ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 р. Справа № 909/472/17
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія

"Європейське бюро реструктуризації",

вул. Якіра, буд. 10 А, офіс 12, м. Київ, 04119;

до відповідача: Приватного підприємства "Фармацевтична компанія "Здорова родина",

АДРЕСА_1, 76018;

про: стягнення 1 072 958,15грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №б/н від 10.04.2017р.);

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат, (довіреність №26 від 01.03.2017р., посвідчення №553 від 31.03.2006р.).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейське бюро реструктуризації", звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом, про стягнення з відповідача - Приватного підприємства "Фармацевтична компанія "Здорова родина", 1 072 958,15грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.17р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

При цьому, судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р. (набрала чинності для України 11.09.1997р.), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із ст.32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах Буланов та Купчик проти України заяви №№ 7714/06, 23654/08 від 09.12.2010р., Чуйкіна проти України № 28924/04 від 13.01.2011р.).

В судовому засіданні 04.07.17р. оголошувалась перерва до 11.07.17р.

Представник позивача, в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги, вказуючи при цьому, на:

- укладення між ТОВ "Фрам Ко" (Постачальник) та ПП "Фармацевтична компанія "Здорова родина" (Покупець/відповідач) Договору поставки товару №2669 від 24.11.14р., на виконання умов якого, Постачальник передав у власність Покупцю, в період з 18.02.17 по 21.03.17р., по товарно-транспортних накладних, товар (медичні вироби), на загальну суму 1 072 958,15грн.;

- неналежне виконання Покупцем взятих на себе договірних зобов"язань в частині здійснення розрахунків за отриманий товар, внаслідок чого, неоплаченою залишилась його вартість в розмірі 1 072 958,15грн.;

- укладення між позивачем -ТОВ "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (Фактор) та ТОВ "Фрам Ко" (Клієнт) Договору про надання послуги факторингу №Ф230317/1 від 23.03.17р., згідно умов якого, Клієнт відступив Фактору своє право грошової вимоги до відповідача за Договором поставки товару №2669 від 24.11.14р., в розмірі 1 072 958,15грн.;

- повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги №23/03 від 10.05.17р., з наданням триденного строку для оплати грошових коштів в сумі 1 072 958,15грн.;

- невиконання відповідачем свого зобов"язання щодо оплати позивачу 1 072 958,15грн.;

- приписи ст.ст. 509,512, 513, 526, 527, 1077-1082 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача, в судовому засіданні, факт отримання товару за Договором поставки №2669 від 24.11.14р., в період 18.02.17 по 21.03.17р., на загальну суму 1 072 958,15грн. - підтвердив. Разом з тим, просить суд взяти до уваги платіжні доручення №19060 від 20.02.17р., №19121 від 24.02.17р., №19211 від 27.02.17р., №19299 від 06.03.17р., №19466 від 14.03.17р., якими відповідач перерахував ТОВ "Фрам Ко" 598 823,14грн., за поставлений товар, а тому вважає, що станом на дату подання позову, сума невиконаного грошового зобов"язання відповідача перед позивачем складає 474 135,01грн., а не 1 072 958,15грн., як вказує ТОВ "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (відзив на позовну заяву вх№10552/17 від 04.07.17р.). Водночас, представник відповідача, заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості сторонам врегулювати даний спір в добровільному порядку.

Представник позивача, в судовому засіданні, заперечив проти заявленого відповідачем клопотання, вважає що такі дії ПП "Фармацевтична компанія "Здорова родина" спрямовані на умисне затягування судового процесу та ухилення від виконання грошового зобов"язання.

З"ясувавши обставини, на яких ґрунтується заявлене відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, суд прийшов до висновку, про відмову в її задоволенні, з огляду на те, що даний спір за № 909/472/17, перебуває в провадженні господарського суду Івано-Франківської області з 22 травня 2017р., і відповідач не був позбавлений права та можливості самостійно (без державного втручання) ліквідувати наявний між сторонами правовий конфлікт та врегулювати розбіжності на погоджених між позивачем та відповідачем умовах. Більше того, приписами ч.1 ст.69 Господарського процесуального кодексу України, встановлено строк у який має бути вирішено спір господарським судом - не більше двох місяців з дня одержання позовної заяви (в даному випадку такий строк спливає 22 липня 2017р.).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (Постачальник) та Приватним підприємством "Фармацевтична компанія "Здорова родина" (Покупець/ відповідач) укладено Договір поставки товару №2669 від 24.11.2014р.

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов"язується передавати у власність Покупця лікарські засоби, вироби медичного призначення (медичні вироби), та інше, а Покупець зобов"язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Загальна кількість товару, що має бути поставлений, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), ціна товару встановлюється сторонами в видаткових накладних. Постачання товару здійснюється партіями. Партією товару є товар, наведений в одній видатковій накладній (п.1.2.Договору).

Пунктами 4.1., 4.3. Договору, обумовлено, що строк оплати товару, сума кожної поставки, вказуються у накладних. Суми оплати за товар, які Постачальник отримує від Покупця, зараховуються Постачальником в рахунок оплати по накладних, які не сплачені та строк оплати яких настав.

Дослідженням обставин справи судом встановлено, що на виконання умов договірних відносин, Постачальник передав у власність Покупця, в період 18.02.17 по 21.03.17р., по товарно-транспортних накладних (т.1 а.с.38-250, т.2 а.с.1-27, 93-250, т.3 а.с.1-237, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-64, 91-210), товар (медичні вироби), на загальну суму 1 072 958,15грн. У вищевказаних товарно-транспортних накладних, встановлено строк оплати - 30 днів з моменту одержання товару.

Однак, відповідач не довів перед судом належного виконання взятих на себе договірних зобов"язань, щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, згідно Договору поставки товару №2669 від 24.11.14р., зазначеного в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (Фактор/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (Клієнт) укладено Договір надання послуги факторингу №Ф230317/1 від 23.03.2017р.

За цим Договором, Фактор зобов"язується передати грошові кошти в сумі 1 072 958,15грн. у розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов"язується відступити Факторові своє право грошової вимоги за Договором поставки товару №2669 від 24.11.2014р. до ПП "Фармацевтична компанія "Здорова родина" в розмірі 1 072 958,15грн. (п.1.1 Договору).

Договір поставки товару №2669 від 24.11.2014р., Договір надання послуги факторингу №Ф230317/1 від 23.03.2017р., укладені між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (ст.204 Цивільного кодексу України).

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

В силу ст.1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Частиною 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, обумовлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Повідомленням №23/03 від 10.05.17р. (т.1 а.с.33-34), позивач належним чином сповістив відповідача про відступлення права грошової вимоги, в розмірі 1 072 958,15грн., у відповідності до укладеного між Клієнтом і Фактором Договору надання послуги факторингу №Ф230317/1 від 23.03.2017р. та вимагав перерахувати на рахунок позивача у триденний строк грошові кошти в розмірі 1 072 958,15грн. Однак, доказів належного реагування відповідачем суду не пред"явлено.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

Згідно п.1 ч. 1, ч.2 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов"язанні може бути змінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов"язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов"язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Станом на 17.07.17р., в матеріалах справи відсутні відомості, які підтвердили б сплату відповідачем 1 072 958,15грн.

Що стосується посилання відповідача на платіжні доручення №19060 від 20.02.17р., №19121 від 24.02.17р., №19211 від 27.02.17р., №19299 від 06.03.17р., №19466 від 14.03.17р., якими відповідач, перерахував ТОВ "Фрам Ко" 598 823,14грн., за поставлений товар, і як наслідок, на думку відповідача, сума невиконаного грошового зобов"язання перед позивачем складає 474 135,01грн., то, у вищевказаних первинних документах - платіжних дорученнях (т.6 а.с.75-79), в графі "призначення платежу" відсутнє посилання на конкретні видаткові чи товарно - транспортні накладні, що позбавляє суд можливості встановити факт оплати поставленого товару, саме в період з 18.02.17 по 21.03.17р., в межах суми предмету спору.

Водночас, приписами п. 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. № 22 (із змінами та доповненнями), встановлено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Відповідно до роз'яснень Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України, викладених у листі № 06-10/10-1215 від 29.10.2004р., питання віднесення платежу, у призначенні якого не зазначено періоду, в якому надані послуги чи товар, має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів таким чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів - згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості, в тому числі, що підлягає стягненню на підставі судових рішень, платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення, тобто позивач має спрямувати кошти, які сплачуються відповідачем без чіткого зазначення призначення платежу, в першу чергу на погашення боргу, який виник раніше.

В даному випадку, пунктом 4.3. Договору поставки товару №2669 від 24.11.14р., сторонами погоджено, що суми оплати за товар, які Постачальник отримує від Покупця, зараховуються Постачальником в рахунок оплати по накладних, які не сплачені та строк оплати яких настав. Таким чином, з урахуванням п. 4.3. Договору та відсутністю у платіжних дорученнях (т.6 а.с.75-79), в графі "призначення платежу" посилання на конкретні видаткові чи товарно - транспортні накладні, суму сплачених Покупцем грошових коштів, Постачальником зараховано в рахунок часткової оплати вартості поставленого товару, в порядку черговості, починаючи із суми боргу, що виникла у найдавніший період.

За увесь період дії Договору поставки товару №2669 від 24.11.14р., відповідачем отримано товар на загальну суму 7 537 677,19грн. та частково оплачено його вартість в розмірі 6 431 475,95грн. Як вбачається з довідки ПАТ "Банк Софіївський" №50/297 від 13.07.2017р., від клієнта ПП "Фармацевтична компанія "Здорова родина" за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., на поточний рахунок ТОВ "Фрам Ко" зараховані грошові кошти в загальній сумі 2 943 061,20 грн. (т.8 а.с.9-12); довідки ПАТ "ОСОБА_3 ОСОБА_2" №В в-01/1840 від 14.07.2017р., виписки ПАТ "ОСОБА_3 ОСОБА_2", від контрагента ПП "Фармацевтична компанія "Здорова родина" за період з 01.01.2016р. по 23.06.2017р. на поточний рахунок ТОВ "Фрам Ко" надійшли грошові кошти в загальній сумі 3 488 414,75грн. (т.8 а.с.13-19). Таким чином, різниця між поставленим та оплаченим товаром складає 1 106 201,24 грн. (7 537 677,19грн. - 6 431 475,95грн.). При цьому, позивачу у відповідності до умов Договору надання послуги факторингу №Ф230317/1 від 23.03.2017р., передано право вимоги на суму 1 072 958,15 грн., що являється предметом розгляду даного спору.

Разом з тим, матеріали справи містять реєстри податкових накладних, неоплачених видаткових накладних, банківських виписок (т.2 а.с.68-92, т.7 а.с.1-291), переданих Клієнтом Фактору, з яких вбачається сума невиконаного божником грошового зобов"язання за Договором поставки товару №2669 від 24.11.2014р. - 1 072 958,15грн.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов"язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Розподіл обов"язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов"язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено та документально підтверджено факт набуття у нього права вимоги стягнення з відповідача 1 072 958,15грн., у відповідності до Договору надання послуги факторингу №Ф230317/1 від 23.03.2017р.

Відповідач не довів перед судом належними та допустимими доказами, як цього вимагають приписи ст.34 Господарського процесуального кодексу та вищезазначені правові норми, сплату суми позовної вимоги, наведеної у позові.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 509, 512, 514, 516-518, 525, 526, 626-629, 1077, 1078, 1082 Цивільного кодексу України, 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.33, 34, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Фармацевтична компанія "Здорова родина", АДРЕСА_1, 76018 (ідентифікаційний код 34078368) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації", вул. Якіра, буд. 10 А, офіс 12, м. Київ, 04119 (ідентифікаційний код 39704618) 1 072 958,15грн. (один мільйон сімдесят дві тисячі дев"ятсот п"ятдесят вісім грн. 15коп.) - заборгованості, 16 094,37грн. (шістнадцять тисяч дев"яносто чотири грн. 37коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.07.17р.

Суддя С.Кобецька