ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа № 909/260/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Кравчук Н.М., Матущак О.І.,

при секретарі судового засідання Коростенська О.І.,

за участю представників:

від позивача не зявився

від відповідачів не зявився

від третьої особи (скаржника) ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк», б/н від 06 червня 2017 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року (підписане 26.05.2017 року), суддя Фрич М.М.

у справі №909/260/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартет», м. Коломия

до відповідача ОСОБА_2 оціночної діяльності ОСОБА_3, що діє в складі ТзОВ «Віконт-Консалтинг», м. Київ

до відповідача ОСОБА_4 Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, м. Коломия

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 акціонерне товариство «БМ Банк», м. Київ

про визнання недійсним та скасування висновку про оцінку описаного та арештованого майна

в с т а н о в и в :

07 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Квартет» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів: ОСОБА_2 оціночної діяльності ОСОБА_3, що діє в складі ТзОВ «Віконт-Консалтинг» та ОСОБА_4 Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції; за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ПАТ «БМ Банк» про визнання незаконним і скасування звіту №201216/01 про незалежну оцінку ринкової вартості описаного і арештованого майна нежитлових приміщень загальною площею 8590,3 кв. м, що знаходяться за адресою: вул. Карпатська, 176, м. Коломия, Івано-Франківська область, та належать ТзОВ «Квартет», складений субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року по справі №909/260/17 провадження у справі до відповідача ОСОБА_2 оціночної діяльності ОСОБА_3, що діє в складі ТОВ «Віконт-Консалтинг» - припинено. Поряд з тим, суд відмовив в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_4 Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_3 не є суб'єктом підприємницької діяльності, що підтверджується інформацією, отриманою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а відтак не може бути стороною господарського судочинства. При цьому, суд зазначив, що враховуючи, що позиція позивача з приводу відповідача-1 по справі є неоднозначною, представник позивача в судове засідання не з'явився незважаючи на те, що ухвалою суду явка представника позивача в судове засідання визнана обов'язковою, суд не знайшов підстав для використання прав, наданих йому ч.2 ст.24 ГПК України щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем. Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі щодо ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову до відповідача-2, місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до спірного звіту №КН-201216/01 про незалежну оцінку ринкової вартості, оцінювачем є ОСОБА_3, ТзОВ «Віконт-Консалтинг», у звязку з чим, ОСОБА_4 Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції за проведення оцінки спірного майна відповідальності не несе, а відтак позовні вимоги, заявлені до відповідача-2 є безпідставними.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_5 акціонерне товариство «БМ Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року по справі №909/260/17 в частині припинення провадження до відповідача-1 та замінити первісного відповідача ОСОБА_2 оціночної діяльності ОСОБА_3 на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Віконт-Консалтинг» (м. Київ). Зокрема, зазначає, що в додаткових поясненнях від 22 травня 2017 року позивач зазначив, що вважає відповідачем юридичну особу ТОВ «Віконт-Консалтинг», чим на думку скаржника, позивач надав згоду на заміну неналежного відповідача належним.

Представник третьої особи (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року по справі №909/260/17 в частині припинення провадження до відповідача-1 та замінити первісного відповідача ОСОБА_2 оціночної діяльності ОСОБА_3 на належного відповідача ТзОВ «Віконт-Консалтинг» (м. Київ).

Поряд з тим, подав суду клопотання (б/н від 10 липня 2017 року) про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити наступне запитання: яка вартість нежитлових приміщень загальною площею 8590,3 кв. м, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Карпатська, 176, та належать ТзОВ «Квартет». Проведення експертизи просить доручити ТзОВ «Незалежний інститут судових експертиз» (м. Київ).

Представники сторін в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується витягом з реєстру поштових відправлень суду.

Слід зазначити, що в клопотанні (вих.№16144/3 від 21 червня 2017 року) Коломийський МР ВДВС просить суд розглядати апеляційну скаргу за відсутності його представника. Поряд з тим, в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

Відзиви на апеляційну скаргу на адресу суду не надходили.

У п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки явка представників сторін не визнавалась обовязковою, враховуючи належне повідомлення останніх про судове засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без їхньої участі.

Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи (скаржника), розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Колегією суддів встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2011 року між АТ «БМ Банк» та ТОВ «Краєвид» укладено кредитний договір №2011-1/26/DC. Виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 20 січня 2011 року, відповідно до умов якого ТОВ «Квартет» передав банку в іпотеку нежитлові приміщення загальною площею 8590, 3 кв. м, що знаходяться за адресою: вул. Карпатська, 176, м. Коломия, Івано-Франківська область.

11 жовтня 2016 року начальником ОСОБА_4 Коломийської МР державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №52618500 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_6 №2189 від 09 серпня 2013 року про стягнення з ТзОВ «Квартет» на користь ПАТ «БМ Банк» 1 915 564 грн. боргу (звернення стягнення провести на предмет іпотеки).

10 листопада 2016 року заступником начальника Коломийського МР ВДВС винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а 14 листопада 2016 року винесено постанову про призначення експерта ОСОБА_3 для участі у виконавчому провадженні №52618500 та зобовязано останнього надати висновок з питань ринкової вартості описаного майна боржника.

За результатами оцінки описаного та арештованого майна боржника, оформлено звіт №КН201216/01 від 20 грудня 2016 року про незалежну оцінку ринкової вартості майна боржника ТзОВ «Квартет», яка станом на 20 грудня 2016 року становила 16 858 989 грн.

Не погоджуючись з такою оцінкою майна, вважаючи її заниженою, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Квартет» в березні 2017 року звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів: ОСОБА_2 оціночної діяльності ОСОБА_3, що діє в складі ТзОВ «Віконт-Консалтинг» та ОСОБА_4 Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконним і скасування звіту №201216/01 про незалежну оцінку ринкової вартості описаного і арештованого майна нежитлових приміщень загальною площею 8590,3 кв. м, що знаходяться за адресою: вул. Карпатська, 176, м. Коломия, Івано-Франківська область, та належать ТзОВ «Квартет», складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3

З огляду на наведене, предметом позову в даній справі є вимога позивача про визнання незаконним і скасування звіту експерта оцінювача ОСОБА_3 про оцінку нерухомого майна, здійснену в межах виконавчого провадження.

Згідно з ч.3 ст.22 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Колегією суддів встановлено, що в межах виконавчого провадження №52618500 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_6 №2189 від 09 серпня 2013 року про стягнення з ТзОВ «Квартет» на користь ПАТ «БМ Банк» 1 915 564 грн. боргу, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлові будівлі загальною площею 8590,3 кв. м, що знаходяться за адресою: вул. Карпатська, 176, м. Коломия, Івано-Франківська область, та належать ТзОВ «Квартет», на виконання постанови заступника начальника Коломийського МР ВДВС від 14 листопада 2016 року експертом субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3 проведено оцінку вартості нерухомого майна, за результатами якої 20 грудня 2016 року оформлено звіт про незалежну оцінку ринкової вартості №КН-201216/01, що оспорюється позивачем.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання (ч.3 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Частиною 5 зазначеного вище Закону передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відтак, статтею 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено право сторін у виконавчому провадженні на оскарження оцінки майна до суду в 10-денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця про таку оцінку.

Відповідно до положень вказаного вище Закону оцінка майна є процесуальною дією державного виконавця, у звязку з чим, колегія суддів вважає, що приписи вищенаведеної норми надають стороні виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна як процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з ч.1 ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Слід зазначити, що визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження») є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна.

З наведеного випливає, що звіт чи висновок про оцінку майна, здійснену в межах виконавчого провадження, може бути оскаржено як дія державного виконавця по оцінці майна.

Так, у п.9.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17 жовтня 2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розяснено, що визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 58 Закону України «Про виконавче провадження») (ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на час виникнення спірних правовідносин) є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 121-2 ГПК.

Очевидно, що скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом в порядку, передбаченому ст.121-2 ГПК України, за умови, що вказаним судом розглядалась відповідна господарська справа, в результаті чого судом прийнято рішення (постанову), яке (яка) і підлягає виконанню органами ДВС/ приватними виконавцями, на рішення, дії та бездіяльність яких і звернулась сторона виконавчого провадження чи прокурор з відповідною скаргою.

Проте, колегією суддів встановлено, що предметом позову в даній справі є вимога позивача про визнання незаконним і скасування звіту експерта оцінювача ОСОБА_3 про оцінку нерухомого майна, здійснену в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_6 №2189 від 09 серпня 2013 року.

Оспорюваний звіт про незалежну оцінку ринкової вартості по свої суті є лише результатом практичної діяльності фахівця оцінювача з визначених питань та не є актом державного чи іншого органу, який може бути предметом оскарження в господарському суді.

Слід зазначити, що процесуальним законом не передбачено повноваження господарського суду на розгляд вказаної категорії спорів за обставин, які не стосуються подання скарг на рішення, дії та бездіяльність органів ДВС, приватних виконавців (ст.121-2 ГПК України).

Разом з тим, у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

З огляду на все наведене вище, колегія суддів вважає, що спір у даній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартет» до відповідачів: ОСОБА_2 оціночної діяльності ОСОБА_3, що діє в складі ТзОВ «Віконт-Консалтинг» та ОСОБА_4 Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконним і скасування звіту №201216/01 про незалежну оцінку ринкової вартості описаного і арештованого майна не підлягає вирішенню в господарських судах.

Враховуючи наведене, клопотання скаржника про призначення експертизи та заміну неналежного відповідача колегією суддів не розглядаються.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 103 ГПК України передбачено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Частиною 2 ст.99 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У п.12 (абз.6) постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17 травня 2011 року «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» розяснено, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Беручи до уваги наведене, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року по справі №909/260/17 підлягає скасуванню в частині відмови в позові до відповідача ОСОБА_4 Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції. При цьому, колегія суддів дійшла висновку про припинення провадження у справі в цій частині. В решті рішення місцевого господарського суду (щодо припинення провадження) слід залишити без змін, оскільки резолютивна частина рішення є вірною.

Керуючись ст.ст.80, 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року по справі №909/260/17 скасувати в частині відмови в позові до відповідача ОСОБА_4 Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції та припинити провадження у справі в цій частині.

В решті (щодо припинення провадження у справі до відповідача ОСОБА_2 оціночної діяльності ОСОБА_3, що діє в складі ТОВ «Віконт-Консалтинг») рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року по справі №909/260/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №909/260/17 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Повну постанову складено 17.07.2017 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Кравчук Н.М.

ОСОБА_7