РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017Справа № 910/6242/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітсфера"

про стягнення 39 007,83 грн.

за участю представників:

від позивача:Гопкало О.В.- представник за довіреністю б/н від 01.02.2017 р.
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Завод "Маяк" (далі - ПАТ "Завод "Маяк", позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітсфера" (далі - ТОВ "Елітсфера", відповідач) про стягнення 25 514, 01 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору на компенсацію витрат за користування енергетичними та іншими ресурсами № 20 від 01.04.2015 р. в частині повної та своєчасної сплати платежів за користування енергетичними та іншими ресурсами в орендованих відповідачем приміщеннях. У зв'язку з невиконанням відповідачем його грошових зобов'язань позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 22 430,24 грн., 616,00 грн. - пені, 2 243,03 грн. - штрафу, 158,74 грн. - інфляційних збитків та 66,00 грн. - 3 % річних, а всього - 25 514,01 грн.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача основний борг у сумі 35 924,06 грн., 616,00 грн. - пені, 2 243,03 грн. - штрафу, 158,74 грн. - інфляційних збитків та 66,00 грн. - 3 % річних, а всього - 39 007,83 грн. Вказана заява була прийнята судом до розгляду, у зв'язку з чим розгляд справи здійснюється з урахуванням збільшених позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав заяву, у якій зазначив про часткову сплату основної заборгованості.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 01.02.2016 між Публічним акціонерним товариством "Завод "Маяк" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Елітсфера" (субспоживач) був укладений договір на компенсацію за користування енергетичними та іншими ресурсами № 20 (далі - договір), відповідно до якого споживач надає право субспоживачеві використовувати енергетичні та інші ресурси в орендованих приміщеннях на першому поверсі під склад, площею 640,0 кв.м. і під виробництво, площею 200, 0 кв.м. корпуса № 20, за адресою: проспект Московський, 20А, в межах виділених йому лімітів та дозволених до використання потужностей, а субспоживач зобов'язаний компенсувати споживачеві вартість прийнятих енергетичних та інших ресурсів згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є невід'ємною його частиною (п. 1.1 договору).

Субспоживач сплачує споживачеві компенсацію за користування такими енергетичними та іншими ресурсами, а саме: за електроенергію по ІІІ категорії надійності електропостачання; за холодну воду для побутових потреб; за систему каналізації для скиду стічних вод, якість яких не перевищує гранично-допустиму концентрацію шкідливих речовин (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору компенсація за користування енергетичними та іншими ресурсами здійснюється на підставі таких показників: електроенергія на підставі лічильників; холодна вода на підставі розрахунку; кількість стічних вод, які надходять до каналізації споживача, визначаються по кількості використаної холодної води субспоживачем.

Згідно з п. 2.1.2 договору споживач зобов'язаний щомісячно виставляти рахунки на компенсацію за користування енергетичними та іншими ресурсами, що є предметом даного договору, згідно показників лічильників, зазначених у п. 1.3 або по розрахунку згідно п. 2.2.2 цього договору.

За умовами п. 2.2.1 договору субспоживач зобов'язаний вчасно та в повному обсязі оплачувати компенсацію за користування енергетичними та іншими ресурсами, що становлять предмет даного договору.

Субспоживач зобов'язаний встановити прилади обліку теплової енергії та води, нести відповідальність за їх збереженість та цілісність пломб на них. У випадку відсутності лічильників, їх несправності або відсутності чи пошкодження пломб, кількість використаних теплової енергії та води встановлюється по розрахунку, враховуючи потужність усіх встановлених енергоприймачів, а також пропускну можливість мереж (п. 2.2.2 договору).

Відповідно до п. 2.2.6 договору субспоживач має щомісячно, до 23-го числа поточного місяця знімати показники приладів обліку використаних енергетичних та інших ресурсів, а також надавати зняті показники лічильників в письмовому вигляді до служби головного енергетика споживача.

Субспоживач зобов'язаний самостійно отримувати рахунки-фактури за використані енергетичні та інші ресурси в комерційному відділі споживача (п. 2.2.7 договору).

Згідно з п.п. 3.1-3.3 сума договору за місяць залежить від використаних субспоживачем енергетичної енергії, води та оплачується щомісячно згідно виставлених рахунків-фактур. Оплата компенсації за використані енергетичні та інші ресурси є звичайною та встановлюється в грошовій формі. Оплата компенсації по договору здійснюється щомісячно, незалежно від результатів господарської діяльності субспоживача протягом трьох банківських днів від дня виставлення рахунків та не пізніше 15-го числа поточного місяця на розрахунковий рахунок споживача.

Компенсація прийнятих субспоживачем електричної енергії та води здійснюється відповідно діючим тарифам організацій-постачальників таких ресурсів, а саме - ПАТ «Київенерго» та ПАТ «Київводоканал».

Термін дії договору сторонами встановлюється з 01.04.2015 по 31.12.2016. Даний договір може бути пролонгованим.

З матералів справи вбачається, що сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2017 р., про що були укладені відповідні додаткові угоди № 1 від 01.01.2016 р., № 2 від 01.01.2017 р.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання своїх зобов'язань за період з грудня 2016 р. по травень 2017 р. позивач надав відповідачу можливість використувувати комунальні ресурси передбачені п. 1.2 договору, у зв'язку з чим ПАТ "Завод "Маяк" виставив відповідачу відповідні рахунки для їх оплати на загальну суму 41 507,37 грн., а саме - № 3686 від 30.12.2016 р., № 319 від 31.01.2017 р., № 889 від 28.02.2017 р., № 987 від 31.03.2017 р., № 1344 від 28.04.2017 р., № 1650 від 31.05.2017 р., а також направив на адресу ТОВ "Елітсфера" акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 3715 від 31.12.2016 р., № 254 від 31.01.2017 р., № 578 від 28.02.2017 р., № 973 від 31.03.2017 р., № 1284 від 30.04.2017 р.

Проте, відповідач зі свого боку зобов'язання з оплати вказаних рахунків виконав неналежним чином, сплатив лише частину наданих послуг за грудень 2016 р. на суму 5 583,31 грн., внаслідок чого у ТОВ "Елітсфера" виникла заборгованість у сумі 35 924,06 грн.

При цьому надане відповідачем платіжне доручення доручення № 846 від 25.05.2017 р. на суму 24 691,30 грн. суд не приймає в якості оплати заборгованості за договором № 20 від 01.04.2015 р., оскільки як вбачається з призначення платежу вказаного платіжного доручення, сплата відповідачем цим дорученням здійснювалась в якості компенсації податку на землю за договором № 373 від 01.02.2016 р., тобто за інші послуги та за іншим договором, що не є підставами даного судового спору.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Оскільки порушення відповідачем господарського зобов'язання встановлено судом, а наявність заборгованості ТОВ "Елітсфера", за надані послуги на суму 35 924,06 грн. підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача, суд вважає, що вказана сума підлягає стягненню з ТОВ "Елітсфера", на користь ПАТ "Завод "Маяк".

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у сумі 616,00 грн. та 2 243,03 грн. - штрафу, нараховані за прострочення грошового зобов'язання за надані послуги за період з грудня 2016 р. по лютий 2017 р.

Статтею ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 4.4 договору за несвоєчасну оплату компенсації витрат, передбачених даним договором, субспоживач сплачує споживачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, а в разі прострочення оплати вище вказаної компенсації понад 30 календарних днів поспіль, сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Відповідно до ч. 2 п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та правової позиції Верховного Суду України вiд 06.06.2012 р. у справi № 6-49цс12, вiд 30.10.2013 р. у справi № 6-59цс13 застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання не передбачено законом, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, при тому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. У останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

На підставі наведених правових норм, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов'язання, суд дійшов висновку, що у позивача в силу п. 4.4 договору виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки, а саме - пені та штрафу за порушення грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Провівши перерахунок заявлених позивачем суми пені та штрафу у відповідності до вимог закону та умов договору № 20 від 01.04.2015 р., суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 616,00 грн. та 10 % штрафу у сумі 2 243,03 грн., як просив позивач.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу у сумі 158,74 грн. та 3 % річних у сумі 66,00 грн. суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у сумі 66,00 грн. та інфляційна складова боргу у сумі 31,88 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки індекс інфляції за заявлений період з 16.02.2017 р. по 28.02.2017 р. становить 1, у зв'язку з чим інфляційне збільшення боргу за вказаний період не відбувається.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітсфера" про стягнення 39 007,83 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітсфера" (04053, м. Київ, провул. Бехтерівський, буд. 4А, офіс 1, ідентифікаційний код 35678422) на користь Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" (04073, м. Київ, Московський проспект, буд. 8, ідентифікаційний код 14307423) основну заборгованість у сумі 35 924 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот двадцять чотири) грн. 06 коп.; пеню у розмірі 616 (шістсот шістнадцять) грн. 00 коп.; штраф у сумі 2 243 (дві тисячі двісті сорок три) грн. 03 коп.; інфляційну складову боргу у сумі 31 (тридцять одна) грн. 88 коп., 3 % річних у сумі 66 (шістдесят шість) грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 594 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто чотири) грн. 80 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 10 липня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 17 липня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.