ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа № 918/349/17

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 2Б по вул. Струтинської, м. Рівне "Сонячна домівка"

до Приватного підприємства-фірма "Інтерекопласт"

про стягнення заборгованості в сумі 522 826 грн. 40 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 01.08.2015 р.;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні 10 липня 2017 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25 травня 2017 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 2Б по вул. Струтинської, м. Рівне "Сонячна домівка" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства-фірма "Інтерекопласт" про стягнення заборгованості в сумі 522 826 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 25 травня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/349/17, розгляд якої призначено на 22 червня 2017 року.

22 червня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

Також, 22 червня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Крім того, 22 червня 2017 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 22 червня 2017 року розгляд справи відкладено на 10 липня 2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 10 липня 2017 року позовні вимоги підтримав.

Відповідач явку свого повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі та про відкладення розгляду справи були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а саме: 33003, м. Рівне, вул. Гагаріна, будинок 39. Проте вказані поштові відправлення були повернуті підприємством поштового звязку на адресу суду без вручення з посиланням на закінчення терміну їх зберігання (а.с. 69-71).

Отже, за змістом вищезазначеної норми Приватне підприємство-фірма "Інтерекопласт" завчасно та належним чином було повідомлене про місце, дату та час судового засідання. Крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих позивачем документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 27.10.2010 року загальні збори членів ОСББ "Сонячна домівка" (протокол № 2) вирішили прийняти на свій баланс житловий комплекс будинку, включно із даховою котельнею, визначили форму управління неподільним та загальним майном житлового комплексу - через статутні органи об'єднання.

Загальні збори також прийняли рішення про встановлення розмірів обовязкових внесків та платежів власників приміщень.

Як свідчать матеріали справи, загальна площа квартир №№ 1, 6, 7, 9-14, 17, 19, 20, 22, 27, 28, 31-34, 37-40, 42-56, 60, які перебувають у власності Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт", становить 3092,1 м2, що складає 46,82% загальної площі приміщень будинку й 61,8% сукупної площі усіх квартир будинку.

З матеріалів справи вбачається, що 31.09.2012р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнепромсантехмонтаж" (Замовник) та Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку №2Б по вул. Струтинської, м. Рівне "Сонячна домівка" (Управитель) було укладено Договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (надалі Договір; а.с. 54-56), відповідно до пункту 1 якого Управитель зобов'язується надавати замовникові послуги з управління житловим комплексом №2Б по вул. Струтинської в м. Рівне Рівненської області (далі - об'єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов'язані з управлінням об'єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника.

Згідно з п. 10 Договору, управитель зокрема зобовязаний: здійснювати управління майном безпосередньо, а також укладати договори із співвиконавцями на виконання окремих видів робіт; планувати та провадити діяльність з управління об'єктом відповідно до стандартів, нормативів, норм, порядків і правил; укладати договори про надання житлово-комунальних послуг мешканцям обєкта в установленому законодавством порядку, здійснювати контроль за своєчасним наданням зазначених послуг відповідної якості, проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі.

Відповідно до п. 11 Договору, управитель зокрема має право: від свого імені вчиняти щодо об'єкта правочини, необхідні для дотримання правил управління будинком, з урахуванням обмежень, установлених цим договором; вимагати протягом дії цього договору усунення порушень своїх прав на управління об'єктом від третіх осіб, зокрема предявляти позови про витребування майна з чужого незаконного володіння або усунення порушень своїх прав, стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги тощо; визначати виконавців окремих житлово-комунальних послуг, укладати в установленому законодавством порядку договори з виробниками, виконавцями, мешканцями об'єкта і контролювати виконання умов таких договорів.

З метою належного утримання та обслуговування житлового будинку №2Б по вулиці Струтинської у місті Рівне та прибудинкової території Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку №2Б по вул. Струтинської, м. Рівне "Сонячна домівка" були укладені договори з відповідними субєктами господарювання.

Крім того, Обєднання здійснює утримання будинку і споруд та прибудинкової території, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, озеленення прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, поточний ремонт обладнання будинку.

Проте, як вказує позивач, відповідач не здійснив оплати витрат із утримання та обслуговування житлового будинку №2 Б по вулиці Струтинської у місті Рівному та прибудинкової території у період з 01.09.2015р. по 31.03.2017р.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об'єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об'єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.

Як стверджує позивач, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку №2Б по вул. Струтинської, м. Рівне "Сонячна домівка" неодноразово зверталося до Приватного підприємства - фірма "Інтерекопласт" з пропозиціями укласти договір про відносини співвласника житлових і нежитлових приміщень та управителя. Однак, відповідач вказані звернення проігнорував, відповіді на них не надав, запропонованих договорів не підписав, будь-яких протоколів розбіжностей чи своїх проектів договорів на адресу Обєднання не направив.

Рахунки на оплату внесків та обовязкових платежів на утримання будинку позивач надсилав відповідачеві рекомендованими листами (а.с.12-36).

Відповідно до ст.17 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання зокрема має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Однак будь-які докази, які б могли свідчити про погашення відповідачем заборгованості за надані йому у спірний період послуги, у матеріалах справи відсутні.

Отже судом встановлено, що в період з 01.09.2015р. по 31.03.2017р. у відповідача утворилась заборгованість перед Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку №2Б по вул. Струтинської, м. Рівне "Сонячна домівка" по обовязкових платежах і внесках на утримання та ремонт вищезазначеного спільного майна в розмірі 469 674 грн. 12 коп.

Відповідно до статті 13 Конституції України та частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов'язує.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 382 ЦК України власникам квартири у дво-або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, сантехнічне та інше обладнання будинку за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників не житлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Статтею 360 ЦК України унормовано, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Статтею 17 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт загального майна та в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у користуванні фізичних або юридичних осіб (частина 2 даної статті).

Положення статей 173, 193, 198, 199 ГК України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України "Про господарські товариства", інших законодавчих актів.

Враховуючи те, що сума боргу по обовязкових платежах і внесках на утримання та ремонт спільного майна, що виникла в період з 01 вересня 2015 року по 31 березня 2017 року та становить 469 674 грн. 12 коп., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Обєднання до Підприємства про стягнення вказаної суми боргу, у звязку з чим вказаний позов підлягає задоволенню.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязань щодо оплати внесків обов'язкових платежах на утримання й ремонт спільного майна за період 01 вересня 2015 року по 31 березня 2017 року позивачем нараховано та заявлено до стягнення 19 758 грн. 39 коп. інфляційних витрат та 4 537 грн. 42 коп. 3% річних.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши власний розрахунок 3% річних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір 3% річних становить 4 529 грн. 24 коп., при заявленому 4 537 грн. 42 коп. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних, яка за розрахунком суду складає 4 529 грн. 24 коп..

За таких обставин вимога позивача до відповідача про стягнення 3% річних в сумі 4 537 грн. 42 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 4 529 грн. 24 коп.. У решті позовних вимог у частині стягнення 3% річних в сумі 08 грн. 18 коп. відмовити.

Суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір останніх становить 19 607 грн. 74 коп., при заявленому 19 758 грн. 39 коп.. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума інфляційних втрат, яка за розрахунком суду складає 19 607 грн. 74 коп.

За таких обставин вимога позивача до відповідача про стягнення інфляційних втрат в сумі 19 758 грн. 39 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 19 607 грн. 74 коп.. У решті позовних вимог у частині стягнення інфляційних втрат в сумі 150 грн. 65 коп. відмовити.

Крім того, позивачем за прострочення сплати заборгованості в розмірі 142 108 грн. 66 коп. нараховано 2 375 грн. 33 коп. 3% річних за період з 22.08.2015р. по 13.03.2016р. та 26 481 грн. 14 коп. інфляційних втрат за період з 11.02.2015р. по 31.01.2016р.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Рівненської області від 27.10.2015р. у справі №918/1085/15 позов Обєднання співвласників багатоквартирного будинку №2 по вул. Струтинської м. Рівне "Сонячна домівка" до Приватного підприємства фірми "Інтерекопласт" про стягнення заборгованості в сумі 255 733 грн. 42 коп. задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства - фірми "Інтерекопласт" на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку №2 по вул. Струтинської м. Рівне "Сонячна домівка" 142 108 грн. 66 коп. - заборгованості за період з 01.07.2014 р. по 31.08.2015 р., 1 643 грн. 62 коп. - 3% річних, 30 717 грн. 66 коп. інфляційних витрат. Відмовлено в частині стягнення з відповідача 394 грн. 99 коп. інфляційних витрат та 190 грн. 44 коп. 3% річних. Крім того, стягнуто з Приватного підприємства - фірми "Інтерекопласт" на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №2Б по вул. Струтинської м. Рівне "Сонячна домівка" 3 184 грн. 66 коп.3% річних та 77 493 грн. 39 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості в розмірі 140 897 грн. 07 коп. за період з 02.09.2014р. по 03.06.2015р.. А також, стягнуто з Приватного підприємства - фірми "Інтерекопласт" на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №2Б по вул. Струтинської м. Рівне "Сонячна домівка" 3 827 грн. 22 коп. витрат по сплаті судового збору.

Судом також встановлено, що сума заборгованості в розмірі 142 108 грн. 66 коп. за період з 01.07.2014 р. по 31.08.2015 р. була погашена в повному обсязі в березні 2016 року (а.с.51-53).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

За змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобовязання.

У пункті 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розяснено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Пунктом 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розяснено, що наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Тому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату бору з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Зазначену правову позицію наведено у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 р. № 10/25, від 04.07.2011 р. № 13/210/10, від 12.09.2011 р. № 6/433-42/183, від 18.11.2011 р. № 12/207, від 23.01.2012 р. № 37/64.

Суд здійснивши власний розрахунок 3% річних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір 3% річних становить 2 363 грн. 85 коп., при заявленому 2 375 грн. 33 коп.. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних, яка за розрахунком суду складає 2 363 грн. 85 коп..

За таких обставин вимога позивача до відповідача про стягнення 3% річних в сумі 2 375 грн. 33 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 2 363 грн. 85 коп.. У решті позовних вимог у частині стягнення 3% річних в сумі 11 грн. 48 коп. відмовити.

Разом з тим, суд не погоджується з періодом нарахування інфляційних втрат, а саме з 11.02.2015 року по 31.01.2016 року. Судом встановлено, що у відповідності до рішення господарського суду Рівненської області 27.10.2015р. у справі №918/1085/15 Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку №2 по вул. Струтинської м. Рівне "Сонячна домівка" інфляційні втрати було нараховано на суму заборгованості в розмірі 142 108 грн. 66 коп. за період з 11.02.2015 року по 31.07.2015 року.

Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, інфляційні втрати на суму заборгованості в розмірі 142 108 грн. 66 коп. підлягають нарахуванню з 01.08.2015 року по 31.01.2016 року.

Суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір останніх становить 5 409 грн. 61 коп., при заявленому 26 481 грн. 14 коп.. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума інфляційних втрат, яка за розрахунком суду складає 5 409 грн. 61 коп..

За таких обставин вимога позивача до відповідача про стягнення інфляційних втрат в сумі 26 481 грн. 14 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 5 409 грн. 61 коп.. У решті позовних вимог у частині стягнення інфляційних втрат в сумі 21 071 грн. 53 коп. відмовити.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 7 523 грн. 77 коп..

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства - фірми "Інтерекопласт" (33003, м. Рівне, вул. Гагаріна, 39, ) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №2Б по вул. Струтинської м. Рівне "Сонячна домівка" (33003, м. Рівне, вул. Струтинської, 2Б) заборгованість по обов'язкових платежах і внесках на утримання та ремонт спільного майна за період з 01.09.2015 року по 30.04.2017 року в сумі 469 674 (чотириста шістдесят дев'ять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн. 12 коп., 4 529 (чотири тисячі двадцять дев'ять) грн. 24 коп. 3% річних від суми боргу, 19 607 (дев'ятнадцять тисяч шістсот сім) грн. 74 коп. інфляційних втрат від суми боргу, а також 2 363 (дві тисячі триста шістдесят три) грн. 85 коп. 3% річних за прострочення сплати заборгованості в розмірі 142 108 грн. 66 коп. за період з 22.08.2015 року по 13.03.2016 року та 5 409 (п'ять тисяч чотириста дев'ять) грн. 61 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості в розмірі 142 108 грн. 66 коп. за період з 01.08.2015 року по 31.01.2016 року, а також 7 523 (сім тисяч п'ятсот двадцять три) грн. 77 коп. витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №2Б по вул. Струтинської м. Рівне "Сонячна домівка" в частині стягнення 08 грн. 18 коп. 3% річних від суми боргу, 150 грн. 65 коп. інфляційних втрат від суми боргу, а також 11 грн. 48 коп. 3% річних за прострочення сплати заборгованості в розмірі 142 108 грн. 66 коп. за період з 22.08.2015 року по 13.03.2016 року, 21 071 грн. 53 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості в розмірі 142 108 грн. 66 коп. за період з 01.08.2015 року по 31.01.2016 року відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 17 липня 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33003, м. Рівне, вул. Струтинської, 2Б);

3 - відповідачу рекомендованим (33003, м. Рівне, вул. Гагаріна, 39).