ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в прийнятті

"19" липня 2017 р.Справа № 922/2354/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

розглянувши матеріали

позовної заяви Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,
до товариства з обмеженою відповідальністю "Сакура Вест", м. Харків,
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного Комітету України звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Сакура Вест" про стягнення штрафу в сумі 10000,00 грн. та пені в сумі 10000,00 грн.

Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України, а саме в порядку позовного провадження.

Судом встановлено, що постановою господарського суду Харківської області від 02.02.2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Сакура Вест" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1, встановлено строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог до боржника - один місяць з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

На офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 03.02.2017 року було оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Визначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника. Зазначено відомості про ліквідатора.

Згідно положень ст. 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважається таким, що настав; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Таким чином, питання щодо стягнення сум заборгованості з банкрута повинно вирішуватись в межах справи про банкрутство, а не в окремому позовному провадженні.

Статтею 41 ГПК України передбачено дві форми розгляду справ господарськими судами та два види процесу у господарських судах: позовне провадження та провадження у справах про банкрутство, яке здійснюється у порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а норми Господарського процесуального кодексу України застосовуються субсидіарно, якщо відсутнє відповідне регулювання у законі про банкрутство.

Пунктом 7 частини 1 статті 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі: справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Також, згідно з частиною 9 статті 16 ГПК України до виключної підсудності суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено розгляд справ у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 ГПК України.

Зазначені зміни до процесуального законодавства набрали чинності з 19.01.2013 року, незалежно від того за нормами якої редакції Закону про банкрутство здійснюється провадження у конкретній справі про банкрутство та у якій стадії провадження перебуває боржник.

Частиною 4 статті 10 Закону про банкрутство передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Отже, з врахуванням змін до ГПК України, внесених Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 4212-VI від 22.12.2011 року, що набрав чинності 19.01.2013 року, спори з майновими вимогами до боржника, в тому числі спір про визнання недійсним будь-якого правочину, який порушується особою, чиї майнові права порушено (кредиторами, арбітражним керуючим в інтересах кредиторів) після 19.01.2013 року, належать до виключної підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Суд зазначає про необхідність застосування в даному випадку висновків Верховного Суду України, які викладені в постанові № 16/047 від 13.04.2016 року у справі № 908/4804/14, про застосування пункту 7 частини 1 статті 12 ГПК України та частини 9 статті 16 ГПК України, частини 4 статті 10 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, Верховним Судом України у вказаній постанові зазначено про те, що системний аналіз положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються переважно щодо інших законодавчих актів. За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, нормами ч. 4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 12, 16 ГПК України встановлено виключну підсудність майнових спорів за участю особи, яка перебуває в процедурі банкрутства.

Суд зазначає, що законодавство постійно змінюється, у зв'язку з чим застосуванню підлягає правова позиція Верховного Суду України, яка є найбільш новою у часовому відрізку.

Суд також зазначає, що посилання позивача на постанову Вищого господарського суду України від 15.12.2015р. у справі № 910/16476/15, постанову Верховного Суду України від 24.12.2013р. у справі № 922/770/13-г в даному випадку є недоречним, оскільки у вказаних справах на час їх розгляду стосовно підприємства-відповідача було лише порушено провадження у справі про банкрутство, в той час як в даній справі щодо ТОВ "Сакура Вест" вже прийнята постанова про визнання боржника банкрутом, тобто підприємство відповідачів знаходиться в різному правовому режимі, в посиланнях позивача підприємство-відповідачі продовжують працювати та вести господарську діяльність, в той час як підприємство-банкрут припиняє свою діяльність та припиняються будь-які нарахування щодо такого підприємства, всі виконавчі провадження, які були відкриті, закінчуються, а нові не відкриваються.

За таких обставин суд відмовляє в прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України.

Суд роз'яснює, що ухвалу суду про відмову в прийнятті позовної заяви може бути оскаржено.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті позовної заяви Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України до товариства з обмеженою відповідальністю "Сакура Вест" про стягнення 20000,00 грн.

Повернути позовну заяву та додані до неї документи на 18 арк.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного господарського суду протягом п'яти днів.

Суддя ОСОБА_2