номер провадження справи 18/56/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 справа № 908/870/17

за позовом публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії публічного акціонерного товариства Укртелеком (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 133)

до відповідача ОСОБА_1 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 68-А)

про стягнення 1003120,76 грн. заборгованості

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 1053 від 12.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 01-06/3347-02 від 27.06.2017

До господарського суду Запорізької області 24.04.2017 звернулось публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Запорізької філії публічного акціонерного товариства Укртелеком до ОСОБА_1 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення 761288,88 грн. заборгованості - компенсації, нарахованої за надання пільг з оплати за фактично надані споживачам телекомунікаційні послуги за період з січня по грудень 2016 року.

Ухвалою суду від 26.04.2017 порушено провадження у справі № 908/870/17, присвоєно справі номер провадження 18/56/17, судове засідання призначене на 31.05.2017. Строк вирішення спору продовжувався, судом оголошувалась перерва у судовому засіданні до 05.07.2017. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними документами та закінчений 05.07.2017, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач 25.05.2017 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості 944386,69 грн. за період з січня 2016 року по березень 2017 року. Заяву 31.05.2017 судом прийнято до розгляду.

Також позивач 19.06.2017 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, за якою просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 1003120,76 грн. за період з січня 2016 року по квітень 2017 року; представник позивача у судовому засіданні 05.07.2017 підтримав позовні вимоги з урахуванням їх збільшення, просив задовольнити позов.

Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду, у звязку з чим судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1003120,76 грн. за період з січня 2016 року по квітень 2017 року.

В обґрунтування правової позиції позивач посилався на статтю 63 Закону України Про телекомунікації, ст. ст. 48, 89, 102 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинної до 01.01.2017), Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 610, 614, 617, 625 ЦК України, ст. ст. 144, 174, 193, 218 ГК України. В обґрунтування вимог вказував, що у період з січня 2016 року по квітень 2017 року позивачем надавалися телекомунікаційні послуги споживачам телекомунікаційних послуг, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, які мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством. Загальна сума компенсації, нарахована за надання пільг з оплати за фактично надані споживачам телекомунікаційні послуги в зазначеному періоді, склала 1003120,76 грн. Всупереч вимогам чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг населенню на пільгових умовах у період з січня 2016 року по квітень 2017 року, відповідачем компенсовані позивачу не були, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 1003120,76 грн. В період з лютого 2016 року по травень 2017 року позивачем рекомендованою кореспонденцією направлялися відповідачу супроводжувальні листи з розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг (акти форми « 2-пільга») з вимогою оплати відшкодування понесених витрат. Зокрема, позивач 28.01.2016 направив відповідачу лист № 32/2-3-28 від 28.01.2016 для вирішення останнім фінансування витрат, повязаних з наданням пільг, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Листом № 300/01-1-07 від 05.02.2016 відповідач повідомив, що не буде відшкодовувати витрати оператора в 2016 році у звязку з відсутністю запланованих видатків в Законі України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». Листи позивача з вимогою відшкодування пільг залишені відповідачем без розгляду та реагування, акти форми « 2-пільга» разом із супровідними листами поверталися відповідачем без прийняття їх на облік з формулюванням «через відсутність субвенцій із державного бюджету». Позивач вважає, що відповідач не дотримується чинного законодавства, ухиляється від компенсації позивачу вартості наданих позивачем телекомунікаційних послуг споживачам, які мають право на пільги.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, що поданий до суду 31.05.2017, а також у доповненнях до відзиву, поданих 05.07.2017. Зазначив, що у 2015 році та у попередніх роках на ОСОБА_1 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради був покладений обовязок виконувати державні програми соціального захисту, які фінансувалися за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на відповідний рік, зокрема, компенсація (відшкодування витрат) за послуги звязку. ОСОБА_1 перераховувало ПАТ «Укртелеком» кошти за надані послуги звязку, які відшкодовувались державою, на розрахунковий рахунок позивача по мірі надходження коштів із державного бюджету за рахунок відповідних субвенцій, повязаних із наданням послуг. В матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 є органом, який приймав рішення про введення відповідних пільг, також відсутні докази того, що ОСОБА_1 має повноваження та компетенцію приймати таке рішення або приймати рішення щодо встановлення видатків з відповідного бюджету. Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» субвенція з державного бюджету на відшкодування витрат за послуги звязку не передбачена. Розміщення замовлення, укладання договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за яким розпорядником бюджетних коштів взято зобовязання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобовязання та не утворюється бюджетна заборгованість. У місцевому бюджеті міста Мелітополь на 2016 рік також не передбачені кошти на компенсацію за послуги звязку. Таким чином, відповідач не має законних підстав та фінансового забезпечення для укладання договору з позивачем або прийняття звітів за формою № 2 пільга, для компенсації позивачу за надані послуги звязку громадянам у 2016 році. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Укртелеком є оператором телекомунікацій і включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації. Позивач надає телекомунікаційні послуги фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

Згідно статті 63 Закону України Про телекомунікації телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ № 295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Закону України Про жертви нацистських переслідувань, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку, Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Закону України Про охорону дитинства, Закону України Про прокуратуру, Закону України Про Національну поліцію, Закону України Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації в Україні, Кодексу Цивільного захисту України, Закону України Про Службу безпеки України, Закону України «Про освіту», Закону України Про позашкільну освіту, Закону України Про бібліотеки і бібліотечну справу, Закону України Про культуру, Закону України Про музеї і музейну справу, Закону України Про захист рослин та Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389 для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обовязковості договірних відносин сторін на відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян, оскільки зобовязання сторін виникають безпосередньо із законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Верховною Радою України 20.12.2016 прийнято Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України», згідно якого ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України доповнено п.п. 20-4, яким визначено, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг звязку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення - є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг міста Мелітополь є ОСОБА_1 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п.8 Порядку № 256).

Як свідчать вивчені матеріали, у період з січня 2016 року по квітень 2017 року позивачем надавалися телекомунікаційні послуги споживачам телекомунікаційних послуг, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, які мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством. Переліки споживачів-пільговиків за видами пільг складено за формою № 2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг « 2-пільга», та «Інструкції про порядок її заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 № 1172/14439, та в паперовому та електронному вигляді направлялись щомісячно ОСОБА_1 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області для відшкодування позивачу пільг, наданих споживачам телекомунікаційних послуг (належним чином засвідчені копії надано до матеріалів справи).

Позивачем понесені витрати на надання послуг звязку означеним категоріям пільговиків на загальну суму 1003120,76 грн., в підтвердження чого позивачем надано розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за відповідні періоди (форми № 2-пільга).

Всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг в сумі 1003120,76 грн. у період з січня 2016 року по квітень 2017 року відповідачем не відшкодовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, п. 5 Порядку № 256 передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, в тому числі пільг з послуг зв'язку.

У відповідності до п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований осіб, які мають право на пільги, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 29.01.2003 № 117, структурний підрозділ з соціального захисту щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги (з актами форми « 2-пільга»), і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжності, до уточнення цієї інформації, та складає акти звіряння розрахунків за надані пільговиками послуги згідно з формою « 3-пільга». Акти звіряння складаються за формою «№ 3-пільга», встановленою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.03.2003 № 83 «Про затвердження форми № 3-пільга».

Зауважень та розбіжностей, коригувань до актів форми « 2-пільга» за період за період з січня 2016 року по квітень 2017 року позивачу відповідачем не надано, акти звіряння розрахунків за формою « 3-пільга» протягом цього періоду відповідачем не складалися, на підпис позивачу не надсилалися, до розпорядників коштів вищого рівня для фінансування не доводилися.

Отже, складання актів встановленої форми, надання їх позивачу та надсилання до державних органів для виділення фінансування відноситься відповідно до вимог законодавства до обов'язків відповідача, як головного розпорядника коштів місцевого бюджету, які останній не виконав.

Позивачем направлялись на адресу відповідача акти форми « 2-пільга» в період надання послуг рекомендованою кореспонденцією з супроводжувальними листами з питань необхідності відшкодування пільг з оплати послуг звязку. Листи позивача з вимогою відшкодування пільг залишені відповідачем без розгляду та реагування, акти форми « 2-пільга» разом із супровідними листами поверталися відповідачем без прийняття їх на облік з формулюванням «через відсутність субвенцій із державного бюджету».

Зокрема, листом № 300/01-1-07 від 05.02.2016 відповідач повідомив, що не буде відшкодовувати витрати оператора в 2016 році у звязку з відсутністю запланованих видатків в Законі України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Також на лист позивача від 08.05.2017 № 32/2-3-258 щодо відшкодування у квітні 2017 року пільг за надані телекомунікаційні послуги відповідач повідомив, що з державного бюджету України асигнування на надання пільг та компенсацій з послуг звязку окремим категоріям громадян не надаються, ОСОБА_1 соціального захисту населення вносило пропозиції до проекту міського бюджету на 2017 рік на відшкодування пільг та компенсацій з послуг звязку, проте на теперішній час у міському бюджеті на 2017 рік зазначені вище видатки не передбачені. У звязку з зазначеним, ОСОБА_1 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області на даний час не має законних підстав відшкодовувати витрати, повязані з наданням пільг на послуги звязку пільгової категорії громадян, та повертає розрахунки видатків на відшкодування витрат форма-2 пільга у квітні 2017 року.

Заперечення відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування суд вважає безпідставними та зазначає, що законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Крім того, приписами ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» прямо визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів з відповідача.

Вимогами ст. 3 вказаного Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, відсутність бюджетних коштів у відповідача не є підставою для звільнення від виконання зобовязання та відповідальності за порушення зобов'язання. Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 по справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, ОСОБА_1 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і це не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Посилання відповідача на обовязковість укладання договору, суд вважає безпідставним. Надання пільговим споживачам телекомунікаційних послуг передбачена вимогами чинного законодавства України. Відсутність договору про надання послуг електрозвязку громадянами пільгових категорій в 2016 та 2017 році та актів звіряння розрахунків за формою 3-пільга свідчить про неналежне виконання відповідачем вимог чинного законодавства України.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем зобовязання щодо компенсації позивачу вартості наданих телекомунікаційних послуг у період з січня 2016 року по квітень 2017 року в розмірі 1003120,76 грн. у встановленому законом порядку не виконані, що свідчить про порушення зобовязання. Оскільки відповідач не надав суду доказів відшкодування позивачем понесених витрат, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості в сумі 1003120,76 грн. обґрунтовані, підтверджені доданими матеріалами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Позивач заявив клопотання про повернення з державного бюджету переплаченої суми судового збору у розмірі 1929,75 грн., яке судом задоволено, про що судом виноситься відповідна ухвала.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Б. Хмельницького, 68-А, ідентифікаційний код 03193086) на користь публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії ПАТ Укртелеком (69005, місто Запоріжжя, пр. Соборний, 133, ідентифікаційний код 21560766, на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334,76 грн. (один мільйон три тисячі сто двадцять грн. 76 коп.) вартості наданих телекомунікаційних послуг та 15046,81 грн. (п'ятнадцять тисяч сорок шість грн. 81 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 12 липня 2017 року.

Суддя В.В. Носівець