ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.07.2017 Справа № 920/557/17

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Малюк Р.Б., розглянувши матеріали справи № 920/557/17:

за позовом: Шосткинського міськрайцентру зайнятості населення,

м. Шостка, Сумська область

до відповідачів: Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Україна»,

м. Шостка, Сумська область

про стягнення 15071,71 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: предст. ОСОБА_2

від відповідача: предст. ОСОБА_3 (довіреність від 15.12.2016).

Суть спору: позивач у позовній заяві від 15.06.2017 просить суд стягнути з відповідача вартість 15071,71 грн. допомоги по безробіттю, яка була виплачена звільненій особі ОСОБА_4

10.07.2017 відповідач подав суду відзив від 05.07.2017 № 463 на позовну заяву, в якому зазначає, що підстави для повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_4І відсутні, оскільки 15.06.2017 Апеляційним судом Сумської області прийнято рішення, яким апеляційну скаргу ПАТ «ОСОБА_1 Україна» задоволено. Скасовано рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.05.2017р. в частині задоволення вимог ОСОБА_4 до ПАТ «ОСОБА_1 Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині стягнення з ПАТ «ОСОБА_1 Україна» в дохід держави судового збору за подання позовної заяви в сумі 1102,50 грн. та ухвалено в цій частині нове рішення. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «ОСОБА_1 Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування відзиву представник відповідача надав додатково документи.

Зазначені документи оглянуті судом в судовому засідання та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 17.07.2017 надав усні пояснення в обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.07.2017 надав пояснення та заперечення проти позовних вимог.

Клопотань про відкладення розгляду справи чи надання додаткових документів від представників сторін суду не було надано.

Таким чином, враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2016 до Шосткинського міськрайцентру зайнятості звернулась ОСОБА_4 з заявою про надання статусу безробітного та призначення їй виплати по безробіттю.

Останнім місцем роботи ОСОБА_4 було Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Україна» (посада транспортувальник 2 розряду дільниці виробничої логістики), з якого вона була звільнена 23.11.2016 у звязку із скороченням чисельності штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України та виплачено вихідну допомогу в розмірі тримісячної заробітної плати, про що свідчить виписка з наказу ПАТ «ОСОБА_1 Україна» № 290-к від 23.11.2016

Наказом Шосткинського міськрайцентру зайнятості від 02.12.2016 № НТ161202 ОСОБА_4 з 26.12.2014 було надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю.

Рішенням Шосткинського міськрайсуду від 12 травня 2017 року по справі № 589/4033/16-ц ОСОБА_4 було поновлено на роботі у ПАТ «ОСОБА_1 Україна» на посаді транспортувальника 2 розряду дільниці виробничої логістики. Та в цій частині допущено негайне виконання рішення суду.

15.05.2017 ОСОБА_4 відповідно до наказу Шосткинського міськрайцентру зайнятості від 23.05.2017 № НТ 170523 з 15.05.2017 була знята з обліку, у звзку з поновленням на роботі за рішенням суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до матеріалів справи та даних позивача ОСОБА_4 під час перебування на обліку в Шосткинському міськрайцентру зайнятості як безробітній з 28.11.2016 по 15.05.2017 було виплачено 15071 грн. 71 коп. допомоги по безробіттю.

24.05.2017 позивачем направлено на адресу відповідача ОСОБА_5 № 06-06/970 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю.

Обґрунтовуючи позов позивач вказує на те, що претензія відповідачем залишена без відповіді, кошти відповідачем в сумі 15071 грн. 71 коп. не відшкодовані відповідачем, а тому вважаючи своє право порушеним позивач звернувся за його захистом до господарського суду Сумської області.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 05.07.2017 № 463 проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначаючи, що ним права позивача не порушені, зокрема зазначає, що 26.05.2017 відповідачем отримано претензію № 06-06/977 від 24.05.2017 про повернення коштів, виплачених ОСОБА_4, як допомога по безробіттю на загальну суму 15071 грн. 71 коп. 09.06.2017 відповідач направив відповідь № 400 від 08.06.2017 на претензію позивача, в якій повідомив про оскарження рішення суду, подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області, а також зазначив про те, що питання повернення коштів, виплачених ОСОБА_4 як допомога по безробіттю на загальну суму 15071 грн. 71 коп. буде вирішено одразу після розгляду апеляційної скарги.

Факт направлення та отримання позивачем відповіді на претензію підтверджується матеріалами справи, а саме фіскальним чеком від 09.06.2017 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що вручення листа відбулося 12.06.2017.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність, на час подання позову? підстав для повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_4, а дії позивача, в тому числі і щодо подання самої позовної заяви, є передчасними, посилаючись на наступне:

Статтею 292 Цивільного процесуального кодексу України, унормовано, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, Рішення Шосткинського місьрайонного суду від 12 травня 2017 року по справі № 589/4033/16 ц (на підставі якого позивачем знято з обліку як безробітну ОСОБА_4І.) не набрало законної сили та не підлягало виконанню на момент направлення претензії позивачем, а більше того і на час подання самої позовної заяви.

Негайне виконання Рішення суду стосується лише поновлення ОСОБА_4 на роботі в ПАТ «ОСОБА_1 Україна» на посаді транспортувальника 2 розряду дільниці виробничої логістики, про що безпосередньо зазначено в Рішенні Шосткинського місьрайонного суду від 12 травня 2017 року по справі № 589/4033/16.

З матеріалів справи вбачається, що 15.06.2017 Апеляційним судом Сумської області прийнято рішення, яким апеляційну скаргу ПАТ «ОСОБА_1 Україна» задоволено. Скасовано рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.05.2017р. в частині задоволення вимог ОСОБА_4 до ПАТ «ОСОБА_1 Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині стягнення з ПАТ «ОСОБА_1 Україна» в дохід держави судового збору за подання позовної заяви в сумі 1102,50 грн. та ухвалено в цій частині нове рішення. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «ОСОБА_1 Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

16.06.2017р. відповідач направив до позивача лист № 422, в якому повідомив про скасування Рішення суду і відповідно про не задоволення претензії Позивача, що підтверджується фіскальним чеком від 16.06.2017 та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, в якому вказано, що вручення листа Позивачеві відбулося 19.06.2017.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно до документально не доведені, та є передчасними, а тому в їх задоволенні суд відмовляє в повному обсязі.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 20.07.2017.

Суддя ОСОБА_6