РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017Справа №910/8797/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальності "Глубур-Сервіс"

до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії, Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Жарун Т.А. - за довіреністю;

від відповідача: Абросімов С.С. - за довіреністю,

від третьої особи: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальності "Глубур-Сервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" про зобов'язання відповідача перерахувати грошові кошти в сумі 4 250 000,00 грн із поточного рахунку №0288.980 Товариства з обмеженою відповідальності "Глубур-Сервіс" в Публічному акціонерному товаристві "Діамантбанк" на рахунок №7068 у Казначействі України, зазначивши призначення платежу - *;101;38333682;14010100; Сплата ПДВ за квітень 2017р. Перераховано по т/с 10.05.2017 р, посилаючись на те, що зазначені грошові кошти надійшли на рахунок позивача після запровадження в Публічному акціонерному товаристві "Діамантбанк" тимчасової адміністрації, а тому, на зазначену суму не поширюються обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою суду від 01.06.2017 порушено провадження у справі №910/8797/17, розгляд справи призначено на 23.06.2017.

12.06.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли підтвердження про відсутність аналогічного спору, клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

22.06.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

23.06.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що грошові кошти, які є предметом даного спору з 24.04.2017 по 04.05.2017 знаходились на окремому аналітичному рахунку балансового рахунку 2900 та за заявкою позивача перебували в процесі купівлі іноземної валюти, тобто фактично знаходились у власності позивача, тому дані кошти не можна вважати такими, на які поширюються виключення передбачене п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В судовому засіданні 23.06.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.06.2017 підтримав подане через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження у справі №910/8797/17 до набрання законної сили судовим рішенням Конституційного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням ст. 6, ч.1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст. 21, 22, ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України, в задоволенні якого судом відмовлено.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні 23.06.2017 підтримав, подане через канцелярію суду клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, яке судом розглянуто та задоволено.

Ухвалою суду від 23.06.2017 розгляд справи відкладено на 10.07.2017.

07.07.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, а також клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 10.07.2017 представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення, відповідно до яких підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.07.2017 подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення відповідно до яких проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засіданні 10.07.2017 не з'явився, проте, 10.07.2017 через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість явки представника в судове засідання, в зв'язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Згідно з п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

З огляду на викладене, враховуючи те, що про день, час та місце проведення судового засідання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого останній 04.07.2017 отримав копію ухвали про призначення розгляду справи на 10.07.2017, та не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, господарський суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників третьої особи, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 10.07.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глубур-Сервіс» (клієнт, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» (банк, відповідач) було укладено договір банківського рахунку № 13-03-29-000144.

Відповідно до п. 1.1. договору банк зобов'язується відкрити клієнту поточний рахунок № 0288.980 на підставі документів, визначених сукупністю нормативно-правових актів України, в тому числі Національного банку України; приймати і зараховувати на поточний рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з поточного рахунка та проведення інших операцій за поточним рахунком, передбачених чинним законодавством України, за умови, що клієнт погоджується з тарифами банку, чинними на момент надання зазначених послуг.

На виконання умов договору, банк відкрив на ім'я клієнта поточний рахунок № 0288.980.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 24.04.2017 № 264-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.04.2017 № 1684 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 24.04.2017 до 23.05.2017 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора банку, визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Старцевій Тетяні Володимирівні строком на один місяць з 24.04.2017 до 23.05.2017 включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 23.05.2017 № 2075 строк тимчасової адміністрації у відповідачі продовжено з 24.05.2017 до 23.06.2017 включно. Згідно з даним рішенням продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у відповідачі Старцевої Тетяни Володимирівни з 24.05.2017 до 23.06.2017 включно.

Як зазначав позивач, станом на дату запровадження у банку тимчасової адміністрації - 24.04.2017 на поточному рахунку позивача № 0288.980 знаходились кошти у розмірі 72 195,93 грн; після запровадження у відповідача тимчасової адміністрації, а саме, 04.05.2017, на поточний рахунок позивача надішли грошові кошти в сумі 4 250 000,00 грн.

12.05.2017 позивач звернувся до відповідача з платіжним дорученням № 16323 для перерахування коштів на загальну суму 4 250 000,00 грн із поточного рахунку позивача № 0288.980, який відкрито у відповідача, на рахунок №7068 у Казначействі України, код банку 899998, із призначенням платежу *; 101 ;38333682; 14010100; Сплата ПДВ за квітень 2017р. Перераховано по т/с 10.05.2017 р.

Проте, як зазначав позивач, платіжне доручення № 16323 відповідачем виконано не було та станом на день звернення з позовом до суду зазначені грошові кошти знаходяться на поточному рахунку позивача № 0288.980, який відкрито у відповідача.

Вимога позивача від 12.05.2017 про виконання платіжного доручення № 16323 щодо перерахування коштів на загальну суму 4 250 000,00 грн із поточного рахунку позивача № 0288.980, який відкрито у відповідача, на рахунок №7068 у Казначействі України, код банку 899998, із призначенням платежу *; 101 ;38333682; 14010100; Сплата ПДВ за квітень 2017р. Перераховано по т/с 10.05.2017 р, залишена відповідачем без задоволення.

В зв'язку з чим, позивач, посилаючись на те, що грошові кошти в сумі 4 250 000,00 грн надійшли після запровадження у відповідача тимчасової адміністрації, а тому на зазначену суму не поширюються обмеження встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з положеннями пункту 5 частини шостої статті 36 цього Закону, звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача виконати зазначене платіжне доручення.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначав про те, що грошові кошти в сумі 4 250 000,00 грн станом на день запровадження в банку тимчасової адміністрації були наявні на поточному рахунку позивача № 0288.980.

24.04.2017 о 09:09 год банком було проведено платіжне доручення позивача № 16318 з поточного рахунку № 0288.980 на суму 4 250 000,00 грн про перерахування коштів на рахунок № 290049003.980 в ПАТ «Діамантбанк» з призначенням платежу «Перерахування коштів на купівлю іноземної валюти зг. Заявки 291 від 24.04.2017 р. без ПДВ». Одночасно позивачем було подано засобами системи «Клієнт-Банк» заявку на купівлю валюти № 291 від 24.04.2017 на суму 8 900 000,00 російських рублів, яка мала бути виконана Банком не раніше ніж 25.04.2017.

Станом на кінець дня 24.04.2017 залишок коштів на поточному рахунку позивача №0288.980 становив 72 195,93 грн.

04.05.2017 через неможливість виконання операцій з купівлі іноземної валюти на виконання клієнтом зовнішньо-економічного договору згідно вище зазначеної заявки на купівлю валюти, згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», банком було повернуто з рахунку ПАТ «Діамантбанк» № 290049003.980 на поточний рахунок позивача № 0288.980 кошти в розмірі 4 250 000,00 з призначенням платежу «Повернення коштів, в зв'язку з введенням тимчасової адміністрації 24.04.2017. без ПДВ».

Таким чином, грошові кошти, які є предметом даного спору 24.04.2017 по 04.05.2017 знаходилися на окремому аналітичному рахунку балансового рахунку 2900 та за заявкою позивача перебували в процесі купівлі іноземної валюти (російський рубль), тобто фактично знаходилися у власності позивача, тому дані кошти не можна вважати такими, на які поширюються виключення передбачене п.5 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, як зазначав відповідач, на підставі рішення Правління Національного банку України від 22.06.2017 №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», 23.06.2017 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатору банку», яким запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Діамантбанк» строком на два роки з 24.06.2017 по 23.06.2019, що зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

За приписами частин 1-3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Отже, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Правління Національного банку України від 24.04.2017 № 264-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.04.2017 № 1684 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 24.04.2017 до 23.05.2017 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора банку, визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Старцевій Тетяні Володимирівні строком на один місяць з 24.04.2017 до 23.05.2017 включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 23.05.2017 № 2075 строк тимчасової адміністрації у відповідачі продовжено з 24.05.2017 до 23.06.2017 включно. Згідно з даним рішенням продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Відповідачі Старцевої Тетяни Володимирівни з 24.05.2017 до 23.06.2017 включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ч. 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті;1 1) сплати регулярного збору до Фонду; 2) витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті; 3) виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку; 4) виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю тощо, що надійшли до банку з дня початку здійснення процедури виведення банку з ринку; 4 1) виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги по вагітності та пологах, що надійшли на спеціальний рахунок у банку, відкриття якого передбачено законодавством України для юридичної особи, починаючи з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку; 5) виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку; 6) здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов'язкового продажу валюти.

Виходячи з положень частини 1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Отже, на підставі укладеного між сторонами договору банківського рахунку №13-03-29-000144 від 29.03.2013, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання розпорядження позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, вимоги юридичної особи здійснити певні дії на підставі договору банківського рахунку відносяться саме до майнових вимог інших кредиторів, на які розповсюджуються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Задоволення таких вимог здійснюється виключно у порядку, строки та у черговості, встановленій Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з положенням п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час дії тимчасової адміністрації дозволяється здійснювати перерахування тільки тих коштів які надійшли на рахунки фізичних та юридичних осіб починаючи з наступного дня після запровадження процедури Тимчасової адміністрації.

Таким чином згідно з положенням п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час запровадження Тимчасової адміністрації в банку, а саме з 24.04.2017 по 22.06.2017 позивач міг розпоряджатися виключно грошовими коштами які надійшли на його рахунок після 24.04.2017.

В свою чергу, як вбачається з виписки банку по рахунку позивача № 0288.980, відкритому в ПАТ «Діамантбанк», вхідний (21.04.2017) залишок коштів до руху коштів станом на 24.04.2017 становив 4 525 261,85 грн.

24.04.2017 позивачем було подано відповідачу платіжне доручення № 16318 про перерахування коштів з поточного рахунку № 0288.980 на суму 4 250 000,00 грн на рахунок № 290049003.980 в ПАТ «Діамантбанк» з призначенням платежу «Перерахування коштів на купівлю іноземної валюти зг. Заявки 291 від 24.04.2017 р. без ПДВ» та заявку на купівлю валюти № 291 від 24.04.2017 на суму 8 900 000,00 російських рублів.

Станом на кінець дня 24.04.2017 залишок коштів на поточному рахунку позивача - 72 195,93 грн.

Відповідно до довідки, виданої заступником керуючого дирекції ПАТ «Діамантбанк» у м. Кривий ріг, перераховані позивачем 24.04.2017 на рахунок 2900 кошти в сумі 4 250 000,00 грн для здійснення операції з купівлі іноземної валюти згідно заявки 291 від 24.04.2017 на суму 8 900 000,00 рос. рублів, не залучені у формі кредиту у будь-якому банку.

Згідно з п.п. 11 п. 6 Постанови Правління НБУ № 410 від 13.12.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», уповноважені банки зобов'язані для здійснення купівлі іноземної валюти за дорученням клієнтів попередньо зараховувати кошти в гривнях на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2900 «Кредиторська заборгованість за операціями з купівлі-продажу іноземної валюти, банківських та дорогоцінних металів для клієнтів банку». Із цього рахунку кошти можуть бути перераховані для купівлі іноземної валюти не раніше наступного операційного дня з дня зарахування гривень на цей рахунок за умови відсутності вимоги Національного банку України щодо надання висновків/документів/інформації, яка надіслана на адресу уповноваженого банку та містить заборону здійснювати надалі окремі операції клієнта та/або інших учасників фінансової операції (з урахуванням відомостей, що містяться у вимозі), передбаченої Інструкцією про порядок формування уповноваженими банками інформаційного файла, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 07.04.2016 № 247. Вимоги цього підпункту не поширюються на випадки купівлі іноземної валюти фізичними особами для виконання власних зобов'язань в іноземній валюті за кредитними договорами, укладеними з уповноваженими банками.

Враховуючи положення п.п. 11 п. 6 Постанови Правління НБУ № 410 від 13.12.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», заявка позивача на купівлю іноземної мала бути виконана не раніше 25.04.2017.

Проте, враховуючи, що вимоги позивача про перерахування коштів на купівлю іноземної валюти відносяться саме до майнових вимог кредитора, на них розповсюджуються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

04.05.2017 через неможливість виконання операцій з купівлі іноземної валюти згідно вище зазначеної заявки позивача на купівлю валюти, банком було повернуто з рахунку ПАТ «Діамантбанк» № 290049003.980 на поточний рахунок позивача № 0288.980 кошти в розмірі 4 250 000,00 з призначенням платежу «Повернення коштів, в зв'язку з введенням тимчасової адміністрації 24.04.2017. без ПДВ».

Як встановлено судом, 12.05.2017 позивач звернувся до відповідача з платіжним дорученням № 16323 для перерахування коштів на загальну суму 4 250 000,00 грн із поточного рахунку позивача № 0288.980, який відкрито у відповідача, на рахунок № 7068 у Казначействі України, код банку 899998, із призначенням платежу *; 101 ;38333682; 14010100; Сплата ПДВ за квітень 2017р. Перераховано по т/с 10.05.2017 р., проте зазначене платіжне доручення відповідачем виконано не було.

Проте, враховуючи, що позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів, згідно платіжного доручення № 16323 від 12.05.2017 за договором банківського рахунка у період запровадження у банку тимчасової адміністрації і такі вимоги відносяться до майнових вимог кредитора, на них розповсюджуються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Посилання позивача на те, що грошові кошти в сумі 4 250 000,00 грн надійшли на його рахунок 04.05.2017, тобто, після запровадження тимчасової адміністрації, а тому встановлені в п.1 ч.5 ст.36 наведеного Закону не застосовується в силу п. 5 ч. 6 ст.36 цього Закону, судом відхиляється з огляду на викладене нижче.

Як встановлено судом, відповідачем не було завершено технологічний цикл виконання операції з купівлі іноземної валюти за заявкою позивача від 24.04.2017 та згідно з платіжним дорученням № 16318 від 24.04.2017, враховуючи положення п.п. 11 п. 6 Постанови Правління НБУ № 410 від 13.12.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та у зв`язку з запровадженням в банку тимчасової адміністрації. Ці кошти було повернуто на поточний рахунок позивача № 0288.980.

Таким чином, кошти в сумі 4 250 000,00 грн, які 04.05.2017 були повернуті відповідачем на поточний рахунок позивача, не є коштами, що в розумінні п.5 ч.6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" надійшли на рахунок клієнта з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку, оскільки, спірні кошти знаходились на поточному рахунку позивача ще до введення в банку тимчасової адміністрації і у зв`язку з неможливістю виконання банком обов`язку платіжне доручення про купівлю валюти через запровадження тимчасової адміністрації, останнім повернуті на поточний рахунок позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 20.06.2017 у справі №910/12009/16.

Крім того, 23.06.2017 на підставі рішення Правління Національного банку України від 22.06.2017 №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатору банку», яким запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Діамантбанк» строком на два роки з 24.06.2017 по 23.06.2019, а отже здійснення будь-яких банківських операцій тому числі переказ грошових коштів, виконання платіжних доручень клієнтів неможливе.

Згідно п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Згідно п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Згідно ч. 2, 3 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено черговість задоволення вимог кредиторів банку, а саме: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Згідно ч. 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

З огляду на викладене, після початку процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Відтак, виходячи з вищевикладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача перерахувати грошові кошти в сумі 4 250 000,00 грн із поточного рахунку №0288.980 Товариства з обмеженою відповідальності "Глубур-Сервіс" в Публічному акціонерному товаристві "Діамантбанк" на рахунок №7068 у Казначействі України, зазначивши призначення платежу - *;101;38333682;14010100; Сплата ПДВ за квітень 2017р. Перераховано по т/с 10.05.2017 р.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення

17.07.2017

Суддя Спичак О.М.