ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Справа № 923/1004/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,
Ковтонюк Л.В.,
Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргизаступника прокурора Одеської області
напостанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.02.17 та рішення господарського суду Херсонської області від 06.12.16
у справігосподарського суду Херсонської області №923/1004/16
за позовомкерівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області
доВеликоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, Дочірнього підприємства "Агропроменерго",
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: приватне підприємство "Агропроменерго",
провизнання протиправним та скасування рішення, визнання права власності на майно, витребування майна з незаконного володіння,
за участі представників сторін:

від ГПУ - Попенко О.С.,

від відповідача-2 - Берьозка Ю.В.,

від інших осіб - не з'явилися,

УСТАНОВИВ:

20.09.2016 керівник Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, Дочірнього підприємства "Агропроменерго" про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права власності на майно, витребування майна з незаконного володіння.

Позов мотивовано невжиттям заходів щодо скасування рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради №41 від 26.01.2005 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94/б", що призводить до неможливості захисту інтересів територіальної громади Білокриницької селищної ради шляхом повернення незаконно відчуженого комунального майна.

06.12.2016 рішенням господарського суду Херсонської області (суддя Соловйов К.В.), залишеним без змін 23.02.2017 постановою Одеського апеляційного господарського суду (судді Величко Т.А., Аленін О.Ю., Таран С.В.) у задоволенні позову відмовлено. Господарські суди дійшли висновку про обгрунтованість вимог прокурора щодо набуття позивачем з 28.03.2013 права власності на насосну станцію з закритою трансформаторною підстанцією, вибуття цього майна з комунальної власності Білокриницької селищної ради поза волею останньої, відсутності у Великоолександрівської селищної ради передбачених законом підстав для приняття рішення від 26.01.2005 №41. Разом із тим, суди попередніх інстанцій застосували позовну давність, у зв'язку з чим відмовили в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення, а також про визнання права власності на майно та витребування майна з незаконного володіння, з огляду на пов'язаність останніх двох вимог з перше означеною.

У касаційній скарзі заступник прокурора Одеської області посилався на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права, тому просив постанову та рішення скасувати, позов задовольнити.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи та установлено судами попередніх інстанцій, відповідно до акту від 28.03.2003 приймання-передачі основних фондів комплексу водомережі Велика Олександрівка - Біла Криниця дочірнє підприємство "Білокриницький Комбінат хлібопродуктів" державної акціонерної компанії "Хліб України" передали на баланс Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, а остання прийняла на баланс майно (основні фонди) загальною вартістю 820 621,22 грн., а саме: насосну станція в смт. Велика Олександрівка, зовнішню водомережу 10 км. Велика Олександрівка-Біла Криниця, трансформаторну підстанцію-222, водопровідну мережа, лінію зв'язку, кабельну лінію, насоси 80/50, АСВ-71, ВКС, озеленення території насосної станції. Зазначене майно обліковується на балансі позивача по теперішній час.

26.01.2005 виконавчим комітетом Великоолександрівської селищної ради (відповідач-1), на підставі заяви приватного підприємства "Агропроменерго" прийнято рішення №41 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул.Леніна,94-Б", яким вирішено видати приватному підприємству "Агропроменерго" (ПП "Агропроменерго") правовстановлюючі документи про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94/б.

25.03.2005р. на підставі вказаного рішення від 26.01.2005 №41 виконавчого комітету відповідача-1 видано ПП "Агропроменерго" свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА № 794139 на нерухоме майно: будівля насосної станції, літ.А, площею 46,0 кв.м.; закриту трансформаторну підстанцію, літ.Б, площею 40,0 кв.м.; туалет, літ.В; мостіння, І, споруди, 2.

25.05.2005 рішенням Великоолександрівської селищної ради "Про протест прокурора Великоолександрівського району на рішення виконкому селищної ради від 26.01.2005 №41 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул.Леніна,94-Б", на підставі протесту прокурора Великоолександрівського району, скасовано спірне рішення від 26.01.2005 №41 виконавчого комітету відповідача-1. Крім того, у пунктах 2, 3 рішення від 25.05.2006 зазначено, відповідно, вважати недійсним видане ПП "Агропроменерго" свідоцтво від 25.03.2005 на право власності на нежитлову будівлю насосної станції, з трансформаторною підстанцією по вул.Леніна, 94б та зобов'язати Великоолександрівське інвентарбюро скасувати реєстрацію права власності ПП "Агропроменерго" на зазначене нерухоме майно.

За результатами оскарження рішення від 25.05.2006 постановою від 17.11.2015 Вищого адміністративного суду України задоволено касаційну скаргу ПП "Агропроменерго" на постанову від 31.01.2013 Великоолександрівського районного суду Херсонської області та ухвалу від 23.05.2013 Одеського апеляційного адміністративного суду у справі господарського суду Херсонської області № 2104/639/12, зазначені рішення про відмову в адміністративному позові приватного підприємства "Агропроменерго" до Великоолександрівської селищної ради скасовано, позовні вимоги задоволено, визнано недійсним та скасовано рішення від 25.05.2006 Великоолександрівської селищної ради "Про протест прокурора Великоолександрівського району на рішення виконкому селищної ради від 26.01.2005 №41", з підстав ненадання законом органам місцевого самоврядування права скасовувати власні рішення, після їхнього виконання, у відповідності до висновку, що містить рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009.

Факт реєстрації за ДП "Агропроменерго" права власності на спірне майно, як і факт перебування останнього у володінні та користуванні відповідача-2, підтверджується даними інформаційної довідки від 06.07.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна у першому з зазначених реєстрів за Дочірнім підприємством "Агропроменерго".

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, господарські суди попередніх інстанцій, застосовуючи положення ст.ст.328, 317, 387, 388, 392 ЦК України, ч.ч.1, 6 ст.7 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виходили із того, що матеріали справи свідчать про факт набуття позивачем у власність насосної станції з трансформаторною підстанцією, що по теперішній час перебувають на балансі позивача, яким, за відсутності доказів про зворотне, не приймалися рішення щодо відчуження зазначеного нерухомого майна на користь будь-яких осіб та суб'єктів господарювання (зокрема, будь-кого з відповідачів або третьої особи у даній справі), внаслідок прийняття яких указане нерухоме майно могло вибути з комунальної власності с.Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області (змінити власника). З іншого боку, в матеріалах справи відсутні докази набуття відповідачем-1 на передбачених законом підставах права власності (або інших прав) щодо вказаного нерухомого майна. За таких обставин, суди обох інстанцій дійшли висновку про те, що права позивача, за захистом яких звернувся прокурор, є порушеними.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Роблячи висновки про пропуск прокурором строків позовної давності при зверненні до суду з позовною заявою від 16.08.2016 №69-3306-16, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Білокриницька селищна рада Великоолександрівського району Херсонської області дізналися про порушення свого права ще у 2012 році, після звернення до Великоолександрівської філії Херсонського ДБТІ з метою реєстрації спірного права. Тому враховуючи відсутність доказів пропуску термінів позовної давності з поважних причин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовив у задоволенні позовних вимог у цілому, задовольнивши заяву відповідача-2 про пропуск строку позовної давності.

Разом із тим, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає передчасним висновок судів попередніх інстанцій про те, що трирічний строк позовної давності, в межах якого може бути оскаржено спірне рішення виконавчого комітету, визнано за позивачем права власності та витребування з володіння відповідача-2 об'єкту нерухомого майна, розпочинається з 2012 року, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи видно, що спірне рішення виконавчого комітету Великоолександрівської селищної ради №41 від 26.01.2005 "Про видачу правоустановчих документів про право власності на будівлю насосної станції з закритою трансформаторною підстанцією по вул. Леніна, 94/б" було скасоване рішенням сесії Великоолександрівської селищної ради №23 від 25.05.2006. Отже підстави для заявлення позову у цій справі були відсутні. Унаслідок скасування останнього постановою Вищого адміністративного суду України від 17.11.2015, із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009, дію рішення №41 було фактично відновлено, про що й зазначав у своєму позові прокурор. Таким чином, термінами оскарження спірного рішення виконавчого комітету є: з часу його прийняття до часу скасування (26.01.2005-25.05.2006), та з часу відновлення його дії до часу подання позовної заяви у цьому спорі (17.11.2015-21.09.2016).

Враховуючи наведене та те, що від установлення судами попередніх інстанцій початкового моменту перебігу позовної давності щодо заявлених вимог, залежить і момент спливу позовної давності, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків, що трирічний строк позовної давності, у межах якої може бути оскаржене рішення виконавчого комітету №41 від 26.01.2005, визнання права власності та витребування майна, розпочався з 2012 року.

З урахуванням предмету спору, колегія суддів критично ставиться до висновків господарських судів щодо застосування позовної давності до вимог про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов'язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред'явлення такого позову.

Таким чином, як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів ч.1 ст.4-7 ГПК України щодо ухвалення судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та ч.1 ст.43 цього Кодексу щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що у відповідності до ч.1 ст.111-10 ГПК України є підставою для скасування судового рішення у справі.

Втім, установивши помилковість висновків судів попередніх інстанцій, які викладені в оскаржуваних постанові та рішенні, колегія суддів позбавлена можливості прийняти нове судове рішення, оскільки відповідно до ч.2 ст.111-7 ГПК України касаційна інстанція не наділена повноваженнями встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Беручи до уваги викладене, справа має бути передана на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, повно та всебічно з'ясувати дійсні обставини справи, надати їм належну правову оцінку та, в залежності від установленого, ухвалити законне й обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області задоволити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.02.17 та рішення господарського суду Херсонської області від 06.12.16 у справі №923/1004/16 скасувати, а справу скерувати для нового розгляду до суду першої інстанції.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Суддя Л.В. Ковтонюк

Суддя Ж.О. Корнілова