ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Справа № 910/20402/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Корсака В.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиЗаступника прокурора міста Києва, м. Київ
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року
у справі господарського суду міста Києва
за позовомКиївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Київської міської ради, м. Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Де-Люкс", м. Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю "Київ Інвест Груп", м. Київ
проповернення земельної ділянки

за участю представників

прокуратури: Збарих С.М.,

позивача: Власенко І.І.,

відповідача: Глущенко М.М.,

третьої особи: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Київська місцева прокуратура № 2 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Де-Люкс" (далі за текстом - ТОВ "Де-Люкс") за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Інвест Груп" (далі за текстом - ТОВ "Київ Інвест Груп") про зобов'язання повернути земельну ділянку площею 0, 005 га, що розташована за адресою: м. Київ, Дарницький район, проспект Петра Григоренка, 4-А, звільнивши від автомобільного газозаправного пункту та його складових.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року позовні вимоги задоволено повністю: зобов'язано ТОВ "Де-Люкс" повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 0, 005 га, що розташована за адресою: м. Київ, Дарницький район, проспект Петра Григоренко, 4-А, звільнивши від автомобільного газозаправного пункту та його складових.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, заступник прокурора міста Києва звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року, а рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року залишити в силі.

ТОВ "Де-Люкс" до Вищого господарського суду України подано відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача просили касаційну скаргу задовольнити, постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року - скасувати, а рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року залишити в силі, а представник відповідача проти доводів касаційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Третю особу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вона не скористалась передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові акти господарських судів попередніх інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно Договору від 01.12.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-парк-сервіс" (далі за текстом - ТОВ "Транс-парк-сервіс") надало ТОВ "Де-Люкс" у строкове платне користування та експлуатацію 7 (сім) місць для паркування транспортних засобів на паркувальному майданчику, розташованому за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. Петра Григоренка (навпроти буд. 1) (проспект Петра Григоренка, 4а (біля будівлі за адресою просп. П. Григоренка, 4а, літера А).

Разом з тим, ТОВ "Де-Люкс" за вказаною адресою було розміщено автомобільний газозаправний пункт модульного типу.

В подальшому, на підставі Договору № 01-В/Г-4а від 23.05.2016 року ТОВ "Де-Люкс" надало ТОВ "Київ Інвест Груп" в господарське відання та експлуатацію автомобільний газозаправний пункт модульного типу, його складові, які призначені для реалізації скрапленого газу та інше майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. Петра Григоренка, 4а (напроти буд. № 1), яке експлуатується останнім за призначенням, що підтверджується фіскальними чеками № 3744 від 31.08.2016 року, № 5327 від 15.10.2016 року, № 5378 від 16.10.2016 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 01-В/Г-4а право власності на майно, передане за цим Договором, належить ТОВ "Де-Люкс".

Згідно Акта обстеження земельної ділянки № 16-1603-02 від 23.09.2016 року, складеного посадовою особою Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, на земельній ділянці площею 0, 005 га за адресою: просп. Петра Григоренка (план-схема додається) у Дарницькому районі м. Києва розміщено газозаправний пункт "Барс", який використовується ТОВ "Київ Інвест Груп" на підставі Договору № 01-В/Г-4 господарського відання від 23.05.2016 року. Відповідно до бази даних міського земельного кадастру земельна ділянка, на якій розміщено газозаправний пункт, не обліковується та не зареєстрована. Рішень Київська міська рада за поданням Департаменту земельних ресурсів щодо передачі зазначеної земельної ділянки у власність (користування) не приймала, документи, що посвідчують право власності (користування) земельною ділянкою, не зареєстровані.

За таких обставин, прокурор звернувся до господарського суду з позовом про зобов'язання ТОВ "Де-Люкс" повернути Київській міськраді земельну ділянку площею 0, 005 га, що розташована за адресою: м. Київ, Дарницький район, проспект Петра Григоренко, 4-А, звільнивши її від автомобільного газозаправного пункту та його складових, з посиланням на те, що відповідач використовує зазначену земельну ділянку для розміщення газозаправного пункту без правовстановлюючих документів.

Задовольняючи позовні, вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що земельна ділянка, площею приблизно 0, 005 га за адресою: м. Київ, Дарницький район проспект Петра Григоренка, 4-А, належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і використовується ТОВ "Де-Люкс" під розташування газозаправного пункту без будь-яких правовстановлюючих документів, факт зайняття якої підтверджується Договором № 01-В/Г-4а господарського відання від 23.05.2016 року та Актом обстеження земельної ділянки № 16-1603-02 від 23.09.2016 року. Використання земельної ділянки, виділеної під автостоянку не за цільовим призначенням є порушенням вимог ст. ст. 3, 9, ч. 1 ст. 116, ст. ст. 123 - 125 Земельного кодексу України, у зв'язку з чим відповідно до ч. 2 та п. б) ч. 3 ст. 152, ст. 212 Земельного кодексу України позовні вимоги прокурора про зобов'язання ТОВ "Де-Люкс" повернути Київській міській раді зазначену земельну ділянку площею 0, 005 га, яка зайнята самовільно і використовується для експлуатації газозаправного пункту, є обґрунтованими та правомірними.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 паркувальний майданчик за адресою: просп. Григоренка 1 у м. Києві включено до Переліку паркувальних майданчиків, які закріплені за КП "Київтранспарксервіс". Зазначений паркувальний майданчик передано КП "Київтранспарксервіс" для експлуатації TOB "Транс-Парк-сервіс" на підставі Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування (щодо експлуатації 150 місць для паркування) від 22.07.2015 року.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що передача TOB "Транс-Парк-сервіс" на підставі Договору від 01.12.2015 року ТОВ "Де-Люкс" у строкове платне користування та експлуатацію семи місць для паркування транспортних засобів на пакувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. П. Григоренка (навпроти буд № 1) (проспект П. Григоренка, 4а (біля будівлі за адресою проспект П.Григоренка, 4а літера А), на яких останнім розміщено тимчасову споруду - газозаправний пункт, не суперечить положенням Правил паркування транспортних засобів у м. Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 року № 1051/1051, які не містять заборони щодо обладнання паркувального майданчика певними пересувними спорудами, які не є об'єктами малої архітектурної форми, ані об'єктами нерухомого майна, адже є мобільними пересувними спорудами, які у будь-який час можуть бути переміщенні без завдання їм шкоди.

Також, судом констатовано, що Акт обстеження земельної ділянки № 16-1603-02 від 23.09.2016 року, складений Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, не відповідає пп. 9 п. 3.1, п. п. 6.1, 6.2 Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м. Києві щодо форми та змісту, за відсутності інформації (заяв, скарг чи звернень фізичних та юридичних осіб) щодо порушення відповідачем вимог земельного законодавства на паркувальному майданчику, а тому є неналежним доказом порушення відповідачем земельного законодавства.

Крім того, господарським судом апеляційної інстанції зауважено, що головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування/житлово-комунального господарства, а також забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду, контролю у сфері житлово-комунального господарства є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі за текстом - Мінрегіонбуд).

11.11.2015 року Мінрегіонбуд листом за № 7/17-13302 повідомлено ТОВ "Де- Люкс" про погодження концепції на розміщення АГЗП - модульного типу за вказаною адресою та схвалено її на засіданні Секції "Житлового будівництва, промислової та інженерно-транспортної забудови". Під час схвалення вказаної концепції Мінрегіон зазначив, що розміщення АГЗП модульного типу передбачається на ділянці тимчасово організованого паркувального майданчику. Територія майданчику АГЗП - модульного типу має тверде покриття. Земельна ділянка на якій знаходиться паркувальний майданчик характеризується наявністю інженерних мереж і під'їзних шляхів.

Крім того, погодження Департаменту містобудування та архітектури щодо розміщення газового автомобільного заправного пункту модульного типу та операторної на території паркувального майданчика за адресою: просп. Григоренка, 4а у м. Києві підтверджується листом за вих. № 2466/0/16-2/27-16 від 19.02.2016 року.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що розміщення автомобільного газозаправного пункту модульного типу, який згідно з технічними умовами є цілісним заводським виробом та не має ознак будівництва, не суперечить вимогам земельного законодавства, а тому правові підстави для висновку про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки - відсутні.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, вважає, що такі висновки господарських судів попередніх інстанцій є передчасними та зроблені без належного з'ясування всіх обставин у справі з огляду на наступне.

В силу приписів ст. ст. 187, 188 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. Державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Статтею 212 Земельного кодексу України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

При цьому, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від порушення порядку надання земельної ділянки у власність чи у користування (неправильне оформлення правовстановлюючого документа, ухвалення рішення про надання земельної ділянки всупереч чинному законодавству або не уповноваженим органом чи особою, у завищеному розмірі або особі, яка не має права на отримання конкретної земельної ділянки, тощо).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється шляхом проведення перевірок.

За змістом ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Водночас, положеннями ч. ч. 2 та 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, зокрема, відновленням стану земельної ділянки, який існував до порушення права.

За змістом наведеної норми право власника земельної ділянки вимагати усунення порушення його прав на землю не обумовлюється обов'язковою наявністю попередньо складених актів перевірок чи протоколів про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель для звернення з відповідним позовом.

Прокурор на підтвердження безпідставності використання відповідачем земельної ділянки площею 0, 005 га за адресою: просп. Петра Григоренка, 4а у Дарницькому районі м. Києва посилався на Акт обстеження земельної ділянки № 16-1603-02 від 23.09.2016 року, складений посадовою особою Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, та інформацію про відсутність рішення про передачу цієї земельної ділянки фізичним або юридичним особам у власність чи користування під розміщення газозаправного пункту, так і оформлених прав на земельну ділянку.

Надаючи правову оцінку Акта обстеження земельної ділянки № 16-1603-02 від 23.09.2016 року, судом апеляційної інстанції вказано, що обстеження земельної ділянки із складанням акта обстеження у відповідності до Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 року № 16/890, може відбуватись для визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, або для розгляду Київською міською радою питань про поновлення договорів оренди, а у інших випадках проводиться перевірка зі складанням акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства, у якому мають міститися пояснення фізичних, юридичних осіб з приводу виявлення порушення.

Однак, суд апеляційної інстанції, констатуючи невідповідність наданого акта обстеження земельної ділянки вимогам законодавства про порядок проведення перевірки органом самоврядного контролю, залишив поза увагою, що позов у цій справі подано в інтересах держави в особі Київської міської ради як власника земельної ділянки на захист її порушеного права на земельну ділянку через використання відповідачем, а не в межах реалізації Головним управлянням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) покладених на нього функцій з вжиття заходів з усунення виявлених порушень законодавства (розділи 6 та 7 вищевказаного Порядку).

Поряд з цим, судами встановлено, що відповідачем на підставі Договору б/н від 01.12.2015 року, укладеного з TOB "Транс-Парк-сервіс", здійснено розміщення газозаправного пункту на земельній ділянці площею 0, 005 га за адресою: просп. Петра Григоренка, 4а у Дарницькому районі м. Києва.

В той же час, рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 КП "Київтранспарксервіс" надано паркувальний майданчик за адресою: просп. Григоренка, 1 у м. Києві, який на підставі Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 22.07.2015 року передано TOB "Транс-Парк-сервіс".

Отже, судами достовірно не з'ясовано обставини щодо правомірності передання ТОВ "Де-Люкс" семи місць для паркування транспортних засобів саме за адресою: просп. Петра Григоренка, 4а у Дарницькому районі м. Києва, як і розміщення там газозаправного пункту.

Крім того, на підставі зазначеного рішення міськради законним користувачем спірної земельної ділянки є КП "Київтранспарксервіс", яке в порушення приписів процесуального закону не залучено до участі у справі з метою з'ясування обставин вчинення землекористувачем правочинів, внаслідок яких відбулось зайняття земельної ділянки третіми особами.

Отже, зазначені обставини не були враховані судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових актів, у зв'язку з чим суди прийшли до передчасних висновків у справі.

Неповне дослідження фактичних обставин справи та неналежне з'ясування дійсних прав і обов'язків сторін унеможливлює правильне застосування матеріального закону, що регулює спірні правовідносини.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що всупереч покладеному на суди обов'язку щодо повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи суди на вищенаведене уваги не звернули, а тому судові акти попередніх інстанцій не можна визнати законними та обґрунтованими.

Передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки доказів та фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій.

Згідно з ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України Вищий господарський суд України за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

При новому розгляді справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати обставини справи, дійсні права та обов'язки сторін, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, визначити повне коло та правовий статус учасників цієї справи і, в залежності від встановленого, вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

За таких обставин, касаційна скарга заступника прокурора міста Києва підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року у справі № 910/20402/16 - скасувати.

3. Справу № 910/20402/16 направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

В.А. Корсак