ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" липня 2017 р. Справа № 918/601/15

Суддя Марач В.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства "Завод" Технопривод" на дії органу ДВС

у справі

за позовом ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Завод "Технопривод"

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, розпорядника майна ОСОБА_1 акціонерного товариства "Завод "Технопривод" ОСОБА_3

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 153 439, 02 грн

Представники:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: ОСОБА_4 - представник;

від розпорядник майна ПАТ "Завод "Технопривод": ОСОБА_5 - представник;

від органу ДВС: ОСОБА_6- представник.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 10 по 18 липня 2017 року.

ВСТАНОВИВ:

03.06.2015 року до Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_2 надійшла позовна заява від 28.05.2015 року про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 153 439, 02 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.07.2015 року позов задоволено частково та стягнено з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Завод "Технопривод" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 116 802, 28 грн.

17.08.2015 року на виконання рішення Господарським судом Рівненської області видано наказ № 918/601/15.

11.05.2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду боржник, не погоджуючись з діями державного виконавця, вчиненими в ході примусового виконання наказу № 918/601/15 від 17.08.2015 року, подав відповідну скаргу, в якій просить суд:

- Визнати дії головного державного виконавця Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_6 щодо опису та арешту майна ПАТ "Завод "Технопривод" в межах зведеного виконавчого провадження №53210698 незаконними;

- Постанови державного виконавця Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про опис та арешт майна боржника та призначення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні від 27.02.2017 року у зведеному виконавчому провадженні №53210698 визнати незаконними та скасувати.

Ухвалою суду від 15.05.2017 року вказану скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні.

09.06.2017 року від боржника надійшла заява про зменшення вимог скарги, шляхом виключення вимоги про визнання дій головного державного виконавця Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_6М щодо опису та арешту майна боржника в межах зведеного виконавчого провадження №53210698 незаконними.

Вказана заява приймається судом до розгляду як така, що подана в порядку ст. 22 ГПК України.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав скаргу на дії органу ДВС з урахування заяви про зменшення вимог в повному обсязі.

Представники органу ДВС, стягувача, розпорядника майна в судовому засіданні заперечили проти вимог скарги, оскільки дія мораторію не поширюється на вимоги колишніх працівників про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а відтак орган ДВС мав право вчиняти дії, спрямовані на примусове виконання судового рішення.

Суд, розглянувши скаргу, встановив таке.

17.08.2015 року на виконання рішення суду від 16.07.2015 року у справі № 918/601/15 видано наказ, яким стягнено з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Завод "Технопривод" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 116 802, 28 грн.

22.12.2016 року постановою органу ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу № 918/601/15 від 17.08.2015 року.

22.12.2016 року постановою органу ДВС вказаний наказ у порядку ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" приєднано до зведеного виконавчого провадження.

27.02.2017 року органом ДВС у рамках зведеного виконавчого провадження винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

27.02.2017 року органом ДВС у рамках зведеного виконавчого провадження винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 15 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що з моменту порушення провадження справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Тобто, з моменту порушення провадження стосовно боржника справи про банкрутство, він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів.

Після порушення провадження у справі про банкрутство привілейовано застосовуються норми Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відтак є певні обмеження та виключення у застосуванні до боржника всіх дій передбачених Законом України "Про виконавче провадження", пов'язаних з виконанням рішень судів.

Слід зазначити, що норми Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають підстав зупинення виконавчого провадження за вимогами, на які не поширюється дія мораторію.

Разом з тим, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює спеціальний статус та порядок розпорядження майном та коштами боржника, відносно якого триває провадження у справі про банкрутство.

Отже, після порушення провадження у справі про банкрутство, за вимогами до боржника, на які не поширюється дія мораторію, здійснюються заходи примусового виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" та з врахуванням особливостей визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" задля забезпечення обліку і схоронності майна боржника та можливості задоволення вимог кредиторів.

Відсутність в даному випадку підстав для зупинення виконавчого провадження, враховуючи порушення відносно боржника справи про банкрутство, не звільняє державного виконавця від дотримання умов та порядку вчинення дій з майном та коштами такого боржника з врахуванням особливостей, визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, накладення арештів чи інших обмежень на майно боржника, стосовно якого порушено провадження у справі про банкрутство, будь-яким органом, окрім господарського суду який розглядає справу про банкрутство є порушенням чинного законодавства України.

Крім того, відповідно до п.п.1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Відповідно до п. 10 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинна бути, зокрема, відмітка про роз'яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця.

Крім того, за умовами п.п. 3, 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Таким чином, судом встановлено, що приймаючи постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 27.02.2017 року державний виконавець не надав передбачений чинним законодавством десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника для досягнення згоди щодо вартості майна, чим позбавив сторін можливості скористатися правом на визначення вартості майна за взаємною згодою.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд приходить до висновку, що дії органу ДВС по винесенню постанов про опис та арешт майна боржника та призначення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні від 27.02.2017 року є неправомірними, оскільки не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

З огляду на викладене, суд визнає доводи скаржника правомірними, а його скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п.9.13. Постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України") за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства "Завод "Технопривод" на дії державного виконавця Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області задоволити.

2.Визнати недійсними постанови державного виконавця Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про опис та арешт майна ОСОБА_1 акціонерного товариства "Завод "Технопривод" та призначення суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні від 27.02.2017 року у зведеному виконавчому провадженні №53210698.

Суддя Марач В.В.