КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р. Справа№ 8/002-09

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Яковенко П.А. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Мамаєв Д.Ю. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.05.2017 у справі № 8/002-09 (суддя Христенко О.О.)

за позовом Дочірнього підприємства "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"

про стягнення 6 825 327,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.05.2017 у справі № 8/002-09 відмовлено Комунальному підприємству "Управління житлово-комунального господарства" в задоволені заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 24.05.2017 у справі № 8/002-09 та прийняти нову, якою задовольнити заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що є підстави вважати, що ухвала Господарського суду Київської області від 24.05.2017 у справі № 8/002-09 прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при розгляді справи порушено загальні принципи судочинства, закріплені ст. 125 Конституції України та ст. 4-2 (принцип рівності сторін перед законом і судом), 4-3 (принцип змагальності). 4-7 порядок прийняття судових рішень) ГПК України, а також ет.ст. 32. 43 ГПК України без належного з'ясування та обговорення усіх обставин справи, у зв'язку з чим підлягаєcкасуванню на підставі ст. 104 ГПК України.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 05.07.2017р.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.07.2017 року у зв'язку з перебування судді Михальської Ю.Б. у відпустці, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 року у визначеному складі колегії суддів апеляційна скарга прийнята до провадження.

Колегію суддів у судовому засіданні, що відбулось 05.07.2017 року, оголошено перерву до 12.07.2017 року

Відповідач, згідно з поданим до суду 05.07.2017 року клопотанням, просить апеляційний суд долучити до матеріалів справи судову практику ВГСУ, яка належним чином досліджена апеляційним судом.

Відповідач, згідно з поданим до суду 05.07.2017 року доповненнями зазначив, що пунктом 7 Порядку списання заборгованості законодавець передбачив порядок визначення заборгованості, щодо стягнення якої відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, а не порядок списання цієї заборгованості. Порядок списання передбачений п. 6 Порядку, в даному випадку на момент списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних втрат, 3 % річних рішення господарського суду набрало законної сили.

Апелянт, в своїх доповненнях зазначає, що згідно вимог Закону України «Про деякі питания заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та постанова Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію» підлягає списанню заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, незалежно від того, чи встановлена вона рішенням суду, чи нарахована кредитором; при цьому, списании заборгованості не ставиться в залежність від набраним рішенням суду про стягнення штрафних та фінансових санкцій законної сили до вступу в дію Закону або після; також не ставиться в залежність на підставі якого документу буде здійснено списання заборгованості; Закон також не вимагає, щоб заборгованість із штрафних та фінансових санкцій обліковувалась в бухгалтерському обліку; необхідним лише те, щоб ці штрафні та фінансові санкції були нараховані на заборгованість за природннй газ спожитий з 01.01.97 р. по 01.01.11 р. і не були сплачені станом на 04.06.11 р.

Позивач, згідно з поданим 05.07.2017 року відзивом зазначає, що твердження боржника про списання заборгованості за рішенням господарського суду Київської області від 27.02.2009 по справі № 8/002-09 на підставі протоколу списання заборгованості за природний газ на виконання Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та Постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 № 894 «Про затвердження порядку списання заборгованості за природний газ га електричну енергію», затвердженого директором КП «Управління житлово-комунального господарства» Кучинським В.О., не відповідають дійсності і не обґрунтовані, годі як наявна заборгованість підтверджується актом звірки, підписаним обома сторонами.

Позивач у своєму відзиві вказує, що заборгованість КП «Управління житлово-комунального господарства» перед ДК «Газ України» у справі № 8/002-09 має не за спожитий природний газ, а стосовно оплати делькредере, що с порукою, якою забезпечується виконання споживачами зобов'язань по угодам на поставку природного газу, укладеним між КП «Управління житлово-комунального господарства» та споживачами.

На переконання ДК «Газ України», така заборгованість не підпадає під критерії списання, які передбачені Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» і законодавець чітко визначив, що на підставі цього Закону підлягає списанию заборгованість саме за природний газ, спожитий суб'єктами вказаного Закону, а дана заборгованість у боржника виникла у наслідок несплати делькредере.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, що з'явились до судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як зазначалось, рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2009 у справі № 8/002-09 позов Дочірнього підприємства "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено повністю, стягнуто з Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" м. Славутич на користь Дочірнього підприємства "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 6 825 327,43 грн. основного боргу, 25 500,00 грн. державного мита та 118,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27.02.2009 року на виконання рішення господарського суду Київської області від 27.01.2009 року у справі № 8/002-09 видано наказ.

19.04.2017 року на адресу господарського суду Київської області від Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" м. Славутич надійшла заява (вх. № 8273/17) про визнання наказу господарського суду Київської області від 27.02.2009 року № 8/002-09 таким, що не підлягає виконанню частково, з моменту затвердження протоколу.

Заява мотивована тим, що 04.06.2011 року набрав чинності Закон України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" (далі по тексту - Закон), відповідно до якого заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) що обліковувалась станом на 01.01.2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим законом, підлягла списанню, разом із сумами пені, штрафних та фінансових санкцій, нарахованих на заборгованість за природний газ, спожитий у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Заявник твердить, що в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 року № 894 склав та направив позивачу протокол комісії з питань списання заборгованості від 08.09.2011 року про списання залишку заборгованості за природний газ, зокрема згідно з Договором комісії № 12/05-430 від 01.10.2005 року та рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2009 року у справі № 8/002-09.

Відповідно до пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 року № 894 датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу, у зв'язку з чим заявник просить суд визнати наказ таким, що не підлягає виконанню з моменту затвердження протоколу, тобто з 08.09.2011 року.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали з наступних підстав.

Згідно з пунктами. 2, 4 статті 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до пункту 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 року № 9, частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується викладені у заяві обставини, об'єктивно оцінивши докази, господарський суд Київської області встановив наступне.

При розгляді господарським судом Київської області справи № 8/002-09 було встановлено, що 01.10.2005 між дочірнім підприємством "Газ-тепло", як комітентом та КП "Управління житлово-комунального господарства" м. Славутича, як комісіонером укладений Договір комісії № 12/05-430 та відповідні додаткові угоди до нього, за умовами якого комітент доручає, в комісіонер бере на себе зобов'язання укласти від свого імені правочини з реалізації теплової енергії, відповідно до умов цього договору, зі споживачами за рахунок комітента.

Згідно з Статутом Дочірнього підприємства "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" дочірнє підприємство "Газ-тепло" являється дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Так, укладаючи вказаний договір, з відповідними додатками між комітентом та комісіонером, визначені ціна на теплову енергію та гарячу воду, що подається споживачам за правочинами

Як було встановлено, рішенням господарського суду у справі № 8/002-09, за період з жовтня 2005 по липень 2006 ДП "Газ тепло" передало КП "Управління житлово-комунального господарства" теплову енергію в розмірі 152 494,34 гігакалорій на загальну суму 13 336 393,43 грн., яка КП "Управління житлово-комунального господарства" прийнята та реалізована кінцевим споживачам, при цьому перерахувавши позивачу 6 511 066,00грн.

Умовами п. 4.9 згаданого договору комісії визначено, що комісіонер приймає на себе поруку (делькредере) перед комітентом за невиконання споживачами своїх зобов'язань за правочинами, укладеними між комісіонером та такими споживачами.

Пунктом 5.2. договору комісії передбачено, що комісійна плата становить 0,1% від вартості фактично реалізованої в межах цього Договору теплової енергії.

Додаткова комісійна плата (за умови делькредере) становить 0,1 % від вартості фактично реалізованої Теплової енергії.

Загальний розмір комісійної плати (за умови делькредере) становить 0,2 % від вартості реалізованої Теплової енергії.

Так, згідно із звітом комісіонера № 09 З/430 від 30.09.2006 року заборгованість КП "Управління житлово-комунального господарства" перед ДП "Газ тепло", становить 7 997 176,56 грн., в тому числі ПДВ - 1 332 862,76 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2009 року у справі № 8/002-09 встановивши обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до висновку щодо стягнення з КП "Управління житлово-комунального господарства" м. Славутич на користь ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України" 6 825 327,43 грн. основного боргу, 25 500,00 грн. витрат зі сплати державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

04.06.2011 набрав чинності Закон України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" (далі - Закон), відповідно до статті 2 якого підлягла списанню заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та її дочірніх підприємств ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз", що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом, а також заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом (пункт 2.2 ст. 2 Закону).

Тобто, згідно положень вказаного закону, списанню підлягала основна заборгованість, яка обліковувалась станом на 01.01.2010 року, а також заборгованість з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних, та індекс інфляції), нарахована на заборгованість за природний газ, спожитий у період з 01.01.1997 року по 01.01.2011 року.

Згідно з пунктом 2.5 статті 2 Закону, списання заборгованості відповідно до цього Закону здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію був затверджений Постановою КМ України від 08.08.2011 року № 894 "Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію" (далі - Порядок), та передбачав певну послідовність дій, дотримання якої була необхідна для реалізації передбаченого законом права на списання заборгованості за природний газ.

Так, відповідно до пункту 6 Порядку, для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер, і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу.

На виконання вказаного Порядку КП "Управління житлово-комунального господарства" створено комісію з питань списання заборгованості, якою 08.09.2011 року складено та затверджено протокол списання заборгованості за природний газ на виконання Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" та постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 року № 894 "Про затвердження порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію", яким вирішено провести списання заборгованості згідно з Договором № 12/05-430 від 01.10.2005 року в сумі 3 530 614,75 грн.

Протокол направлений до ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та отриманий ним 14.09.2011 року, про що свідчить вхідний номер реєстрації - 13231/2 від 14.09.2011 року.

Відповідно до пункту 7 Порядку заборгованість із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані учасникам процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, щодо стягнення яких до набрання чинності Законом розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України.

Разом із тим, вказаним пунктом передбачено не окремий порядок (на підставі договору) списання пені, штрафних та фінансових санкцій, щодо яких існує незакінчене судове провадження, а спосіб визначення розміру заборгованості зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій на підставі договорів про поставку природного газу. Таку ж позицію підтримує і Вищий господарський суд України (постанова від 16.04.2013 року у справі №5011-27/6245-2012), з якою погоджується також і Верховний Суд України (постанова від 15.10.2013 року у справі №5011-27/6245-2012).

Однак, виходячи зі змісту Договору комісії № 12/05-430 від 01.10.2005 року КП "Управління житлово-комунального господарства" має заборгованість перед ДК "Газ України" не за спожитий природний газ, а за сплату делькредере, оскільки заборгованість за природний газ виникає виключно у споживачів, на підставі укладених договорів з КП "Управління житлово-комунального господарства", а у останнього виникає обов'язок перерахувати кошти отримані від споживачів на консолідований рахунок ДК "Газ України". При цьому, у разі невиконання або неповного виконання споживачами зобов'язань за договором поставки природного газу, перераховує за делькредере суму заборгованості споживачів на рахунок ДК "Газ України". Таким чином, заборгованість КП "Управління житлово-комунального господарства" перед ДК "Газ України" у справі № 8/002-09 не за спожитий природний газ, а стосовно оплати делькредере, що є порукою, в забезпечення виконання споживачами зобов'язань по угодам на поставку природного газу укладеними між КП "Управління житлово-комунального господарства" та споживачами.

Крім того, як вбачається з умов Договору комісії № 12/05-430 від 01.10.2005 року предметом договору була реалізації теплової енергії та гарячої води, проте, як Закон України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" регулює відносини по списанню заборгованість за спожитий природний газ та електричну енергію.

Таким чином, враховуючи приписи Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", яким визначений порядок списання заборгованості саме за поставку природного газу спожитого суб'єктами визначеними вказаним Законом, проте як наявна у відповідача заборгованість виникла внаслідок несплати делькредере, що є порукою, в забезпечення виконання споживачами зобов'язань по угодам на поставку природного газу та встановлено рішенням господарського суду Київської області від 27.01.2009 року у справі № 8/002-09, господарський суд першої інстанції вірно приходить до висновку щодо відмови в задоволенні заяви від 19.04.2017 року комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" м. Славутич про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково у справі № 8/002-09.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.05.2017 року у справі № 8/002-09 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 року у справі № 8/002-09 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 року у справі № 8/002-09 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 8/002-09 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко