ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р. Справа № 917/1915/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є.,

при секретарі Казаковій О.В.,

за участю представників:

1-го позивача - ОСОБА_1 - директор (паспорт НОМЕР_1), ОСОБА_2 - дов. від 22.12.2016,

2-го позивача - ОСОБА_3 - дов. б/н від 14.12.2016, ОСОБА_4 - дог. від 30.12.2016,

відповідача - ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1),

1-ї третьої особи - ОСОБА_2 - дов. № 480 від 12.05.2016,

2-ї третьої особи - не з'явився,

3-ї третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 2-го позивача (вх. №1713 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 04.04.2017 у справі № 917/1915/16,

за позовом 1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прометей", с. Карпилівка, Лубенський район, Полтавська область,

2. ОСОБА_5, с. Карпилівка, Лубенський район, Полтавська область,

до ОСОБА_6, м. Лубни, Полтавська область,

про визнання втрати особою корпоративних прав, -

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. ОСОБА_7, с. Карпилівка, Лубенський район, Полтавська області;

2. ОСОБА_8, с. Карпилівка, Лубенський район, Полтавська області;

3. Державного реєстратора Лубенської районної державної адміністрації, м. Лубни, Полтавська область

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.04.2017 року (суддя Гетя Н.Г.) позов задоволено частково. Припинено провадження в частині заявлених вимог СГ ТОВ "Прометей" на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України. В позові ОСОБА_5 відмовлено.

2-й позивач, ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 04.04.2017 року скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх апеляційних вимог 2-й позивач посилається на те, що відповідач вийшов з товариства в 2002 році, а справа вирішена згідно пункту 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань", який набрав чинності 01.07.2004 та яким введено порядок виходу з господарського товариства шляхом подачі відповідної заяви. Апелянт заперечує правомірність висновку суду першої інстанції про обов'язковість подання такої заяви в 2002 році та те, що момент коли була встановлена відсутність такої заяви є моментом з якого починає свій перебіг строк позовної давності, та вважає, що строк позовної давності почав свій перебіг з моменту, коли відповідач в 2016 році після чотирнадцятирічної перерви скористався своїм правом учасника товариства, та фактично вчинив рейдерське захоплення взявши участь в загальних зборах щодо зміни керівника, відкликав даний позов від співпозивача - СТОВ "Прометей" та заволодів матеріальними цінностями товариства шляхом фальсифікації акту інвентаризації. Апелянт також зазначає про наявність доказів повернення засновнику (учаснику) товариства ОСОБА_1 його частки статутного фонду у вигляді автомобіля САЗ 3508 1990 року випуску і відповідно його втрати корпоративного права, що підтверджується наданою накладною щодо передачі автомобіля та книгою надходжень товариства за 2002 рік, де відсутні надходження коштів за передачу автомобіля в рахунок частки в товаристві.

1-й позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його цілком обґрунтованим та законним, вважає, що судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права.

Відповідач в судовому засіданні вважає, що судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права, наполягає на правомірності рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач зазначає, що матеріали справи повністю спростовують доводи позивача і вказують на те, що ОСОБА_1 спірний автомобіль купив у СТОВ "Прометей", а не отримав як повернення засновнику (учаснику) товариства ОСОБА_1 його частки статутного фонду у вигляді автомобіля.

Третя особа, ОСОБА_7, відзиву на апеляційну скаргу не надала, в судовому засіданні підтримала вимоги 1-го позивача та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства.

Треті особи, ОСОБА_8 та Державний реєстратор Лубенської районної державної адміністрації, відзивів на апеляційну скаргу не надали, в судове засідання не з'явились та про причини неявки Харківський апеляційний господарський суд не сповістили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників 2-ї та 3-ї третіх осіб за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи 2-го позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.02.2000 засновниками сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прометей" підписано установчий договір та затверджено статут. До складу засновників ввійшли: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

В статутний фонд ТОВ "Прометей" повинно було бути внесено майно засновників вартістю17905 грн., яке передано з КСП "Карпилівське" . Розмір внесків становить:

1.ОСОБА_5 - 36 % від внеску до статутного фонду в сумі 6446 грн.;

2.ОСОБА_1 - 21% від внеску до статутного фонду в сумі 3760 грн.;

3.ОСОБА_7 - 32 % від внеску до статутного фонду в сумі 5729 грн. (фактично внесено 2516 грн., з них: 1829 грн. - вартість майнового паю, 687 грн. -заробітна плата, не було внесено 3213 грн.);

4.ОСОБА_8 - 11% від внеску до статутного фонду в сумі 1970 грн..

Як зазначає 2-й позивач, у квітні 2002 року ОСОБА_1 повідомив засновників, що не зможе приймати участі в роботі ТОВ "Прометей" та його вимогу йому було передано його частку статутного фонду. Він отримав автомобіль вартістю в 6500 грн. на 2004 рік. Як вбачається з листа Лубенського ВРЕР ДАІ автомобіль був знятий з обліку з СТОВ "Прометей" і проданий.

Позивач зазначив, що 16 квітня 2016 року ОСОБА_7 і ОСОБА_1 скликали загальні збори, вважаючи, що вони мають у статутному фонді ТОВ "Прометей" 53 відсотки, за яким обрали нового директора і внесли зміни до статуту ТОВ "Прометей".

В поясненнях до позову 2-й позивач зазначає, що отримання ОСОБА_1 майна товариства в рахунок оплати внеску до статутного капіталу (накладна від 23.04.2002) підтверджує втрату ним корпоративних прав. Також, таку втрату підтверджує протокол загальних зборів СТОВ "Прометей" від 12.03.2008, яким затверджено частки статутного капіталу та його розмір - 10 904 грн. Дана сума обумовлена тим, що капітал при створенні в розмірі 17 905 гри. зменшено на частку ОСОБА_1 в розмірі 3 760 грн., як такого, що вийшов з товариства, та зменшено на недовнесені ОСОБА_7 до капіталу кошти в сумі 3213 грн.

Звертаючись з позовом позивачі зазначили, що з витребуванням і отриманням своєї частки з майна статутного фонду СТОВ "Прометей" громадянин ОСОБА_1 втратив право учасника товариства і всі інші корпоративні права, які виникли у нього з часу внесення ним, передбаченого установчим договором, внеску при заснуванні СТОВ "Прометей".

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не надали суду належних доказів подачі ОСОБА_1 заяви про вихід та доказів виплати вартості частини майна товариства. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на те, що відповідачем до прийняття рішення у справі було подано заяву про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_5. Також, суд першої інстанції на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України припинив провадження по справі в частині заявлених вимог СТОВ "Прометей" у зв'язку з поданням до суду представником 1-го позивача СТОВ "Прометей" заяви про відмову від позову.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно статті 52 Закону України "Про господарські товариства" статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства.

Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень:

про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

про ліквідацію товариства.

Зміни до статуту, пов'язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.

Учаснику товариства з обмеженою відповідальністю, який повністю вніс свій вклад, видається свідоцтво товариства.

В статті 54 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Частиною першою статті 58 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

До компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю належить і питання виключення учасника з товариства.

Згідно зі ст. 64 Закону України "Про господарські товариства" учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Відповідно до пункту 4 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію: змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі;

2) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв'язку з юридичною особою;

3) документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону;

4) установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі;

5) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, та/або рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про примусове виключення із складу засновників (учасників) юридичної особи або ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі внесення змін, пов'язаних із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи.

У п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до ЦК та Закону про господарські товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

Відповідно до ст.ст. 54, 64 Закону України "Про господарські товариства" при виключенні учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі.

Судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачі не надали суду належних доказів подачі ОСОБА_1 заяви про вихід та доказів виплати вартості частини майна товариства як то передбачено Законом України "Про господарські товариства".

Посилання позивачів щодо повернення засновнику (учаснику) товариства ОСОБА_1 його частки статутного фонду у вигляді автомобіля САЗ 3508 1990 року випуску і відповідно його втрати корпоративного права як засновника є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, матеріали справи містять довідки Регіонального сервісного центру в Полтавській області Міністерства внутрішніх справ України ТСЦ 5343 №18 від 15.01.2016 року та №590 від 20.12.2016 року, з яких вбачається, що зокрема довідка ТСЦ 5343 №18 від 15.01.2016 року (том ІІ а.с.14) вказує на те, що вищевказаний автомобіль СТОВ "Прометей" був відчужений на підставі договору купівлі-продажу, а довідка №590 від 20.12.2016 року (том І а.с. 217) видана ТСЦ №5343 вказує на те, що вищезгаданий спірний автомобіль був придбаний гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

Вказані довідки повністю спростовують доводи позивача і вказують на те, що ОСОБА_1 спірний автомобіль купив у СТОВ "Прометей", а не отримав як повернення засновнику (учаснику) товариства ОСОБА_1 його частки статутного фонду у вигляді автомобіля.

Також, представником СТОВ "Прометей" до матеріалів справи була надана довідка Регіонального сервісного центру в Полтавській області Міністерства внутрішніх справ України ТСЦ № 5343 (№ 500 від 11.07.2017) про те, що спірний автомобіль 23.03.2014 був зареєстрований за СТОВ "Прометей".

Подані позивачами копії накладних №6 від 30.03.2004р., №12 від 23.04.2002р., актів передачі майна, протоколів зборів (том ІІ а.с.10-40) не підтверджують факту виходу ОСОБА_1 з СТОВ "Прометей" та отримання ним частки товариства.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що виплата частки ОСОБА_1 проводилася після затвердження загальними зборами учасників СТОВ "Прометей" звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і саме в строк до 12 місяців з дня виходу. Позивачі не надали до матеріалів справи також рішення загальних зборів про виключення ОСОБА_1, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства.

Також, з матеріалів справи не вбачається і позивачем не надано відповідного рішення загальних зборів ТОВ "Прометей" щодо порядку виплати частки ОСОБА_1 при його виході зі складу учасників (засновників).

Зі змісту пояснюючої записки (том ІІ а.с.32) вбачається що, ОСОБА_5 як директор СТОВ Прометей був обізнаний про те, що 23 квітня 2002 року згідно рішення зборів від 23.04.2002р., ОСОБА_1 в зв'язку з виходом зі складу засновників СТОВ "Прометей" забрав майно на суму 6 500,00 грн. - автомобіль САЗ 26-20, згідно поданої заяви. В березні 2004р. ОСОБА_1 звернувся з проханням допомогти переоформити автомобіль на себе. Після переоформлення з'ясувалося, що заява ОСОБА_1 про вихід з СТОВ "Прометей" та рішення зборів від 23.04.2002 року зникли і директор мав сам домовитися про подачу заяви ОСОБА_1 про вихід з товариства.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачі дізналися про те, що ОСОБА_1 не вийшов зі складу учасників СТОВ "Прометей" у 2004 році.

Крім того, матеріали справи містять протокол № 2 (том ІІ арк. спр. 119) зборів учасників СТОВ "Прометей" від 11.05.2012, підписаний всіма засновниками та скріплений печаткою товариства, де головою зборів є ОСОБА_1 з вказанням його частки в статутному капіталі, зареєстровані Державним реєстратором зміни до статуту від 17.05.2012 (том ІІ арк. спр. 120), а також, реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу СТОВ "Прометей" (том ІІ арк. спр. 62-65), яка підписана 27.02.2006 ОСОБА_5 як керівником та затверджена Лубенською райдержадміністрацією Полтавської області, згідно якої серед засновників вказаний ОСОБА_1

Наказом СТОВ "Прометей" від 01.12.2016 на підставі рішення загальних зборів засновників (учасників) СТОВ "Прометей" (оформлених протоколами № 5 від 16.04.2016, № 6 від 08.10.2016, № 7 від 30.11.2016) призначено директором даного товариства ОСОБА_1

Згідно статуту СТОВ "Прометей" (нова редакція), затвердженого загальними зборами учасників СТОВ "Прометей" (протокол № 6 від 08.10.2016) та зареєстрованого Духівською сільською радою Лубенського району Полтавської області за № 93, учасниками товариства є ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що матеріали справи не свідчать про те, що ОСОБА_1 вийшов зі складу товариства та не містять доказів виплати йому вартості частини майна товариства СТОВ "Прометей", тому необґрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_5

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч вимогам ст. 33 ГПК України позивач не надав суду належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог та не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу задоволення своїх вимог.

В частинах 1, 2 пункту 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 року зазначено наступне: "За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.".

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні позову саме у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю, а не через пропуск строку позовної давності.

Згідно з постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України, не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

На підставі вищевикладеного, доводи викладені 2-м позивачем в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Полтавської області від 04.04.2017 у справі № 917/1915/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу 2- позивача, ОСОБА_5, с. Карпилівка, Лубенський район, Полтавська область, на рішення господарського суду Полтавської області від 04.04.2017 у справі № 917/1915/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 04.04.2017 у справі № 917/1915/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Медуниця О.Є.