ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017р. Справа № 914/1150/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», м.Київ

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «ЛЕВТРАНС», м. Львів

Про відшкодування шкоди в розмірі 12517,15 грн. в порядку регресу

В судове засідання зявились:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «ЛЕВТРАНС» про відшкодування шкоди в розмірі 12 517,15 грн. в порядку регресу.

В жодне із судових засідань позивач участь представника не забезпечив, подавши заяву про розгляд справи без участі представника.В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, який був застрахований по договору добровільного страхування у ПАТ «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», якою було виплачено страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту в сумі 37399,76 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_2», яка відшкодувала шкоду в розмірі 24882,61 грн. Решта суми позивач просить стягнути з підприємства, на якому працював під час ДТП ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.. 1172 ЦК України.

Представник відповідача в жодне із судових засідань не зявився, відзиву на позов не надав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалами суду, які направлялись йому рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 17.07.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

06.07.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та ТзОВ «Соні Україна» (Страхувальник) було укладено договір № 046.0810840.110 добровільного страхування наземного транспорту (Договір) автомобіля НОМЕР_1.

22.06.2016 року на 22 км. Автодороги Київ-Чоп сталася, дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_2, яким кермував ОСОБА_3 та застрахованого автомобіля НОМЕР_1, в результаті зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як вбачається з постанови Яворівського районного суду Львівської області від 21.09.2016 року, по адміністративній справі №369/6431/16-п, вище зазначене ДТП відбулось з вини ОСОБА_1, якого визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ПАТ «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» на підставі проведеного огляду та рахунку на оплату платіжним дорученням №24603 від 11.11.2016 року виплатила Страхувальнику страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту в розмірі 37399,76 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «МАН» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_2», на підставі полісу обовязкового страхування АЕ/4460733, яка в межах страхової суми частково відшкодувала позивачу шкоду в розмірі 24882,61 грн.

Залишок невідшкодованої суми в розмірі 12517,15 грн. просить стягнути з ТзОВ «ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ЛЕВТРАНС» в порядку передбаченому ст..1172 ЦК України за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п.36.4 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатити страхове відшкодування за договором майнового страхування.

ПАТ «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» виплатила страхове відшкодування в розмірі 37399,76 грн. у звязку з пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля НОМЕР_1, застрахованого відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №046.0810840.110 від 06.07.2015 року. Як вже зазначалося раніше, дане ДТП відбулось внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1, що встановлено постановою Яворівського районного суду Львівської області від 21.09.2014 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «МАН» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_2», на підставі полісу обовязкового страхування АЕ/4460733.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4460733, ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_2 частково відшкодувала позивачу в порядку регресу шкоду в розмірі 24882,61 грн. за шкоду, заподіяну ОСОБА_4, якого визнано винним у ДТП .

Як вбачається із позовних вимог, підставою звернення з позовом про відшкодування частини розміру виплаченого відшкодування, що перевищує розмір страхового відшкодування виплаченого на підставі Полісу АЕ/4460733 позивач зазначає, що ОСОБА_5 станом на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТзОВ «ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ЛЕВТРАНС», а відтак , у позивача виникло право вимоги відшкодування шкоди до товариства за шкоду завдану його працівником.

Однак, доводи позивача не обґрунтовані та не заслуговують на увагу суду з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

В матеріалах справи відсутні та позивачем не подано суду доказів, які б підтверджували факт того, що під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 виконував своїх трудові обовязки.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ТзОВ «ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ЛЕВТРАНС» не є страхувальником чи стороною Договору (Поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіля НОМЕР_4, ані власником зазначеного транспортного засобу і відповідно жодним чином не може впливати на виконання сторонами своїх обовязків. У страховика ПАТ «Страхова компанія» АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» право регресу в межах норм закону виникає до винної особи, яким є ОСОБА_1

Крім того, дані які зазначені в постанові Яворівського районного суду Львівської області, ані матеріали справи жодним чином не підтверджують того факту, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_1 виконував свої трудові обовязки.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.07.2014 р.

Суддя Березяк Н.Є.