ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.07.2017 Справа № 904/6391/17

За позовом ОСОБА_1, с. Піщанка, Дніпропетровської області

до Фермерського господарства "БЕРКУТ", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2,

про визнання недійсним рішень та статутів в новій редакції

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Донець С.О. - адвокат (посв. № 0806 від 07.10.2003)

від відповідача: ОСОБА_4 - голова правління

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: Сагайдак В.А. - представник (дов. № 02-11-673/0/327-17 від 20.02.2017)

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "БЕРКУТ" визнання частково недійсним рішень засновника фермерського господарства "БЕРКУТ" від 05.05.2011; визнання недійсним та скасування статуту в новій редакції, затвердженого на підставі рішення засновника фермерського господарства "Беркут" від 05.05.2011 та зареєстрований 12.05.2011; визнання недійсним рішення засновника фермерського господарства "Беркут" від 17.05.2017; визнання недійсним та скасування статуту фермерського господарства "Беркут" в новій редакції, затверджений на підставі рішення засновника фермерського господарства "Беркут" від 17.05.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням прав позивача, як члена Фермерського господарства "БЕРКУТ", в частині виведення позивача зі складу членів фермерського господарства.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017, порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.06.2017.

07.06.2017 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, якою просив суд заборонити фермерському господарству «Беркут» відчуження основних засобів:

- трактору МТЗ 82, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 № машини НОМЕР_3, двигуна НОМЕР_4, шасі (Д-243), свідоцтво про реєстрацію машини НОМЕР_5 від 10.02.1999 року;

- КАМАЗУ, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 1989, модель 5511, тип САМОСКИД-С, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 (0009107), колір помаранчевий, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 28.02.2013 року;

- причіпу, реєстраційний номер НОМЕР_8, марка СЗАП 8527, рік випуску 1990, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_9 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 від 07.05.2003 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що обраний ним захід сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді. Вжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову спрямоване на збереження майна відповідача до вирішення спору по суті, забезпечує збалансованість інтересів сторін.

У своїй заяві позивач вказує на те, що дії відповідача направлені на введення до складу господарства нового члену, без згоди всіх членів господарства, виведення позивача з числа членів фермерського господарства, без повідомлення позивача про вчинення таких дій, затвердження статутів в новій редакції з внесенням змін щодо прав і обов'язків членів ФГ, реалізація головою відповідача зернозбиральної техніки, яка працювала на користь господарства.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати її. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивач, подавши до суду заяву про забезпечення позову, не звільняється від обов'язку доказування своїх вимог, шляхом подання належних та допустимих доказів.

Судом встановлено, що в обґрунтування своїх побоювань щодо відчуження відповідачем майна, що належить Фермерському господарству "БЕРКУТ" позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу. Також, позивачем не подано доказів того, що відповідач вчиняє або має намір вчинити дії, направлені на відчуження цього майна.

Слід зазначити, що заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вже вказувалось вище, позовні вимоги позивача ґрунтуються на порушенні відповідачем корпоративних прав позивача, як члена Фермерського господарства "БЕРКУТ", в частині виведення позивача зі складу членів фермерського господарства.

Натомість, майнових вимог, щодо майна ФГ "Беркут" до відповідача позивачем у позові заявлено не було.

Отже, обраний позивачем захід забезпечення позову не пов'язаний з предметом цього спору.

Також, суд зазначає, що той факт, що відповідач має право розпоряджатися майном ФГ "БЕРКУТ", сам по собі не свідчить про те, що відповідач має намір або вчиняє дії щодо відчуження цього майна.

Натомість, судом встановлено, що відповідно до наявного у матеріалах справи договору №0001 від 12.03.2016, укладеного між ФГ "Беркут" в особі ОСОБА_1 (позивача) та ФГ "Мішин і Мішин" в особі голови правління ОСОБА_6, все майно, яке використовується для вирощування сільськогосподарської продукції, земля та вирощена сільськогосподарська продукція, що належить ФГ "Беркут" було передано ФГ "Мішин і Мішин" на безоплатній основі терміном на 3 роки. З цього договору вбачається, що саме позивач своїми діями позбавив відповідача права користування майном на 3 роки.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що позивач не надав доказів, щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову - відмовити.

Суддя Я.С. Золотарьова