ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р.Справа № 916/1089/17

За позовом: Роздільнянського районного центру зайнятості

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Одеській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

про стягнення 7831,14грн.

Суддя: Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: Кострова С.М., згідно довіреності №119/03-01 від 10.03.2017р.

від відповідача: Парфьонов Д.В., згідно довіреності №20/3124 від 11.11.2016р.

від третьої особи: не з`явився

В судовому засіданні 10.07.2017р. приймали участь:

від позивача: Кострова С.М., згідно довіреності №119/03-01 від 10.03.2017р.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

Суть спору: про стягнення з ГУ НП в Одеській області на користь Роздільнянського РЦЗ 7831,14 грн. витрат на допомогу по безробіттю.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, подав пояснення від 30.05.2017р. за вх.№12064/17, в їх обґрунтування зазначає, що ОСОБА_1 у зв'язку зі звільненням 16.11.2016р. з посади лейтенанта поліції звернувся 05.12.2016р. у Роздільнянський районний центр зайнятості за пошуком роботи і відповідно до законодавства отримав статус безробітного із виплатою допомоги по безробіттю в сумі 7831,14грн. Однак, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. по справі №815/6943/16 ОСОБА_1 поновлено на роботі в поліції, у зв'язку з чим з 09.03.2017р. його знято з обліку у Роздільнянському РЦЗ. Посилаючись на положення ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивач вважає наявним у нього права на стягнення з відповідача суми витрат на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 30.05.2017р. за вх.№11905/17, де вказує, що ОСОБА_1 було звільнено наказом начальника ГУ НП в Одеській області через службову невідповідність за висновком атестаційної комісії, що відповідає п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», п.28 розділу IV в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ №1577 від 15.12.2015р. Також, відповідач вважає надмірним тягарем виплату поновленому працівнику коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування коштів фактично сплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю на користь РЦЗ. Відповідач не вбачає своє вини у понесених позивачем витратах та причинно-наслідкового зв'язку між такими витратами та діями відповідача.

Ухвалою суду від 30.05.2017р. задоволено заяву відповідача від 30.05.2017р. за вх.№2-2894/17 про залучення до участі у справі третьої особи, залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 в судові засідання не з'являвся, пояснення по суті спору та витребувані судом документи на надав, у зв'язку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Клопотання позивача від 30.05.2017р. за вх.№2-2920/17 про витребування доказів судом задоволено ухвалою від 30.05.2017р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне:

Відповідно до наказу №1430 о/с від 15.11.2016р. на підставі висновку атестації від 03.03.2016р. за п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено з 16.11.2016р. із займаємої посади.

Персональна картка ОСОБА_1 від 05.12.2016р., витяг із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 від 09.03.2017р. вказують на те, що він до 09.03.2017р. перебував в статусі безробітний та обліковувався у Роздільнянському РЦЗ.

Згідно довідки Роздільнянського РЦЗ від 21.03.2017р. ОСОБА_1 за грудень 2016р., січень-березень 2017р. виплачено 7831,14грн. допомоги по безробіттю.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. по справі №815/6943/16 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Одеській області №1430 о/с від 15.11.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора Роздільнянського відділу поліції ГУ НП в Одеській області, стягнуто з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2016р. по 06.02.2017р. у розмірі 8521,50грн.

За наказом ГУ НП в Одеській області №438 о/с від 09.03.2017р. поновлено лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора Роздільнянського відділу поліції ГУ НП в Одеській області, відрахувавши з грошового забезпечення компенсацію за 29 діб невикористаної чергової відпустки за 2016 рік, вирішено оплатити також ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 16.11.2016р. по 06.02.2017р. в сумі 3961,50грн.

Проаналізувавши подані сторонами документи, правові позиції в їх сукупності, суд вбачає підстави для задоволення заявлених позивачем позовних вимог з врахуванням наступних положень законодавства.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За положеннями ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до п.п.1, 18, 19 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Згідно п.2 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Положення абз.6 ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачають, що фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, позивачем було виплачено звільненому відповідачем працівнику ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 7831,14 грн. Подалі, згідно Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2017р. по справі №815/6943/16 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Одеській області №1430 о/с від 15.11.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора Роздільнянського відділу поліції ГУ НП в Одеській області. Так, як наказ відповідача про звільнення ОСОБА_1 визнано протиправним, тобто, таким, що не відповідає вимогам закону, то згідно ч.4 ст.35, ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у відповідача виник обов'язок щодо відшкодування позивачу суми витрат на допомогу по безробіттю, виплачену ОСОБА_1 Звідси, суд вбачає правомірними позовні вимоги позивача про її стягнення, у зв'язку з чим стягненню з відповідача підлягає 7831,14 грн. витрат на допомогу по безробіттю.

Згідно ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, суд повністю задовольняє позовні вимоги позивача.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати, а сааме, 1600 грн. судового збору підлягає стягненню з відповідача до Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов Роздільнянського районного центру зайнятості повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м.Одеса, вул. Єврейська,12, код 40108740) на користь Роздільнянського районного центру зайнятості (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Незалежності, 4 а, код 20995077) 7831 (сім тисяч вісімсот тридцять одну) грн. 14 коп. витрат на допомогу по безробіттю.

3. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м.Одеса, вул. Єврейська,12, код 40108740) до Державного бюджету України (рахунок №3008, Одержувач: УДК у м. Одесі/Приморський район, Код ЄДРПОУ - 38016923, Банк одержувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, Код бюджетної класифікації: 22030001, Код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області: 03499997) через Державну судову адміністрацію України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5) судовий збір в сумі 1600 (одну тисячу шістсот) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 11 липня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук