ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2017 р. Справа № 911/1653/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське зерно»

до Публічного акціонерного товариства «Птахофабрика «Васильківська»

про стягнення 395 923,96 грн Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 3005 від 30.05.2017);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське зерно» (далі позивач) звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства «Птахофабрика «Васильківська» (далі відповідач) про стягнення 395 923,96 грн заборгованості, з яких: 313 880,90 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар, 25 499,68 грн пені та 10 727,41 грн 10 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.05.2017 порушено провадження у справі № 911/1653/17, розгляд справи призначено на 07.07.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.07.2017 розгляд справи відкладено на 14.07.2017.

14.07.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача разом з листом № 328 від 12.07.2017 (вх. № 14222/17 від 14.07.2017) надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог № 327 від 12.07.2017, згідно якої останній на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 253 880,90 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар, 25 499,68 грн пені та 10 727,41 грн 10 % річних, оскільки після порушення провадження у справі відповідач сплатив позивачу 60 000 грн. Вказана заява прийнята судом.

У судовому засіданні 14.07.2017 представник позивача підтримав задоволення позовних вимог повністю з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач у судове засідання 14.07.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представників відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське зерно» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Птахофабрика «Васильківська» (Покупець) укладено договір поставки № 3012, згідно якого постачальник зобовязався передати у власність покупця білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми, а покупець прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 3.1 договору поставка товару здійснюється партіями протягом усього терміну дії договору.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору ціна товару, що поставляється відповідно до договору, вказується у видаткових накладних постачальника. У вартість товару включаються усі витрати постачальника згідно з базисом поставки. Загальна вартість договору визначається як вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до видаткових накладних постачальника. Зміна загальної вартості договору здійснюється також у разі поставки додаткових партій і підписання уповноваженими представниками сторін додаткових угод на поставку таких партій товару.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100 % оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної постачальника.

Договір набуває чинності з 01 січня 2017 року і діє по 31 грудня 2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань по договору (п. 11.2 договору).

Судом встановлено, що на виконання п. 1.1 договору поставки № 3012 від 30.12.2016 позивачем 09.01.2017, 20.01.2017 та 27.01.2017 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 527 880,90 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000165 від 09.01.2017 на суму 174 719,20 грн, № РН-0000828 від 20.01.2017 на суму 174 995 грн та № РН-0001182 від 27.01.2017 на суму 178 166,70 грн (а.с. 29-30), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору та довіреностями № 6 від 06.01.2017, № 27 від 19.01.2017 та № 40 від 26.01.2017 (а.с. 31-33).

Відповідач сплатив позивачу 214 000 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 34), решту боргу не сплатив, внаслідок чого станом на момент порушення провадження у справі (31.05.2017) борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар склав 313 880,90 грн (527 880,90 грн 214 000 грн), що підтверджується банківською випискою (а.с. 34) та не спростовано відповідачем.

Після порушення провадження у справі (31.05.2017) відповідач сплатив позивачу 60 000 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 48), внаслідок чого на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар склав 253 880,90 грн (313 880,90 грн 60 00 грн), що підтверджується банківськими виписками (а.с. 34, 48) та не спростовано відповідачем.

Предметом позову, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 46-47), є вимоги про стягнення 253 880,90 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар, 25 499,68 грн пені та 10 727,41 грн 10 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1 договору поставки № 3012 від 30.12.2016 позивачем 09.01.2017, 20.01.2017 та 27.01.2017 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 527 880,90 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000165 від 09.01.2017 на суму 174 719,20 грн, № РН-0000828 від 20.01.2017 на суму 174 995 грн та № РН-0001182 від 27.01.2017 на суму 178 166,70 грн (а.с. 29-30), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору та довіреностями № 6 від 06.01.2017, № 27 від 19.01.2017 та № 40 від 26.01.2017 (а.с. 31-33); відповідач сплатив позивачу 214 000 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 34), решту боргу не сплатив, внаслідок чого станом на момент порушення провадження у справі (31.05.2017) борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар склав 313 880,90 грн (527 880,90 грн 214 000 грн), що підтверджується банківською випискою (а.с. 34) та не спростовано відповідачем; після порушення провадження у справі (31.05.2017) відповідач сплатив позивачу 60 000 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 48), внаслідок чого на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар склав 253 880,90 грн (313 880,90 грн 60 00 грн), що підтверджується банківськими виписками (а.с. 34, 48) та не спростовано відповідачем.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 253 880,90 грн боргу, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 253 880,90 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором поставки № 3012 від 30.12.2016, позивачем за період з 28.01.2017 по 15.05.2017 нараховано 25 499,68 грн на суму боргу 313 880,90 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10 % річних від простроченої до оплати суми (п. 8.3 договору).

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 13), арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 28.01.2017 по 15.05.2017, нарахованої на суму боргу 313 880,90 грн складає 25 454,45 грн. Відтак, вимога про стягнення 25 499,68 грн підлягає частковому задоволенню у розмірі 25 454,45 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором поставки № 3012 від 30.12.2016, позивачем за період з 28.01.2017 по 15.05.2017 нараховано 10 727,41 грн 10 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив, що сторонами п. 8.3. договору встановлений обовязок покупця сплатити постачальнику 10 % річних у випадку прострочення оплати поставленого товару згідно ст. 625 Цивільного кодексу України

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування 10 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку 10 % річних (а.с. 13), арифметично вірний розмір 10 % річних, нарахованих за період з 28.01.2017 по 15.05.2017 становить загалом 9 287,43 грн 10 % річних. Відтак, вимога про стягнення 10 727,41 грн 10 % річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 9 287,43 грн 10 % річних.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 253 880,90 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар, 25 454,45 грн пені та 9 287,43 грн 10 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Птахофабрика «Васильківська» (08653, Київська обл., Васильківський район, селище Зелений Бір, вулиця Радянська, будинок 19; ідентифікаційний код 05513193) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське зерно» (36007, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 32А; ідентифікаційний код 30044094) 253 880 (двісті пятдесят три тисячі вісімсот вісімдесят гривень) 90 коп. боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № РН-0000165 від 09.01.2017, № РН-0000828 від 20.01.2017, № РН-0001182 від 27.01.2017 згідно договору поставки № 3012 від 30.12.2016, товар, 25 454 (двадцять пять тисяч чотириста пятдесят чотири гривні) 45 коп. пені, 9 287 (девять тисяч двісті вісімдесят сім гривень) 43 коп. 10 % річних та 5 229 (пять тисяч двісті двадцять девять гривень) 34 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 18.07.2017

Суддя П.В.Горбасенко