ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017 Справа № 917/673/17

За позовом Миргородської міської ради, 37600, Полтавська область, м. Миргород, вул. Незалежності, 17

До відповідача Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, 37600, АДРЕСА_1

Про стягнення 24 898, 79 грн. - збитки за користування з 01.07.2016р. по 01.10.2016р. без право установчих документів земельними ділянками, що належать територіальній громаді міста Миргород та розташовані за адресою: м. Миргород, вул. Воскресенська. 13-А,

Суддя БУНЯКІНА Ганна Іванівна

Представники в судовому засіданні:

від позивача: Лисенко Р.О. (див. протокол судового засідання)

від відповідача: відсутні (див. протокол судового засідання)

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 13.06.2017 року в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами та неявку відповідача.

06.07.2017 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява Миргородської міської ради про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 24 898, 79 грн. збитків за користування з 01.07.2016р. по 01.10.2016р. без правоустановчих документів земельними ділянками, що належать територіальній громаді міста Миргород та розташовані за адресою: АДРЕСА_3

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за мотивами, викладеними в позовній заяві (а.с. 2-4).

Відповідач не скористався наданими йому правами (ст. 22 ГПК України) для захисту своїх інтересів, представництво в судові засідання жодного разу не забезпечив.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10-11) відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 На дану адресу надсилалися судова ухвала від 12.05.2017 року та судова повістка про виклик в судове засідання 06.07.2017 року , однак вони повернуті поштовим відділенням із відміткою «за закінченням терміну зберігання», «за незапитом» та залучені до матеріалів справи (а.с. 68-71, 77-80).

Судом враховується, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином (див. ч. 3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо; господарський суд повідомляв належним чином сторони про дату, час і місце судового розгляду; строк розгляду спору, визначений ст.69 ГПК України, закінчується, справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

За Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12-14) відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1698 від 22.06.2016 року, ФОП ОСОБА_2 стала власником нежитлової будівлі КП "Шашлична" загальною площею 234,5 кв.м., та інших будівель (а саме: сараї -5 шт, вбиральня та навіс), які є невід'ємною частиною об'єкта нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 розташовані на земельних ділянках Миргородської міської ради: площею 461 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 113 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_3

Дані об'єкти нерухомого майна знаходяться в межах м. Миргорода на землях комунальної власності, що належать територіальній громаді м. Миргорода та підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 15-28). За змістом цих витягів вище вказані земельні ділянки мають цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (державну реєстрацію земельних ділянок здійснено 04.07.2006 року та 25.10.2006 року). Отже, вони використовуються відповідачем з метою отримання прибутку від господарської діяльності згідно статті 42 Господарського Кодексу України (а.с. 15, 22).

28 липня 2015 року Миргородською міською радою на адресу відповідача був направлений лист вих. №22/655 з проханням оформити землекористування на вищезгадані земельні ділянки, але відповідну заяву останній так і не подав. Як наслідок рішення про передачу в оренду відповідачу міською радою не прийнято, договір оренди вище вказаних земельних ділянок площею 0,0461 га та 0,0113 га з відповідачем не укладено.

08 вересня 2016 року відповідачу було направлено претензію вих. №22/742 разом з розрахунком суми збитків за користування без правовстановлюючих документів земельними ділянками комунальної власності, що знаходяться за адресою: вул. Воскресінська, 13-А, м. Миргород, а також згідно з Положенням про порядок визначення та відшкодування збитків у сфері земельних відносин у м. Миргороді, запрошення на засідання комісії по визначенню розміру збитків вих. №22/738. Однак відповідач на засідання комісії по визначенню розміру збитків не з'явився, про причини своєї неявки не повідомляв, заподіяні збитки не відшкодував.

04 листопада 2016 року відповідачу було повторно надіслано запрошення на комісію по визначенню розміру збитків вих. № 22/896.

Миргородська міська рада неодноразово зверталась до відповідача із запрошенням на засідання комісії по визначенню та відшкодування збитків, спричинених територіальній громаді міста внаслідок використання ділянки без правовстановлюючих документів, однак відповідач звернення позивача залишив без реагування.

Комісія по визначенню та відшкодуванню збитків, спричинених територіальній громаді міста внаслідок порушення земельного законодавства, створена виконкомом Миргородської міської ради, визначила, що розмір збитків за фактичне користування земельними ділянками відповідачем з 01.07.2016 року по 01.10.2016 року становить 24 898 грн. 79 коп. Відповідач запрошувався на засідання комісії, але він не з'явився. Про суму збитків відповідач був повідомлений належним чином, але рішення комісії не оскаржував.

Розрахунком розміру збитків здійснено відповідно до пункту 3.2. Положення про порядок визначення та відшкодування збитків у сфері земельних відносин у м. Миргороді виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та ставок орендної плати за користування земельними ділянками, затверджених рішенням 22 сесії Миргородської міської ради 6 скликання № 17 від 10.08.2012 року та враховуючи нормативну грошову оцінку земель у 2016 році (а.с. 35).

На підставі даного розрахунку 12.12.2016 року рішенням виконкому Миргородської міської ради № 910 затверджено акт №10 (а.с. 44-45), яким визначена сума збитків, завданих відповідачем територіальній громаді міста. Дане рішення разом з Актом №10 щодо визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок порушень у сфері земельних відносин від 08.12.2016 року та повідомленням вих. №22/970 від 16.12.2016 року, було надіслано на адресу відповідача у встановленому порядку, однак відповідач і до цього часу не вижив необхідних заходів до оформлення свого права землекористування на вище вказані земельні ділянки, які розташовані за адресою: вул. Воскресінська, 13-А, м. Миргород.

Відповідач незаконно користується землею, але відсутність правовстановлюючих документів на використання земельних ділянок не є підставою для звільнення його від сплати за її фактичне використання. На даний час відповідач продовжує порушувати земельне законодавство, безкоштовно використовуючи земельні ділянки, на яких розташована належна йому на праві власності нерухомість.

При прийнятті рішення суд виходи із наступного.

Статтею 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. ст. 152, 156 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Вказаний перелік підстав для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії (бездіяльність) щодо відповідних земельних ділянок за процедурою, визначеною Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284.

Відповідно до п. 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (п.2 Порядку).

В пункті 3 Порядку зазначено, що відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради від 12.12.2016р. № 910 затверджено акт по визначенню розміру збитків за фактичне використання ОСОБА_2 земельної ділянки без правоустановчих документів.

Дане рішення у встановленому законом порядку не оскаржувалось, а тому є обов'язковим для виконання на відповідній території.

В п.3.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Судом встановлено, що відповідач з 01.07.2016р. по 01.10.2016 року, не оформив право користування земельною ділянкою, на якій розміщена належна відповідачу нерухомість, а саме нежитлової будівлі КП "Шашлична" загальною площею 234,5 кв.м., та інші будівлі (а саме: сараї - 5 шт, вбиральня та навіс), які є невід'ємною частиною об'єкта нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 розташовані на земельних ділянках Миргородської міської ради: площею 461 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 113 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_3

Доказів, які б підтверджували наявність у відповідача права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою, суду не надано.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що не оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під об'єктами нерухомого майна відповідачем, всупереч ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, є порушенням чинного законодавства внаслідок недотримання принципу платності за використання земельної ділянки, що встановлено ст. 206 Земельного кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги Миргородської міської ради про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 24 898, 79 грн. збитків за користування з 01.07.2016р. по 01.10.2016р. без правоустановчих документів земельними ділянками, що належать територіальній громаді міста Миргород та розташовані за адресою: АДРЕСА_3, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (37600, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Миргородської міської ради, 37600, Полтавська область, м. Миргород, вул. Незалежності, 17, ) - 24 898, 79 грн. збитків за користування з 01.07.2016р. по 01.10.2016р. без правоустановчих документів земельними ділянками, що належать територіальній громаді міста Миргород та розташовані за адресою: м. Миргород, вул. Воскресенська. 13-А та 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Повне рішення складено 11.07.2017р.

Суддя Г.І.Бунякіна