд" на директора КП "Дубнорембуд" - ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, однак у вищезазначеному листі держаудитслужби не вказано, що в ході проведення ревізії було встановлено протиправні дії або бездіяльність посадових осіб Дубенської міської ради, внаслідок чого посадових осіб відповідача було притягнуто до адміністративної або будь-якої іншої відповідальності.

Таким чином, акт ревізії державної фінансової інспекції від 05.02.2014 року не є належним доказом на підтвердження порушення саме відповідачем зобов'язань за договором укладеним між позивачем та КП "Дубнорембуд" і завдання позивачеві збитків.

Разом з цим, жодних інших первинних документів, якими би підтверджувалися доводи позивача про завдання саме відповідачем збитків та заподіяння майнової шкоди неправомірними діями посадових осіб відповідача, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення. Зокрема, не доведено факт протиправності поведінки відповідача або його посадових осіб.

А тому, доводи апелянта, що Дубенська міська рада, як засновник та власник КП "Дубнорембуд", своїми діями та бездіяльністю, жодним чином не сприяла погашенню вказаного боргу комунальним підприємством перед Позивачем, в результаті чого завдала позивачу шкоду в розмірі в сумі 47 628, 82 грн. колегія суддів вважає безпідставними.

Щодо доводів апелянта про те, що Дубенська міська рада та КП "Дубнорембуд", на підставі статей 1173, 1174, 1190 Цивільного кодексу України, мають нести солідарну відповідальність перед позивачем по сплаті боргу в сумі 47 628, 82 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Аналіз статті 1173 ЦК України дає підстави зробити висновок про наявність кількох складових для застосування цієї норми. Такими складовими є наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, завдання шкоди, та те, що така шкода завдана саме внаслідок прийняття незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, яка залежно від підстав виникнення поділяється на договірну та недоговірну.

Деліктна відповідальність є недоговірною відповідальністю, вона настає у разі протиправного завдання шкоди будь-кому, коли правопорушник не перебуває в договірних відносинах із потерпілим.

Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачене законом.

В зазначеній нормі міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

Стаття 1174 ЦК України, передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як вже зазначалося вище, апелянтом не надано належних та допустимих доказів щодо протиправної поведінки відповідача або завдання діями або бездіяльністю його посадових осіб шкоди що, в даному випадку, виключає деліктну відповідальність Дубенської міської ради.

Щодо доводів апелянта про те, що Дубенська міська рада та КП "Дубнорембуд" мають нести перед позивачем солідарну відповідальність, оскільки Дубенська міська рада, як засновник та власник КП "Дубнорембуд", своїми діями та бездіяльністю, жодним чином не сприяла погашенню вказаного боргу комунальним підприємством перед позивачем, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, яка залежно від підстав виникнення поділяється на договірну та недоговірну.

Відповідно до ст. 62 ГК України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

В силу ст.63 ГК України в Україні діє, зокрема, комунальне підприємство, засноване на комунальній власності територіальної громади.

Відповідно ч.1 ст.24 ГК України, управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб'єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Згідно частин 1, 3, 9 статті 78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником та власником КП "Дубнорембуд" є Дубенська міська рада.

Комунальне підприємство не відповідає за зобов'язаннями держави. Держава та власник не відповідають за зобов'язаннями комунального підприємства. Майно, яке перебуває в комунальній власності територіальної громади міста та закріплено за КП "Дубнорембуд", належить йому на праві повного господарського відання.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими договорами та Законом.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Дубенська міська рада не вправі втручатися в господарську діяльність комунального підприємства, зокрема, шляхом надання вказівок стосовно розпорядження та використання прибутку підприємства, щодо періодичності та розмірів виконання зобов'язань комунального підприємства перед іншими учасниками господарської діяльності, в тому числі перед позивачем.

А наявні в матеріалах справи докази, не дають підстав дійти висновку, що невиконання зобов'язань Комунальним підприємством "Дубнорембуд" перед позивачем в частині оплати вартості будівельних матеріалів пов'язане з дією чи бездіяльністю саме відповідача або, що в результаті таких дій (бездіяльності), позивачу завдана шкода саме зі сторони Дубенської міської ради.

Окрім того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що між Дубенською міською радою та КП "Дубнорембуд" взагалі існували будь-які договірні відносини щодо придбання чи використання будівельних матеріалів поставлених позивачем КП "Дубнорембуд", або відносини, за якими Дубенська міська рада брала б на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність у випадку невиконання чи неналежного КП "Дубнорембуд" зобов'язань, що унеможливлює застосування до відповідача солідарної відповідальності.

А тому, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, щодо спонукання відповідача до втручання в господарську діяльність комунального підприємства в питаннях оплати боргу, а також щодо протиправної поведінки органу місцевого самоврядування, в даному випадку, колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди на підставі положень ст.ст. 1166, 1173, 1174. 1190 ЦК України, оскільки обов'язковою умовою застосування таких норм є наявність при договірних чи не договірних відносинах, протиправної поведінки Дубенської міської ради, яка в даному випадку апелянтом не доведена.

Інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2017 року у справі №918/241/17 - залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Справу 918/241/17 повернути до господарського суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.