Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" липня 2017 р. Справа № 906/564/17.

Господарський суд Житомирської області у складі судді: Машевської О.П., розглядаючи справу за позовом: Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави до: 1. Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (м. Новоград-Волинський), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "АРМ-Електро" (м. Коростень, Житомирської області) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Новоград-Волинське Управління Державної казначейської служби України у Житомирській області ( м. Новоград-Волинський) про визнання недійсним протокольне рішення №7 від 04.05.2017р., визнання недійсним договір підряду №42 від 11.05.2017р.

за участю представників сторін:

прокурор: Вихристюк О.Л. посв. №043741 видане 14.07.2016

від відповідача -1: ОСОБА_1 дов. №54 від 25.01.2017; ОСОБА_2 керівник (наказ про призначення №1/1 від 03.01.2017 )

від відповідача-2: ОСОБА_3 дов. №49 від 11.07.2017;

від третьої особи: ОСОБА_4 дов. №01/1212 від 13.07.2017.

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві прокурор виклав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Новоград-Волинському Управлінню Державної казначейської служби в Житомирської області, Комунальному підприємству Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплоукомуненерго" та ТОВ "АРМ-Електро" вчиняти дії, пов'язані з виконанням договору підряду №42 від 11.05.2017р., укладеного між ТОВ "АРТ-Електро" та Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" на загальну суму 2899999, 00 грн.

У статті 29 ГПК визначено повноваження прокурора як учасника судового процесу у позовному провадженні.

Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди, а відтак правом подання заяви про забезпечення позову.

Ухвалою від 30.06.2017р. господарський суд порушив провадження у справі, ухваливши одночасно розглянути заяву прокурора про забезпечення позову по суті в засіданні суду із заслуховуванням думки відповідача щодо цього ( абз. 2 п.2 Постанови ВГСУ від 26.12.2011р. N16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

В засіданні суду заслухано прокурора та представників сторін з питання забезпечення позову у справі.

Прокурор вважає наявними обставини для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та третій особі вчиняти дії, пов'язані з виконанням договору підряду №42 від 11.05.2017р., натомість представники відповідачів заперечують наявність таких обставин, насамперед , з тих підстав, що окремі дії , пов'язані з виконанням договору підряду №42 від 11.05.2017р., мали місце у травні-червні 2017року, та що заборона на вчинення решти дій щодо його виконання, зокрема ТОВ "АРТ-Електро", як підрядником, може призвести до зриву опалювального сезону, оскільки котельня по вул. Шевченка,1, що є об'єктом реконструкції за спірним договором, опалює центральну частину міста Новоград-Волинського та є однією з найпотужніших котелень підприємства (забезпечує тепловою енергією та послугами з централізованого опалення 1294 споживачів-фізичних осіб, 5 бюджетних установ та 21 іншого споживача) , всього від котельні опалюється 49521,25 кв.м.

Розглядаючи по суті заяву прокурора про забезпечення позову, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві та іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд враховує, серед іншого, адекватність заходу до забезпечення позову, тобто наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" ( далі - Постанова ВГСУ № 16).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У зв'язку з цим, у вирішенні питання про забезпечення позову визначальною є оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює не тільки оцінку адекватності заходу до забезпечення позову, але й оцінку забезпечення збалансованості інтересів сторін на час вирішення спору в судовому порядку, недопущення порушення у зв'язку із вжиттям заходів забезпечення позову , прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 Постанова ВГСУ № 16).

Так, у п. 9 Постанови ВГСУ № 16 роз'яснено, що виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Зазначене правило застосовується і до заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Водночас господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи до забезпечення позову , які прокурор просить застосувати, фактично спрямовані на недопущення настання правових наслідків виконання договору підряду №42 від 11.05.2017р., а відтак, вимог про реституцію.

На думку господарського суду , вжиття таких заходів до забезпечення позову не є адекватним за наявності встановленої ст. 204 ЦК України презумпції правомірності договору підряду №42 від 11.05.2017р. до винесення рішення у цій справі, а їх вжиття судом може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу - 1294 споживачів -фізичних осіб щонайменше.

З врахуванням вищевикладеного, підстави для забезпечення позову відсутні.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК України) (п.12. Постанови ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення").

У п. 6 Постанови ВГСУ № 6 роз'яснено наступне: статтею 106 ГПК України передбачено можливість оскарження ухвал про забезпечення позову, скасування забезпечення позову. Відтак ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову або в задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову оскарженню не підлягають.

Разом з тим, у Рішенні КСУ від 28 квітня 2010 року N 12-рп/2010 у справі N 1-30/2010 (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) роз'яснено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України стосовно можливості апеляційного оскарження ухвал суду щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України необхідно розуміти як такі, що передбачають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і ухвали про відмову в забезпеченні позову і скасуванні забезпечення позову.

Відповідно, статті 67 та 106 ГПК України стосовно можливості апеляційного оскарження ухвал суду про відмову в забезпеченні позову не можуть суперечити положенням пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України.

Керуючись ст. 66,67 та 86 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Заступнику прокурора Житомирської області в інтересах держави у вжитті заходів забезпечення позову шляхом заборони Новоград-Волинському Управлінню Державної казначейської служби в Житомирської області, Комунальному підприємству Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплоукомуненерго" та ТОВ "АРМ-Електро" вчиняти дії, пов'язані з виконанням договору підряду №42 від 11.05.2017р., укладеного між ТОВ "АРТ-Електро" та Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" на загальну суму 2899999, 00 грн.

Ухвала про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову вступила в законну силу 13.07.2017р., однак може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_5

Друк:

1- у справу

2- прок. Житом. обл. (у книзі нарочним)

3- відповідачу-1 (рек. з повідомл.)

4- відповідачу-2 (рек. з повідомл.)

5- третій особі (рек. з повідомл.)