Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

11.07.2017 Справа № 927/531/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком",

бульвар Т.Шевченка, 18, м. Київ, 01601

в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком",

пр. Миру, 28, м. Чернігів, 14000

до Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації,

вул. Незалежності, 2, м. Борзна, Чернігівська область, 16400

про стягнення 112049 грн. 61 коп.

суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 1327 від 12.12.2016;

від відповідача не прибув;

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації заборгованості у сумі 112049 грн. 61 коп. з компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям громадян у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач, як головний розпорядник коштів, передбачених на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, які виникли на підставі Бюджетного кодексу України та інших законодавчих актів, не виконав свої зобовязання та не перерахував кошти за надані послуги звязку пільговим категоріям споживачів у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

У судове засідання 11.07.2017 прибув повноважний представник позивача.

Відповідач явку у засідання суду не забезпечив, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання за його юридичною адресою ухвали господарського суду, що підтверджено наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №937 від 02.06.2017.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги.

У письмових поясненнях №14-11332/35 від 11.07.2017 позивач підтримує заявлені позовні вимоги та наголошує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. Чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян, при цьому такі зобовязання виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх фінансування.

Від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву № 1500 від 09.06.2017 у якому останній проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що Законом України "Про державний бюджет на 2016 рік" субвенції на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян передбачені не були, у зв'язку з чим у 2016 році Борзнянському районному бюджету кошти у вигляді субвенції не надходили. З посиланням на вимоги Бюджетного кодексу України відповідач стверджує, що управління, як бюджетна установа, може мати бюджетне зобов'язання (укладати договір згідно з яким необхідно здійснювати платежі) лише при наявності на це бюджетних призначень. Бюджетні призначення отримуються шляхом їх затвердження у рішенні про місцевий бюджет. Такі повноваження у рішенні про районний бюджет на 2016 рік відповідачу не надавались, тобто кошти на відшкодування наданих пільговим категоріям громадян послуг зв'язку не планувались і не надходили. Жодних актів звірки за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 112049 грн. 61 коп. відповідач з позивачем не підписував. Відповідач вважає, що у 2016 році у нього відсутні зобов'язання перед позивачем по виплаті компенсації втрат за надані послуги зв'язку пільгових категорій громадян, оскільки договір між сторонами не укладався. Також у відзиві відповідач просив суд розглянути справу без участі представника управління.

З урахуванням фактичних обставин справи її розгляд здійснюється судом на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи, надані докази у їх сукупності, вислухавши присутнього під час судового розгляду справи представника позивача, суд встановив такі фактичні обставини.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, у якому зазначає, що у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Чернігівської філії надані послуги звязку пільговим категоріям споживачів по Борзнянському району, на яких поширювалась дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; п.18 ст.61, п.10 ст.62, п.17 ст.63, п. 19 ст.64 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань"; п. 11 ст. 20, п.8 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; ч. 5 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; п.10 ст.13 Закону України "Про охорону дитинства".

У підтвердження факту надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 позивачем надані розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на суму 112049 грн. 61 коп. та супровідні листи про направлення форми "2-пільга" за період з січня по грудень 2016 року відповідачу з відмітками про їх вручення (а.с. 11-56).

Факт отримання вказаної форми для здійснення розрахунків відповідач у справі не спростовує.

12.05.2017 позивач направляв відповідачу претензію №14-12/209 з вимогою у термін до 31.05.2017 перерахувати кошти у сумі 112049 грн. 61 коп. (а.с. 57-60).

У відповіді на претензію відповідач послався на відсутність бюджетного фінансування та відшкодування зазначеної вартості наданих послуг звязку пільговим категоріям громадян у розмірі 112049 грн. 61 коп. не здійснив.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 за №2017 ІІІ.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", який визначає правові засади формування та застосування відповідних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

За приписами ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" від 18.11.2003 за №1280-IV та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 за №295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

В силу ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно - правового акта, що регулює господарську діяльність. Згідно з ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Разом з тим, відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (надалі - Постанова № 256), затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256) та встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Зокрема, п. 2 Постанови № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обовязок оператора телекомунікаційних послуг надавати пільгові послуги звязку визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обовязок держави в особі її органів відшкодувати вартість таких пільг субєкту господарювання, який надає такі послуги.

При цьому ані Законом України "Про телекомунікації", ані Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі. Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації відповідно до Положення про управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням в.о. голови районної державної адміністрації 13.09.2016 №405 (далі Положення) утворюється головою районної державної адміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на управління завдань. Основними завданнями управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики на території району у сфері соціального захисту населення. Управління відповідно до визначених повноважень виконує функції з питань реалізації заходів соціальної підтримки населення, організовує в межах своєї компетенції роботу щодо надання населенню, зокрема і послуг звязку (п.29 Положення).

Пунктом 3 Порядку №256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення, тобто, в даному випадку - Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації (відповідач у справі).

Згідно з п. 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у п.5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, управлінням державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення).

З положень Постанови №256 та Порядку вбачається, що обов'язок щодо розрахунку з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікації, які є постачальниками телекомунікаційних послуг (послуг електрозв'язку) покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, тобто це органи державної виконавчої влади до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення, у даному випадку відповідач, а підставою для сплати коштів є підписані обома сторонами Акти звіряння розрахунків.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Чернігівської філії надані послуги звязку пільговим категоріям споживачів по Борзнянському району на загальну суму 112049 грн. 61 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 10). Вказані обставини відповідачем у справі не спростовані.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи зазначене, саме відповідачем має бути компенсована вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній категорії населення Борзнянського району.

Відповідач витрати, понесені позивачем внаслідок надання послуг на пільгових умовах визначеним категоріям громадян на загальну суму 112049 грн. 61 коп., не відшкодував.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року, - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За таких обставин Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобовязаннями, що виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

При цьому згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобовязання щодо виплати субсидій, допомог, пільг з оплати за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державної казначейської служби України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У відповідності до листа Міністерства фінансів України від 30.06.2011 за № 31-07310-10-24/16584 "Щодо порядку обліку бюджетних зобовязань" згідно із статтею 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, узятих на облік органами Державного казначейства України. Разом з тим, деякі програми, які відносяться до програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів). У звязку з цим та згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житловокомунальних послуг та послуг звязку (в частині абонентської плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно з законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань, за рахунок яких останнім мають бути компенсовані витрати позивача, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобовязання. Інші заперечення відповідача також спростовуються вищевикладеними обставинами справи.

Враховуючи що позивачем фактично надані послуги звязку на пільгових умовах визначеним категоріям громадян у спірному періоді, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, правомірним та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі у сумі 112049 грн. 61 коп.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації (вул. Незалежності, 2, м. Борзна, Чернігівська область, 16400, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Шевченка,18, м. Київ, 01601, ) в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (пр. Миру, 28, м. Чернігів, 14000, ) 112049 грн. 61 коп. заборгованості з компенсації пільг та витрати зі сплати судового збору у сумі 1680 грн.74 коп. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 11.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дата складення та підписання повного рішення 17.07.2017.

Суддя М.О. Демидова