Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

« 12» липня 2017р. Справа №927/559/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут»,

юридична адреса: вул. Любецька, 68, м. Чернігів,14021,

адреса для листування: проспект Миру, 53, м. Чернігів,14021.

До відповідача: Відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації,

пров. Ветеринарний 2-а, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

про стягнення 728213 грн 55 коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №30Др-3-1216 від 12.12.2016, уповноважений представник

від відповідача: ОСОБА_2 начальник відділу освіти, розпорядження №8-К від 30.01.2007

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні перерви з 06.07.2017 по 12.07.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 662072,88 грн боргу за поставлений природний газ згідно договору №11410243D7ЕВ017 від 23.01.2017 за період січень-квітень 2017 року, 22094,12 грн втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період з 10.03.2017 по 17.05.2017, 4517,27 грн 3% річних за період з 10.02.2017 по 12.06.2017, 39529,28 грн пені за період з 10.02.2017 по 12.06.2017.

В судовому засіданні 21.06.2017 представником позивача подано клопотання №Crz007.1-CK2981-0617 від 20.06.2017, за підписом директора ОСОБА_3, про повернення надлишково сплаченого судового збору при поданні позову в сумі 303,41 грн. Суд прийняв вказане клопотання позивача та долучив його до матеріалів справи.

Одночасно, представником позивача подано клопотання №Crz007.1-CK2980-0617 від 20.06.2017, за підписом директора ОСОБА_3, про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 309754,28 грн боргу у звязку з погашенням останнім заборгованості на відповідну суму. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь: 352318,60 грн боргу, 22 094,12 грн втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, 39 529,28 грн пені та 4517,27грн три проценти річних, судові витрати просить покласти на відповідача. До поданого клопотання позивачем додано копію виписки з банківського рахунку позивача та примірник акту звірки взаєморозрахунків з доказами його направлення відповідачу.

Клопотання позивача №Crz007.1-CK2980-0617 від 20.06.2017 прийнято судом та залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.07.2017 позивачем подано клопотання №Crz007.1-CK-3071-0717 від 06.07.2017, в якому позивач з урахуванням отримання від боржника часткової оплати заборгованості просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 352318,60 грн боргу та стягнути з останнього 22094,12 грн втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, 39529,28 грн пені та 4517,27 грн 3% річних.

Представник відповідача не заперечував проти заяви позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення 352318,60 грн та підтвердив проведення оплати відповідачем на вказану суму.

Суд прийняв клопотання позивача №Crz007.1-CK-3071-0717 від 06.07.2017 та разом з доданими документами долучив його до матеріалів справи.

В судовому засіданні 06.07.2017 відповідачем подано відзив на позов №01-15/717 від 05.07.2017, в якому відповідач повідомляє суд, що станом на 06.07.2017 заборгованість за природний газ перед позивачем в сумі 662072,89 грн погашена в повному обсязі, зазначає, що фінансові зобовязання реєструвались в органах казначейської служби ним вчасно. Посилаючись на те, що сплата відповідачем заявлених до стягнення позивачем сум пені, інфляційних та 3% річних унеможливить виплату заробітної плати працівникам, комунальних послуг, продуктів харчування для їдалень шкіл та садочків, тощо, просить суд 22094,12 грн втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, 4517,27 грн 3% річних та 39529,28 грн пені зменшити в розмірі 100%.

Представник позивача заперечила проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат, зазначивши, що відсутність бюджетних асигнувань не звільняє відповідача від сплати заборгованості за спожитий газ.

Поданий відповідачем відзив разом з додатковими документами залучено судом до матеріалів справи.

Представник відповідача заявила усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні для надання доказів на підтвердження своєї позиції стосовно відсутності бюджетного фінансування.

Суд задовольнив усне клопотання представника відповідача та оголосив перерву в судовому засіданні до 12.07.2017 до 09:00 год., про що сторони повідомлені під розписку.

Після оголошеної перерви в судове засідання 12.07.2017 зявилися уповноважені представники позивача та відповідача.

Представник відповідача подала письмове пояснення від 12.07.2017 з додатками, які долучені судом до матеріалів справи. У поданих письмових поясненнях відповідач зазначає, що бюджет відділу освіти формується з трьох джерел: освітня субвенція з державного бюджету на виплату заробітної плати педагогічним працівникам; місцевого бюджету на утримання дошкільних закладів та позашкільних закладів; іншої дотації з державного бюджету на утримання навчальних закладів. Відповідно цих коштів, а саме, коштів іншої дотації, на виплату заробітної плати технічним працівникам і оплату енергоносіїв, не вистачає. Відповідач пояснює, що сума іншої дотації щомісячно становить 726700,00 грн, що майже вдвічі менше від потреби на утримання навчальних закладів, і це можна прослідкувати взявши до уваги місяці січень і лютий, в яких зобовязання по заробітній платі та оплаті за природний газ становлять 1332549,07 грн та 1436879,03 грн, відповідно.

Представник позивача заперечила проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені, 3% річних, інфляційних втрат та просила позов задовольнити в цій частині повністю.

Окрім того, представником позивача подано клопотання про повернення позивачу з Державного бюджету України сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 9323,20 грн на підставі п.5 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на сплату відповідачем суми боргу 662072,88грн та на подані суду клопотання про припинення провадження у справі в цій частині на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача не заперечувала проти вказаного клопотання позивача. Суд прийняв до розгляду клопотання позивача про повернення судового збору та залучив його до матеріалів справи.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 23.01.2017 року між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір №11410243Д7ЕВ017 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (надалі договір).

У преамбулі вказаного договору сторони зазначили, що публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», далі оператор ГРМ, з яким споживач уклав договір розподілу природного газу: ПАТ «Чернігівгаз». Договір розподілу природного газу між споживачем та оператором ГРМ укладено на підставі заяви приєднання №09420243D7ЕB017 від 01.01.2017.

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобовязується передати у власність споживачу, що є бюджетною установою або організацією та є кінцевим споживачем у 2017 році ДК 016:2010 КОД 06.20.1 газ природний, скраплений або в газоподібному стані (ДК 021:2015 КОД 09123000-7- природний газ) (далі - газ), а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з умовами договору він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2017 до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ XI договору).

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 договору плановий обсяг газу до 262,890 тис.куб.м.: у січні 51,000 тис.куб.м., у лютому 50,000 тис.куб.м., у березні 39,000 тис.куб.м., у квітні 27,000 тис.куб.м., у жовтні 25,000 тис.куб.м., у листопаді 30,000 тис.куб.м., у грудні 40,890 тис.куб.м.

Згідно з п.2.3 договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (п.4.1 договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених у заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ.

За умовами п.2.9 договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

п.2.9.1 за підсумками розрахункового періоду споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

п.2.9.2 на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника у письмовій формі або з використанням електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (в редакції додаткової угоди від 30.03.2017).

п.2.9.3 споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У п.3.2 договору сторони встановили, що ціна за 1000куб.м природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить 8926,24грн за 1000куб.м., в т.ч. ПДВ 20%.

Загальна сума договору складає 2346619,23 грн, в т.ч. ПДВ. (п. 3.3 договору).

31.01.2017 сторонами укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410243Д7ЕВ017 від 23.01.2017, у п.1 якої сторони визначили ціну за 1000 куб.м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість на рівні 9818,86грн за 1000 куб.м., в т.ч. ПДВ 20% та погодили, що дана додаткова угода вважається укладеною з дати її підписання і поширює свою дію на відносини між сторонами з 01.02.2017 по 31.12.2017 в частині постачання газу, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

20.02.2017 сторонами укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410243Д7ЕВ017 від 23.01.2017, у п.1 якої сторони визначили річний плановий обсяг газу до 236,403 тис.куб.м. (п.1.2 договору); планові обсяги постачання газу по місяцях січень - 60,123 тис.куб.м., лютий - 50,000 тис.куб.м., березень - 35,000 тис.куб.м., квітень - 22,000 тис.куб.м., жовтень - 20,000 тис.куб.м., листопад - 24,000 тис.куб.м., грудень - 25,280 тис.куб.м. (п.1.3 договору); ціну за 1000 куб.м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість на рівні 10267,44 грн за 1000 куб.м., в т.ч. ПДВ 20% (п.3.2 договору); загальна сума договору складає 2346616,65 грн, в т.ч. ПДВ (п.3.3 договору).

Пунктом 2 додаткової угоди від 20.02.2017 сторони погодили, що дана додаткова угода вважається укладеною з дати її підписання і поширює свою дію на відносини між сторонами з 04.02.2017 по 31.12.2017 в частині постачання газу, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

Сторони погодили, що вказана додаткова угода вважається укладеною з дати її підписання і поширює свою дію на відносини між сторонами з 04.02.2017 по 31.12.2017 в частині постачання газу, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

30.03.2017 сторонами укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410243Д7ЕВ017 від 23.01.2017, у п.2 якої сторони визначили ціну за 1000 куб.м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість на рівні 9865,44 грн за 1000 куб.м., в т.ч. ПДВ 20% (п.3.2 договору), загальну суму договору 2298422,39 грн, в т.ч. ПДВ (п.3.3 договору) та погодили, що дана додаткова угода вважається укладеною з дати її підписання і поширює свою дію на відносини між сторонами з 01.03.2017 по 31.12.2017 в частині постачання газу, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

07.06.2017 сторонами укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410243Д7ЕВ017 від 23.01.2017, у п.1 якої сторони визначили річний плановий обсяг газу до 236,403 тис.куб.м. (п.1.2 договору); планові обсяги постачання газу по місяцях січень - 60,123 тис.куб.м., лютий - 64,052 тис.куб.м., березень - 41,145 тис.куб.м., квітень - 9,715 тис.куб.м., жовтень - 20,000 тис.куб.м., листопад - 24,000 тис.куб.м., грудень - 17,368 тис.куб.м.(п.1.3. договору); ціну за 1000 куб.м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість на рівні 8976,24 грн за 1000 куб.м., в т.ч. ПДВ 20% (п.3.2 договору). Загальну суму договору 2235215,40 грн. (п.3.3. договору).

Пунктом 2 додаткової угоди від 07.06.2017 сторони погодили, що дана додаткова угода вважається укладеною з дати її підписання і поширює свою дію на відносини між сторонами з 01.04.2017 по 31.12.2017 в частині постачання газу, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

У п. 3.5 договору сторони зазначили, що домовились про те, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.4. договору на постачання природного газу, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ у січні-квітні 2017 на загальну суму 1684361,48 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу: № ЧР300000240 за січень 2017 на суму 536672,33 грн, № ЧР300002367 за лютий 2017 (з 01.02.2017 по 03.02.2017) на суму 67386,84 грн, № ЧР300002368 за лютий 2017 (з 04.02.2017 по 28.02.2017) на суму 587184,62 грн, №ЧР300004594 за березень 2017 на суму 405913,52 грн та №ЧР300007955 за квітень 2017 на суму 87204,17 грн.

Від відповідача не надходило заперечень щодо обсягу та вартості отриманого природного газу у січні-квітні 2017 року.

Згідно з п.4.1 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

У п.4.2 договору сторони зазначили, що оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

п..4.2.1 договору 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

п.4.2.2 у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

п.4.2.3 остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Таким чином, відповідач мав розрахуватись за поставлений позивачем у січні 2017 природний газ до 10.02.2017, у лютому 2017 до 10.03.2017, у березні 2017 до 11.04.2017 (враховуючи, що останній день строку оплати є вихідним днем), у квітні 2017 до 11.05.2017 (враховуючи, що останній день строку оплати є вихідним днем).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст.193 Господарського кодексу України та ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В порушення умов договору відповідач несвоєчасно здійснював оплату спожитого природного газу, перерахувавши на рахунок позивача - 1022288,59грн.

За таких обставин заборгованість відповідача на час звернення позивача до суду становила 662072,89грн.

Однак позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 662072,88 грн, що є меншою на суму 00грн 01коп фактичної заборгованості відповідача за спожитий природний газ і це не порушує прав відповідача. Предявлення до відповідача позовних вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 662072,88 грн є процесуальним правом позивача.

Після порушення провадження у справі (ухвала суду про порушення провадження у справі від 14.06.2017) платіжними дорученнями: № 1007 від 15.06.2017 на суму 90000,00 грн, №1352 від 15.06.2017 на уму 26044,80 грн, №1694 від 15.06.2017 на суму 136568,36 грн, №1706 від 15.06.2017 на суму 47386,84 грн, №1353 від 16.06.2017 на суму 9754,28 грн, №308 від 04.07.2017 на суму 265114,44 грн, №309 від 04.07.2017 на суму 87204,17грн, відповідачем перераховано позивачу за спожитий газ 662072,89 грн (а.с. 62-68).

Перерахувавши позивачу 662072,89 грн, відповідач погасив в повному обсязі суму, заявленої позивачем до стягнення, заборгованості 662072,88грн за спожитий природний газ за січень-квітень 2017. Отже клопотання позивача №Crz007.1-CK2980-0617 від 20.06.2017 та №Crz007.1-CK-3071-0717 від 06.07.2017 про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 662072,88 грн боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Також позивач просить стягнути з відповідача 22094,12 грн втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції за період з 10.03.2017 по 17.05.2017, 4517,27 грн 3% річних за період з 10.02.2017 по 12.06.2017 та 39529,28 грн пені за період з 10.02.2017 по 12.06.2017.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Дослідивши подані розрахунки суд встановив, що позивачем правомірно здійснено нарахування 3% річних в сумі 4517,27 грн за період з 10.02.2017 по 12.06.2017, 22094,12 грн втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів розрахованих фактично за березень-травень 2017 та 39529,28 грн пені за період з 10.02.2017 по 12.06.2017.

За своєю правовою природою інфляційні нарахування є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, а нарахування 3% річних по грошових розрахунках є визначеною законом платою боржника за користування грошовими коштами кредитора. Передбачене законом право позивача вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки, інфляційні та 3% річних, які нараховуються на суму основного боргу, не є штрафними санкціями, а тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача в частині зменшення до 100% заявлених до стягнення втрат внаслідок інфляційних процесів та 3% річних в порядку ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, 22094,12 грн втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та 4517,27 грн 3% річних за період з 10.02.2017 по 12.06.2017 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Відповідно до ст. 3 та ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Пункт 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Виходячи з цього, суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тощо.

Таким чином, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов'язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом'якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов'язань.

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки, штрафу у результаті порушення зобов'язання, законодавство допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.

Як свідчать матеріали справи, природний газ, що постачається за договором №11410243Д7ЕВ017 від 23.01.2017, використовується відповідачем - неприбутковою організацію для поставки навчальним закладам відділу освіти Ніжинської РДА (протокол №1 від 03.01.2017 переговорів щодо закупівлі природного газу за переговорною процедурою закупівлі між ТОВ «Чернігівгаз збут» та відділом освіти Ніжинської РДА).

За результатами оцінки доводів відповідача, викладених в обґрунтування поданого клопотання, приймаючи до уваги необхідність дотримання балансу інтересів сторін, помісячний план використання бюджетних коштів на 2017, незначний період прострочки, ту обставину, що поставка природного газу здійснювалась для потреб неприбуткової організації, враховуючи складене фінансове становище відповідача, а також те, що відповідач не ухилявся від сплати боргу, вжив відповідних заходів і повністю розрахувався за спожитий у січні-квітні 2017 природний газ, тим самим повністю сплативши борг у сумі 662072,88грн на дату прийняття рішення, а також те, що інфляційні втрати в сумі 22094,12грн та три відсотки річних в сумі 4517,27 грн, які суд визнав обґрунтованими до стягнення, частково компенсують збитки позивача у звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, суд встановив наявність виняткової сукупності обставин, які є підставою для зменшення пені. Разом з цим, судом враховано заперечення позивача, що до зменшення розміру пені. Таким чином, суд доходить висновку за можливе зменшити розмір пені заявленої позивачем до стягнення на 95%, керуючись нормами ст.83 п.3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України. За таких обставин, пеня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1976,46грн за період прострочення виконання грошового зобовязання з 10.02.2017 по 12.06.2017, а відповідне клопотання відповідача частковому задоволенню.

Відповідно до частини 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.п.1 п. 2. ч. 2 ст. 4 Закону країни «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання позовної заяви з вимогою про стягнення з відповідача 728213,55 грн становить 10923,20 грн.

Як вбачається із поданих до позовної заяви доказів про сплату судового збору, позивачем згідно платіжного доручення № 2398 від 13.05.2017 сплачено 11226,61 грн судового збору.

За таких обставин, надлишково сплачена сума судового збору становить 303,41 грн (11226,61грн 10923,20грн ). Клопотання позивача щодо повернення надлишково сплаченої суми судового збору 303,41грн задоволено судом та винесено ухвалу від 12.07.2017.

Посилаючись на п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», представник позивача в судовому засіданні 12.07.2017 надав письмове клопотання про повернення судового збору у сумі 9323,20грн у звязку з припиненням провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу 662070,88грн на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Аналогічна позиція викладена в п.5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Оскільки, як зазначено вище, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення заборгованості у сумі 662072,88грн підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмета спору, судовий збір у розмірі 9323,20 грн підлягає поверненню з Державного бюджету України позивачу, який сплачений згідно з платіжним дорученням №2398 від 13.05.2017, оригінал якого міститься в матеріалах справи №927/559/17 Господарського суду Чернігівської області. За таких обставин клопотання позивача від 12.07.2017 про повернення судового збору у сумі 9323,20грн у звязку з припиненням провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу 662070,88грн на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України підлягає задоволенню.

З огляду на задоволення позовних в частині стягнення з відповідача 22094 грн 12 коп. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, 4517 грн 27 коп. 3% річних, а також приймаючи до уваги зменшення судом 39529,28грн пені яка підлягала до стягнення з відповідача до суми 1976,76грн на підставі п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600,00грн, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 549, 625, 627, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 22, 33, 34, 49, п. 1-1 ст.80, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 662072грн 88 коп. боргу припинити у звязку з відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації (пров. Ветеринарний, 2-а, м. Ніжин, Чернігівська область, ідентифікаційний код 02147475) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» (вул. Любецька, 68, м. Чернігів, ідентифікаційний код 39576385) 1976 грн 46 коп. пені, 22094 грн 12 коп. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, 4517 грн 27 коп. 3% річних та 1600 грн 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» (вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021, код 39576385, р/р 0 в АБ «Кліринговий дім», МФО 300647) з Державного бюджету України (рахунок №3002, банк одержувача ГУДКСУ у Чернігівській області м. Чернігів, одержувач УК у м. Чернігові/м.Чернігів/22030101, код банку 853592, ) 9323грн 20коп судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 2398 від 13.05.2017 на суму 11226 грн 61 коп., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи Господарського суду Чернігівської області №927/559/17 (а.с.9).

Це рішення є підставою для повернення судового збору з Державного бюджету України.

Повний текст рішення складено 17.07.2017.

Суддя Н.Ю.Книш