РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017Справа №910/3941/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К"

про стягнення заборгованості 175 390,00 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про визнання недійсним договору про зарахування зустрічних зобов'язань

Представники сторін за первісним позовом:

від позивача - Нелин Т.М., за довіреністю;

від відповідача - Чопик І.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" про відшкодування 175 390,00 грн.

За твердженням позивача, оскільки винний у настанні дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з відповідачем, був у стані алкогольного сп'яніння, а отже за умовами договору (п. 3.1.1) вказаний випадок не є страховим, що зумовлює обов'язок відповідача на підставі п. 4.2.14 Договору компенсувати позивачеві понесені витрати зі сплати страхового відшкодування.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому відповідач визнав позов в частині стягнення 50 000,00 грн., а вимоги в частині стягнення 125 000,00 грн. вважає необґрунтованими та безпідставним, оскільки вказані кошти були зараховані ТОВ «Епіцентр К» в якості сплати страхових платежів згідно договору зарахування зустрічних зобов'язань №1041405 від 18.03.2014, який суперечить ст. 8 Закону України «Про страхування».

30.05.2015 відповідачем подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору зарахування зустрічних зобов'язань №1041405 від 18.03.2014, що укладений між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ТОВ «Епіцентр К».

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що договір зарахування зустрічних зобов'язань №1041405 від 18.03.2014 суперечить ст. 8 Закону України «Про страхування», а тому має бути визнаний судом недійсним.

У запереченнях щодо зустрічної позовної заяви позивач за зустрічнім позовом заперечив з тих підстав, що на момент підписання договору зарахування зустрічних зобов'язань у страховика були відсутні підстави та документальні докази, які б надавали право страховику не визнавати ДТП страховим випадком або відмовити у виплаті страхового відшкодування, оскільки договір укладено у березні 2014 року, а висновок експерта отримано лише у червні 2014 року, а спірний договір укладено з дотриманням усіх вимог визначених чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.07.2012 між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" (надалі - Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" (надалі - Страхувальник) був укладений Генеральний договір страхування автотранспортних засобів №1035735 (надалі - Договір страхування), відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль "Фольксваген", д.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності належить ТОВ "Епіцентр К".

17.11.2013 на автодорозі «Сатанів-Ярмолинці» 19 км. + 580 м. при виїзді з м. Городок на урочище «стара Гребля» мості р. Тростянка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля "Фольксваген", д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, який не впоравшись з керуванням допустив наїзд на бетонний відбійник мосту, де в подальшому автомобіль перекинувся та впав у річку.

18.11.2013 до Страхувальника від ТОВ "Епіцентр К" надійшло повідомлення про ДТП та заява про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 7.9 Договору страхування під повною загибеллю розуміють такий ступінь пошкодження ТЗ, при якому вартість його відновлювального ремонту складає 50% і більше страхової суми ТЗ на момент настання страхового випадку.

Згідно додатку №4/1038456 до договору страхування розмір безумовної франшизи при повній загибелі ТЗ становить 11950 грн.

Вартість відновлювального ремонту, що настав у зв'язку з пошкодженням у результаті вищевказаної ДТП автомобіля "Фольксваген", д.н. НОМЕР_1, згідно висновку №2095/13ШВК від 20.01.2014 склала 529 676,06 грн.

Вартість автомобіля після ДТП складає 51 660 грн., а ринкова вартість автомобіля до ДТП становила 239 000 грн., що відповідає також страховій сумі за Договором страхування.

Зазначена вище подія, відповідно до норм чинного законодавства України, була визнана страховим випадком.

На підставі вищевикладеного, виплата страхового відшкодування була проведена згідно п. 7.10.1 Договору страхування, а саме, при повній загибелі ТЗ розмір страхового відшкодування розраховується як різниця між страховою сумою ТЗ та вартістю залишків пошкодженого ТЗ.

Сума страхового відшкодування склала 239 000 грн. - 51660 грн. - 11950 грн. = 175 390 грн.

На підставі заяви страхувальника на виплату страхового, сформованого страхового акту від 03.02.2014 №2095/13/50/ТР25/00/2 Страховик на виконання умов Договору страхування кошти в сумі 50 000 грн. перерахував на рахунок ТОВ "Епіцентр К" (про що свідчать платіжні доручення від 06.03.2014 №1438 на суму 25 000,00 грн. та від 07.03.2014 №1460 на суму 25 000,00 грн.), а кошти в сумі 125 390 грн. були зараховані в якості сплати страхових платежів згідно договору зарахування зустрічних зобов'язань № 1041405 від 18.03.2014.

За ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору (ст.627 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору страховим випадком не визнається подія, що відбулась при керуванні ТЗ особою, яка знаходилася у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до наказу МВС та М03 від 09.09.2009 №400/666 установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції уповноваженими особами Державтоінспекції МВС з використання спеціальний технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до висновку експерта №2064 від 20.11.213 року судово-токсикологічної експертизи у крові водія, що керував застрахованим автомобілем, виявлено 0.35 проміле етилового спирту.

Даний показник свідчить про те, що особа, яка керувала ТЗ на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилась у стані алкогольного сп'яніння.

При укладенні Договору страхування сторони домовились, що Страхувальник зобов'язаний повернути Страховику протягом 10-ти робочих днів страхове відшкодування (або сплачену його частину), якщо протягом встановленого законодавством строку позовної давності Страховик надасть докази існування обставин, які повністю або частково звільняють Страховика від виплати страхового відшкодування (п.4.2.14 Договору).

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з нормами статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як зазначено вище, водій перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе з; рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глав застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Частиною 1 статті 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

07.04.2016 Відповідачу був вручений лист №698/8 щодо повернення страховику виплаченого страхового відшкодування у добровільному порядку. Проте, відповідь на даний лист відповідачем надана не була.

Отже, за висновком суду відповідач за первісним позовом зобов'язаний повернути страховику страхове відшкодування в розмірі 175 390,00 грн., при цьому за умовами п. 4.2.14 договору строк повернення є таким, що настав.

Позивачем за первісним позовом належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач за первісним позовом як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача за первісним позовом до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на первісний позов дублюють підстави зустрічного позову, а саме щодо того, що договір про зарахування зустрічних зобов'язань №1041405 від 18.03.2014 суперечить ст. 8 Закону України «Про страхування», розглянувши зустрічний позов, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні виходячи з наступного.

18.03.2014 між позивачем та відповідачем укладено договір про зарахування зустрічних зобов'язань №1041405, за умовами п. 1 укладеного договору Страховик і Страхувальник, Сторони, маючи одна до одної зустрічні зобов'язання, які стосуються виплати страхового відшкодування за страховими актами (зобов'язання Страховика) та сплати страхових платежів за договорами страхування (зобов'язання Страхувальника) строк виконання яких настав, дійшли згоди про їх зарахування.

Перелік вимог, що підлягають зарахуванню за цим Договором, конкретні розміри грошових коштів викладено у Додатку до цього Договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно додатку до вказаного спірного договору визначено, що за договором страхування №4/1038456 від 29.03.2013 року до Генерального договору страхування автотранспортних засобів № 1035735 від 02 липня 2012 року Страхувальник є кредитором, а Страховик є боржником по виконанню грошового зобов'язання по сплаті страхового відшкодування в сумі 125 390,00 грн. по страховому акту № 2095/13 від 03.02.2014.

Відповідно до п.п. 3,4 Договору, з моменту підписання Додатку до цього Договору, сторони припиняють бути зобов'язаними одна перед одною за виконання зобов'язань по сплаті грошових коштів за визначеними в Додатку до Договору страховими актами та Договорами страхування. Усі правовідносини, що є наслідками укладення цього Договору або пов'язані з ним, в тому числі пов'язані з дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регулюються цим Договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Договір вступає з силу з моменту підписання та скріплення печатками Сторін й діє до повного виконання сторонами зобов'язань за Договором (п.5 Договору про зарахування зустрічних зобов'язань).

Згідно з ст.6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.8 Закону страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п.п.3.1.1 п.3.1 Генерального договору страхування автотранспортних засобів №103573 від 02.07.2012 р. страховим випадком не визнається подія, що відбулась при керуванні ТЗ особою, яка знаходилася у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до висновку експерта №2064 від 20.11.2013 судово-токсилогічної експертизи у крові водія, що керував застрахованим автомобілем, виявлено 0,35 проміле етилового спирту. Даний показник свідчить про те, що особа, яка керувала ТЗ на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилась у стані алкогольного сп'яніння.

Отже, ТОВ "Епіцентр К" вважає, що Договір зарахування зустрічних зобов'язань №1041405 від 18 березня 2014 року суперечить закону - ст. 8 Закону "Про страхування", а тому має бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суд України від 29.05.2013 року №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів не дійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним є недодержання стороною чи сторонами вимог закону в момент укладення правочину.

ТОВ «Епіцентр К» не наведено жодного обґрунтування чи доказу, того що ПрАТ «Європейський страховий альянс» в момент вчинення правочину не дотримано вимог встановленими вищевказаними статтями Цивільного кодексу України або не дотримано вимог Закону, що регулює відповідні правовідносини.

На момент підписання договору зарахування зустрічних зобов'язань ПрАТ «Європейський страховий альянс» являлось боржником по виконанню грошового зобов'язання по сплаті страхового відшкодування в сумі 125 390 грн. по страховому акту №2095/13/50/ТР25/0 виходячи з наступного.

Відповідно до Розділу 6 Договору страхування підтвердження факту настання страхового випадку встановлюється страховиком на підставі наступних документів: договору страхування; письмової заяви страхувальника про настання страхового випадку; документів, що підтверджують майновий інтерес страхувальника; акт огляду, пошкодженого ТЗ; довідки з відповідного компетентного органу МВС України з інформацією щодо обставин ДТП.

На момент укладення договору зарахування зустрічних вимог у страховика були наявні всі документи, що необхідні для визнання події страховим випадком. Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, що встановлені розділом 3 Договору страхування, у страховика на момент прийняття рішення про страхове відшкодування, а також на момент підписання договору про зарахування зустрічних вимог, були відсутні.

Договором страхування не встановлено обов'язку страховика здійснювати відповідні запити щодо отримання додаткових документів про обставини страхового випадку крім тих, що встановлені Договором страхування. Перевіряти достовірність наданої страхувальником інформації, а також робити запити про відомості, пов'язані зі страховим випадком, передбачено п.4.3 Договору страхування, як право, яким може скористатись страховик.

Не дивлячись на неодноразові звернення страховика до Городоцького РВ УМВС України з листами щодо надання додаткових документів, про обставини ДТП (копії листів наявні в матеріалах справи) відповідь на дані запити Страховиком було отримано лише у червні 2014, про що свідчить відбиток поштового штампу на конверті від Городоцького РВ УМВС України.

Тобто, з вищевикладеного слідує, що на момент підписання договору зарахування зустрічних зобов'язань у страховика були відсутні підстави та документальні докази, які б надавали право страховику не визнавати ДТП страховим випадком або відмовити у виплаті страхового відшкодування, оскільки договір укладено у березні 2014, а висновок експерта отримано лише у червні 2014. При цьому, варто зазначити, що за неправомірну відмову у виплаті страхового відшкодування або порушення строку виплати відшкодування, Договором страхування для страховика передбачена матеріальна відповідальність.

Одночасно судом встановлено, що зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов'язаннях є боржником в іншому зобов'язання; однорідність вимог (гроші, однорідні речі); настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який час;

ясність вимог-відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту умов виконання; звернення з заявою однієї сторони до іншої.

За висновком суду договір зарахування зустрічних вимог був укладений із дотриманням всіх вищевказаних вимог, жодного аргументу, який би виключав можливість підписання договору ТОВ «Епіцентр К» 18.03.2014 суду не надано.

Судом не встановлено факту невідповідності Договору зарахування зустрічних зобов'язань №1041405 від 18.03.2014 положенням чинного законодавства, у т.ч. ст. 8 Закону України «Про судовий збір» станом на момент укладення спірного договору.

Отже зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ,

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" (02139, м. Київ, вул. Братиславська, 11, ідентифікаційний код 32490244) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37, ідентифікаційний код 19411125) 175 390 (сто сімдесят п'ять тисяч триста дев'яносто) грн., 2 630 (дві тисячі шістсот тридцять) грн. 85 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.07.2017

Суддя І.І. Борисенко