РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017Справа №910/8480/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-ютапс»

про стягнення заборгованості в розмірі 37 004,17 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Гац Л.В., за довіреністю

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариствj з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-ютапс» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 37 004,17 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами Договору субпідряду № 24 від 05.11.2015, не здійснив оплату виконаних робіт, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 порушено провадження у справі №910/8480/17 та призначено до розгляду на 10.07.2017.

10.07.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 10.07.2017 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в засідання господарського суду своїх представників не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.07.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз-Ютапс» (далі - відповідач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд» (далі - позивач, субпідрядник) укладено Договір субпідряду № 24 (далі - Договір), відповідно до умов якого, субпідрядник бере на себе зобов'язання своїми силами та на власний ризик виконати роботи з будівництва тролейбусної мережі від вул. Паркова по вул. Орджонікідзе, вул. Горького, вул. Р.Люксембург, вул. Шкільній з зворотним кільцем на Привокзальній площі, вул. Залізничній, вул. Народній у м. Краматорську (далі - роботи), згідно проектної документації, наданої замовником будівництва - комунальним підприємством «Краматорське трамвайне-тролейбусне управління» та здати їх в обумовлений цим Договором строк, а підрядник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість, відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору зміст, обсяг робіт наводяться в кошторисній документації (Додаток № 1 до Договору, що є невід'ємною частиною Договору).

Згідно з п. 1.4 Договору строк початку виконання робіт - листопад 2015 року, строк закінчення робіт - грудень 2015 року.

Відповідно до пунктів 2.1 - 2.3, 2.5 Договору строки початку та закінчення робіт встановлюються відповідно до календарного графіку виконання робіт, узгодженого (Додаток 2 до Договору, що є невід'ємною частиною Договору). Датою початку робіт є дата зарахування передоплати на розрахунковий рахунок субпідрядника відповідно до п. 3.2 Договору. Датою завершення робіт ж дата їх приймання замовником. Після закінчення виконання робіт субпідрядник зобов'язаний письмово повідомити підрядника про готовність об'єкту до здачі протягом трьох робочих днів.

За умовами пункту 3.1 Договору формування вартості договірної ціни за даним Договором здійснюється згідно «Правил визначення вартості будівництва» по ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013.

У пункті 3.2 Договору сторонами погоджено, що вартість робіт, доручених для виконання субпідряднику, становить 876 126,00 грн., у тому числі ПДВ 146 021 грн. відповідно до кошторисної документації (Додаток 1, що є невід'ємною частиною Договору) і Протоколу погодження вартості виконання робіт (Додаток 3, що є невід'ємною частиною Договору).

Відповідно до п. 3.3, п. 3.4 та п. 3.5 Договору джерело фінансування - кошти державного та місцевого бюджетів. Оплата здійснюється після отримання Генеральним підрядником грошових коштів від замовника шляхом перерахування на розрахунковий рахунок субпідрядника. Договірна ціна визначена твердою. Тверда договірна ціна встановлюється незміною на весь обсяг робіт та не уточнюється, за винятком випадків, якщо:

- замовник в процесі робіт змінює проектні рішення, що викликає зміну обсягів робіт та вартісних показників;

- виникають обставини непереборної сили - надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання Договору;

- існує потреба в усуненні недоліків робіт, які виникли внаслідок невідповідності встановленим вимогам проектної документації, забезпечення якої покладено на замовника;

- виникає істотне зростання (після укладання договору) цін на ресурси, які забезпечує субпідрядник.

Пунктами 3.6 та 3.7 Договору визначено, що за істотне вважається підвищення цін на роботи за Договором більше ніж на 10 відсотків від сум договірної ціни. Тверда договірна ціна може коригуватися тільки за взаємною згодою сторін шляхом підписання Додаткової угоди до Договору.

За умовами пункту 8.1 Договору підрядник здійснює оплату наступним чином:

- попередня оплата проводиться шляхом перерахунку субпідряднику грошових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, в національній валюті, в розмірі 400 000,00 грн. у тому числі ПДВ 66 666,67 грн. на підставі виставленого йому рахунку (п.8.1.1.);

- остаточний розрахунок за цим Договором здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів приймання виконаних робіт та витрат за формою КБ-2, довідки про вартість виконання будівельних робіт та витрат за формою КБ-З та згідно наданого субпідрядником рахунку шляхом перерахування підрядником грошових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, в національній валюті України, протягом 20 (двадцяти) банківських днів за умови подання субпідрядником всіх підтверджуючих документів, для підписання підрядником та замовником та прийняття замовником виконаних робіт (п 8.1.2.).

Згідно з пунктами 11.1, 11.2, 11.3 та 11.4 Договору будівельні роботи приймаються від субпідрядника підрядником в порядку, визначеному цим Договором та оформлюються відповідним актом приймання виконаних будівельних робіт. Приймання виконаних робіт здійснюється протягом 3 (трьох) робочих днів після повідомлення підрядника про таке та оформлюється Актами приймання виконаних будівельних робіт. Акт приймання виконаних робіт підписується після усунення всіх виявлених недоліків та відступлень від проектної документації. Підписання акта приймання виконаних робіт є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Як зазначає позивач, ним було виконано свої обов'язки за Договором, однак відповідач не розрахувався за виконані позивачем роботи та використані матеріали, в зв'язку з чим за останнім, станом на дату звернення з позовом до суду обліковується заборгованість в розмірі 27 000 грн.

26.01.2017 позивачем було направлено на адресу відповідача Претензію вих. № 04/71 від 25.01.2017 на суму 36 198,58 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтями 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною першою статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ст. 843 ЦК України).

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Статтею 854 ЦК України визначено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач роботи за договором виконав у повному обсязі на загальну суму 831 784,19 грн., що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за листопад 2015 року від 30.11.2015, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) за листопад 2015 від 30.11.2015 та актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за грудень 2015 року від 28.12.2015, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) за грудень 2015 від 28.11.2015 які містяться в матеріалах справи.

Судом враховано, що наявні в матеріалах справи акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт на загальну суму 831 784,19 грн. відповідачем підписані без зауважень, що свідчить про прийняття останнім виконаних позивачем робіт без претензій щодо їх якості, об'ємів і вартості та виникнення обов'язку у відповідача щодо їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було сплачено позивачу за виконані роботи 804 784,19 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 4422 від 06.11.2015 на суму 400 000,00 грн., № 4484 від 26.11.2015 на суму 200 000,00 грн., № 4840 від 01.04.2016 на суму 100 000,00 грн., № 4869 від 06.04.2016 на суму 50 000,00 грн., № 4720 від 20.01.2016 на суму 40 912,11 грн.

В подальшому, позивачем було направлено на адресу відповідача Претензію вих. № 04/71 від 25.01.2017, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та фіскальним чеком.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, а відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 27 000,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 5 326,03 грн. (за період з 28.01.2016 по 28.07.2016), 3 % річних в розмірі 976,44 грн. (за період з 28.01.2016 по 12.04.2017) та інфляційні втрати в розмірі 3 701,70 грн. (за період з 28.01.2016 по 12.04.2016).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 13.8 Договору за несвоєчасну оплату робіт за Договором підрядник сплачує субпідряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої вартості робіт за кожний день прострочення платежу.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 5 326,03 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 1.10 Постанови за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Пунктами 3.1 та 3.2 Постанови визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 4.1 Постанови сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 3 701,70 грн. та 3 % річних у розмірі 976,44 грн.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Ютапс» (04108, м. Київ, вулиця Мостицька, будинок 20, офіс 1; ідентифікаційний код: 32934880) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд» (84500, Донецька обл., місто Артемівськ, вулиця Широка, будинок 6; ідентифікаційний код: 31534814) заборгованість в розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн. 00 коп., пеню в розмірі 5 326 (п'ять тисяч триста двадцять шість) грн. 03 коп., 3 % річних в розмірі 976 (дев'ятсот сімдесят шість) грн. 44 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 701 (три тисячі сімсот одна) грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.07.2017.

Суддя О.А. Грєхова