РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017Справа №910/6812/17

За позовом державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Енергетичне машинобудування"

про стягнення 1 364 850,00 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Ковтонюк Ю.А. за дов. № б/н від 07.12.16 р.

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Енергетичне машинобудування" про стягнення 1 364 850,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2017 року порушено провадження у справі № 910/6812/17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем укладено Договір поставки № ЦХП-03-06813-01 від 21.10.2013 року. Міжрегіональним головним управлінням Державною фіскальною службою проведено планову виїзну перевірку ДП "Укрзалізничпостач" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013, про що складено Акт від 25.03.2015 року №358/28-10-42-10/19014832. За результатами висновків, викладених у Акті складено податкові повідомлення-рішення від 08.04.2015 року про донарахування позивачу суми податку з підстав відсутності, на думку податкового органу, факту фактичного отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей від відповідача. Вказані повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному провадженні та залишені судами без змін. Позивач посилається на акт перевірки, в якому зазначено про неправильне оформлення основних реквізитів документів та зазначає, що у відповідності до п.10.7. Договору на відповідача покладено обов'язок відшкодувати позивачу нараховані штраф та пеню, в зв'язку з неправильним оформленням товаросупровідних документів та просить суд стягнути з відповідача 1 364 850,00 грн, з яких 404 400,00 грн - сума невизнаного податкового кредиту, 505 500,00 грн - сума донарахованого податку на прибуток, 454 950,00 грн - сума штрафних санкцій.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку стягуваної суми, позивачем не доведено в чому саме полягає неправильне оформлення первинних документів, які саме первинні документи неправильно оформлені із зазначенням їх реквізитів та періоду, за який вони складені.

Позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, в задоволенні якого судом ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 року відмовлено, в зв'язку з недоведенням позивачем яким чином рішення по даній справі може вплинути на права або обов'язки Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

06.07.2017 року через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла заява від адвоката Матієвої Я.С. на відшкодування адвокатських витрат по справі у розмірі 136 485,00 грн.

У судовому засіданні 06.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представник відповідача участі в судових не приймав.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання, суд, розглядає справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2013 між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Енергетичне машинобудування" (постачальник) укладено Договір поставки № ЦХП-03-06813-01 від 21.10.2013 року (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Пунктом 1.2 Договору визначено найменування продукції: частини залізничних локомотивів, трамвайних моторних вагонів і рухомого складу; кріплення та арматура і їхні частини; механічне устаткування для керування рухом.

Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби проведено планову виїзну перевірку ДП "Укрзалізничпостач" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013, про що складено Акт від 25.03.2015 № 358/28-10-42-10/19014832 (далі - Акт).

За результатами висновків, викладених у Акті, Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби складено податкові повідомлення-рішення від 08.04.2015 року, а саме:

- № , яким донараховано суму податку на додану вартість в сумі 169 543 906,50 грн., з них за основним платежем в розмірі 113 029 271,00 гри. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 56 514 635,05 грн.;

- №, яким донараховано суму податку на прибуток в сумі 201 641 281,50 грн., з них за основним платежем в розмірі 134 427 521,00 гри. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 67 213 760,50 грн.;

-№ , яким донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 398 347,89 грн., з них за основним платежем в розмірі 227 426,84 гри. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 170 921,05 грн.;

- № про застосування штрафних санкції в сумі 340,00 грн.

Згідно вказаного акту підставами для донарахування вищезазначених сум податкових платежів та штрафних санкцій вказано відсутність фактичного отримання ДП "Укрзалізничпостач" товарно-матеріальних цінностей по ланцюгу постачання від ТОВ "ТД "Енергетичне машинобудування".

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом про визнання протиправними та такими, що підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення, в задоволенні якого постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2016 року у справі №826/14818/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.10.2016 року, відмовлено.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що підставою для складення податкових рішень-повідомлень та нарахування штрафних санкцій було те, що відповідачем неправильно оформлено товаросупровідні документи, а відтак на підставі п.10.7. Договору відповідач повинен відшкодувати завдані позивачу збитки у вигляді нарахування штрафних санкцій та донарахованих податків.

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із п.7.1 Договору приймання продукції замовником здійснюється на підставі підтвердження наступних документів: рахунку-фактури; видаткової накладної або Акту прийому-передачі, підписаного представником постачальника, який замовник повинен підписати після прийняття продукції; податкової накладної; товарно-транспортної накладної або накладної (залізничної); документів, що підтверджують, якість продукції, зазначених п. 2.2. договору; пакувальних аркушів (при наявності). Відвантажувальні і платіжні документи повинні надаватись замовнику протягом 5 днів з моменту відвантаження продукції, але не пізніше другого числа місяця, наступного за місяцем в якому проводилось відвантаження продукції. Постачальник відшкодовує замовнику всі збитки, понесені останнім у зв'язку з несвоєчасним представленням вищезазначених документів, або з приводу їх неправильного оформлення.

Відповідно до п.10.7 Договору у разі неправильного оформлення товаросупровідних документів, розбіжності між ними та документами, поданими у складі пропозиції конкурсних торгів учасника-переможця, що призвело до нарахувань штрафів і пень, постачальник відшкодовує їх замовнику в повному обсязі.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність складу господарського правопорушення, який включає в себе: протиправну поведінку (дію чи бездіяльність особи); збитки, завдані такою поведінкою; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вину особи, внаслідок протиправної поведінки якої було заподіяно збитки.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1190 ЦК України.

Таким чином, позивач повинен довести протиправність дій відповідачів і їх вину, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненням шкоди.

Позивач як на підставу понесення ним збитків з вини відповідача та наявність підстав для відшкодування відповідачем на підставі п.п.7.1., 10.7 Договору нарахованих позивачу штрафних санкцій посилається на Акт перевірки Міжрегіонального головного управлінням Державної фіскальної служби № 358/28-10-42-10/19014832 від 25.03.2015 року.

Пунктами 12, 13 частини 1 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні"визначено, що органу державного фінансового контролю надається право проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється. При виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (п. 15 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні").

За змістом ст. 11 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи положення Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", суд дійшов висновку, що акт перевірки Державної фінансової інспекції України може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, але не є підставою виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача з відшкодування збитків та не підтверджує порушення відповідачем умов укладеного Договору та завдання позивачу збитків у заявленому ним розмірі.

Акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами. Сам лише акт перевірки не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що посилання позивача на результати проведеної Державною фінансовою інспекцією України перевірки, як на підставу заявлених позовних вимог, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 року було зобов'язано позивача надати суду письмові обґрунтування настання збитків у вигляді донарахованих податків та штрафних санкцій з вини відповідача; детальний розрахунок заявлених до стягнення сум з відображенням конкретних обставин та документів, які підтверджують настання цих обставин та порушення умов договору, що ним зроблено не було.

Позивачем не надано обґрунтованого розрахунку стягуваної суми, позивачем не доведено в чому саме полягає неправильне оформлення первинних документів, які саме первинні документи неправильно оформлені із зазначенням їх реквізитів та періоду, за який вони складені, самі первинні документи до матеріалів справи не долучає.

Заявлені до стягнення з позивача адвокатські витрати на користь відповідача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Заява адвоката Матієвої Я.С. щодо відшкодування адвокатських витрат у розмірі 136 485,00 грн., яка згідно з договором про надання правової допомоги №6812 від 05.06.2017 року наділена відповідачем повноваженнями та обов'язками щодо участі в розгляді даної справи в Господарському суді міста Києва задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст49 ГПК України відшкодуванню підлягають судові витрати, даний адвокат участі в судових засіданнях не приймав, жодного документа, оформленого за його підписом до матеріалів справи не залучив, отже саме судових витрат відповідач не поніс.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 10 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повний текст рішення складено: 14.07.17р.