ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа № 925/678/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг», АДРЕСА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю «Чорнобайпродсервіс», Черкаська область, смт. Чорнобай, вул. Шевченка, буд. 274, корпус 5

про стягнення 38 359,20 грн. пені, інфляційних та річних,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Чорнобайпродсервіс» про стягнення пені, інфляційних та річних за несвоєчасний розрахунок за поставлений товар згідно договору поставки Д-2 ВРХ на умовах відстрочення платежу від 12.10.2015р. №22-3х, в розмірі 38 359,20 грн., в тому числі:

17 575,05 грн. пені,

12 874,15 грн. 20% річних,

7 910,00 грн. інфляційних збитків,

та відшкодування судових витрат.

Позивач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

До початку судового засідання представник відповідача подав до суду клопотання від 14.07.2017р., в якому просить зменшити розмір заявлених позивачем санкцій та обмежити їх шестимісячним строком.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги заперечив та вказав, що розмір санкцій непомірно великий в порівнянні з сумою боргу. Клопотання про зменшення розміру санкцій підтримав та просив задовольнити.

Незявлення представника позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса позивача в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності позивачем відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах позивача та у витягу з ЄДР.

Інших доказів сторонами не подано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

12.10.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» (Постачальником Позивач по справі), та товариством з обмеженою відповідальністю «Чорнобайпродсервіс» (Покупцем Відповідач по справі), було укладено договір поставки Д-2 ВРХ на умовах відстрочення платежу №22-3х (далі Договір, а.с. 10-11), за умовами якого Постачальник зобов'язується в порядку та строки, встановлені цим договором передати у власність Покупця товар, а саме: кормові добавки, премікси, білкові вітамінно-мінеральні добавки, готові корми, комбікорми, замінники цільного молока, ветеринарні препарати, спеціальні добавки, елементи обладнання, обладнання та інший товар (п.п. 1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.3. Договору частину вартості товару в розмірі 20% Покупець оплачує не пізніше, ніж за 3 (три) календарних дні до моменту відвантаження Товару зі складу Постачальника. Друга частина вартості Товару в розмірі 80%, оплачується Покупцем на умовах відстрочення кінцевого розрахунку: протягом 10 (десяти) календарних днів з дня відвантаження Товару зі складу Постачальника (дата зазначена у видатковій накладній).

Позивач повністю виконав свої зобов'язання по договору та поставив товар згідно видаткових накладних (а.с. 15-20):

по видатковій накладній №ФФВ00003210 від 20.04.2016р. на суму 35150,40 грн. Строк оплати до 30.04.2016р.

по видатковій накладній №ФФВ00003472 від 28.04.2016р. на суму 52725,60 грн. Строк оплати до 08.05.2016р.

по видатковій накладній №ФФВ00003855 від 12.05.2016р. на суму 16696,44 грн. Строк оплати до 22.05.2016р.

по видатковій накладній №ФФВ00004243 від 23.05.2016р. на суму 52725,60 грн. Строк оплати до 02.06.2016р.

по видатковій накладній №ФФВ00004474 від 27.05.2016р. на суму 52725,60 грн. Строк оплати до 10.06.2016р.

по видатковій накладній №ФФВ00005483 від 02.07.2016р. на суму 108612,00 грн. Строк оплати до 12.08.2016р.

Всього поставлено товару на суму 318635,64 грн.

Відповідач здійснив оплати:

21.06.2016p. на суму 20000,00 грн.;

24.06.2016р. на суму 10000,00 грн.;

30.06.2016 р. на суму 20000,00 грн.;

06.08.2016р. на суму 20000,00 грн.;

14.09.2016 р. на суму 10000,00 грн.;

15.09.2016р. на суму 10000,00 грн.;

19.09.2016 р. на суму 5000,00 грн.;

30.09.2016р. на суму 10000,00 грн.;

07.11.2016р. на суму 13635,64 грн.;

17.11.2016р. на суму 25000,00 грн.;

24.11.2016р. на суму 20 000,00 грн.

Всього сплачено боргу на суму 163635,64 грн.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 16.02.2017р. у справі №925/1597/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг» до товариства з обмеженою відповідальністю «Чорнобайпродсервіс» про стягнення 227062,22 грн. задоволено повністю.

Згідно ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Згідно з п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус.

Таким чином, у даній справі не підлягають доказуванню обставини, що встановлені рішеннями господарського суду у справі №925/1597/16. Суд також не надає оцінки суті відносин сторін, що встановлені в даному судовому рішенні.

На сьогоднішній день Відповідач порушив умови договору та не розрахувався за поставлений товар на суму 130000,00 грн.

22.09.2016 р. Відповідачу було направлено претензію про погашення заборгованості №2381 з вимогою оплатити суму заборгованості протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання. Претензія залишена без відповіді та задоволена частково.

Несвоєчасне виконання Відповідачем взятих на себе зобовязань стало причиною звернення Позивача до суду за захистом свого порушеного права та примусового стягнення штрафних санкцій, інфляційних збитків та 3% річних.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

За правовою природою договір поставки Д-2 ВРХ на умовах відстрочення платежу від 12.10.2015р. №22-3х є договором поставки і відповідає вимогам статті 712 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки Д-2 ВРХ на умовах відстрочення платежу від 12.10.2015р. №22-3х не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 Цивільного кодексу України).

На момент звернення з цим позовом Відповідач порушив умови договору та не розрахувався за поставлений товар на суму 130000,00 грн. Позивач підтвердив несвоєчасний розрахунок за спірним договором. Відповідач підтвердив наявність боргу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 2.3 договору оплата вартості товару проводиться покупцем відповідно до умов: частину вартості товару в розмірі 20 % покупець оплачує не пізніше, ніж за 3 календарних дні до моменту відвантаження товару зі складу постачальника. Друга частина вартості товару в розмірі 80 %, оплачується покупцем на умовах відстрочення кінцевого розрахунку: протягом 10 календарних днів з дня відвантаження товару зі складу постачальника (дата зазначена у видатковій накладній).

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та своєчасної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав.

Суд враховує предмет спору - вимогу до відповідача про стягнення інфляційних та санкцій.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право позивача на стягнення обтяжень по грошовому зобовязанню у виді інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення платежу.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 6.2 Договору у разі порушення покупцем строків оплати товару, він сплачує на користь постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка існувала в період прострочення та двадцять процентів річних за неправомірне користування грошовими коштами за весь час прострочення. Неустойка нараховується по день остаточного проведення розрахунку покупцем.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 12874,15 грн. - 20% річних за час прострочення виконання грошового зобовязання в межах строку прострочення, та 7910 грн. інфляційних збитків за період з 21.12.2016р. по 08.06.2017р. включно, які позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач нараховує 20% річних за користування грошовими коштами та інфляційні збитки окремо по періодах постачання товару та прострочення оплати помісячно, з урахуванням обовязку відповідача на повну оплату з відстроченням платежу (а.с. 4).

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон». Розрахунок 20% річних та інфляційних виконано вірно. Належить стягнути з відповідача на користь позивача 12874,15 грн. - 20% річних та 7910 грн. інфляційних збитків.

У відповідності до п. 6.2 договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу 17575,05 грн. пені за неналежне виконання зобовязання з мотивів прострочення боргу з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ та періодів прострочення. Сторони погодили нарахування пені в строк до повного погашення боргу.

Представник відповідача вимоги заперечив та просив суд зменшити розмір пені, обмеживши його шестимісячним строком.

Положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України унормовано, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд враховує обґрунтування позивача та заперечення відповідача, а також обовязок суду перевірити обставини справи, доводи сторін належними доказами (вимоги Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення»).

Суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про зменшення санкцій частково, з урахуванням прав суду, передбачених ст. 83 ГПК України, з урахуванням сезонності циклу сільгоспробіт відповідача, ризикованості та затратності робіт, та з метою реального виконання рішення суду. суд враховує також непомірно великий розмір пені, нарахований до стягнення та зменшує його до 50%. 8787,52 грн. пені належить стягнути з відповідача на користь позивача. В решті вимоги належить відмовити.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання суду доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості погашення боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути на користь позивача 1600,00 грн. судового збору за мінімальною ставкою.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Чорнобайпродсервіс», Черкаська область, смт. Чорнобай, вул. Шевченка, буд. 274, корпус 5, ідентифікаційний код 35675002, номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фідленс Фармінг», АДРЕСА_1, 39909892, номер рахунку в банку невідомий

8787,52 грн. пені, 12 874,15 грн. 20% річних, 7 910 грн. інфляційних збитків та 1600 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 20.07.2017р.

Суддя Г.М. Скиба