ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Справа № 925/794/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Кролевець О.А., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4
на ухвалугосподарського суду Черкаської області від 10.02.2017
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 20.03.2017
у справі№ 925/794/13 господарського суду Черкаської області
за позовомОСОБА_4
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Полянецьке"
простягнення 803 530,85 грн.,
за заявоюОСОБА_4
про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015,
за участю представників:
від позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5
від відповідачаВерещак П.М., Лисак Ю.І.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4) звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полянецьке" (далі - ТОВ "Полянецьке") про стягнення 607 166,33 грн. 15% власного капіталу, 76 863,52 грн. 3% річних, 119 501,00 грн. інфляційних втрат за період користування коштами з 02.11.2012 по 31.10.2014, що разом складає 803 530,85 грн., та відшкодування понесених ним судових витрат - вартості оплачених експертиз та послуг аудитора на загальну суму 37 118,20 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 12.01.2015 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 607 166,33 грн. 15% власного капіталу, 76 863,52 грн. 3% річних, 119 501,00 грн. інфляційних втрат, 34 793,20 грн. вартість експертизи. З відповідача в доход державного бюджету стягнуто 16 765,40 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог у сумі 2 379,00 грн. (послуги за генеральні угоди та послуги аудитора) відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 у справі № 925/794/13 рішення господарського суду Черкаської області від 12.01.2015 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.05.2015 рішення господарського суду Черкаської області від 12.01.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 у справі № 925/794/13 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Під час нового розгляду справи позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій він просив стягнути з відповідача 607 166,33 грн. 15% власного капіталу товариства, 87 742,61 грн. 3% річних, 461 715,28 грн. інфляційних втрат за період користування його коштами з 02.11.2012 по 07.07.2015, що разом складає 1 156 624,22 грн., та відшкодувати понесені ним судові витрати - вартість оплачених ним експертиз та послуг аудитора.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у справі № 925/794/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016, у задоволенні позову відмовлено повністю.

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Черкаської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у справі № 925/794/13.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10.02.2017 (суддя Пащенко А.Д.) у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у справі № 925/794/13 відмовлено. Рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у справі № 925/794/13 залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 (колегія суддів у складі: Пономаренка Є.Ю. - головуючого, Руденко М.А., Дідиченко М.А.) ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.02.2017 у справі № 925/794/13 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Черкаської області від 10.02.2017 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 у справі № 925/794/13, ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати зазначені судові акти, заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у справі № 925/794/13 задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані ухвала та постанова прийняті з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.06.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Кролевець О.А., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ОСОБА_4 до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 11.07.2017 о 12 год. 50 хв.

Заслухавши позивача та представників позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як роз'яснено у п.п. 2, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом у разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК України.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 в обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у справі № 925/794/13 посилається на прийняття Вищим господарським судом України постанови від 14.12.2016 у справі № 925/486/16. На думку заявника, суд касаційної інстанції у справі № 925/486/16 встановив правомірність виплати ОСОБА_4 частини майна ТОВ "Полянецьке" та частини чистого прибутку на підставі ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", а отже, і належність корпоративних прав позивачу у цьому товаристві, з яким останнє частково розрахувалось. Тобто, заявник вважає, що надана судовою колегією касаційної інстанції в іншій справі № 925/486/16 правова оцінка фактам є істотною для даної справи № 925/794/13, ці обставини існували під час розгляду даної справи, але не були і не могли бути відомі заявнику внаслідок їх оспорюваності протягом всього часу розгляду господарського спору, саме до набрання законної сили постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 в іншій справі № 925/486/16.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постанова Вищого господарського суду України від 14.12.2016 в іншій справі № 925/486/16 не спростовує фактів, які було покладено в основу рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у даній справі № 925/794/13, оскільки обставини, наведені у постанові Вищого господарського суду України від 14.12.2016 в іншій справі № 925/486/16, були відомі та досліджувалися під час розгляду даної справи № 925/794/13, у зв'язку з чим суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність нововиявлених обставин у розумінні статті 112 ГПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постанова Вищого господарського суду України від 14.12.2016 в іншій справі № 925/486/16 за своїм змістом є новим доказом, який не може бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК України, оскільки її було винесено після прийняття рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у даній справі № 925/794/13 (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 19.05.2009 у справі № 2/311 та в постанові від 16.09.2014 у справі № 29/441-09).

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, з яким погодилась і апеляційна інстанція, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Черкаської області від 08.09.2015 у справі № 925/794/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвали та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 та ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.02.2017 у справі № 925/794/13 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді О.А. Кролевець

С.Р. Шевчук