ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.07.2017р. Справа №905/1182/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», м.Дніпро,

до відповідача: Державного підприємства «Красноармійськвугілля», м.Мирноград,

про стягнення 399756,29 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 пров. юрисконс.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго», м.Дніпро звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Красноармійськвугілля», м.Мирноград про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 282069,19 грн, заборгованості за спожиту реактивну електричну енергію 1618,31 грн, заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії 2137,10 грн, 3% річних 12369,01 грн, інфляційних втрат 83824 грн, пені 17738,68 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору №443 від 01.02.2008р. (номер якого змінено на №26579-00) про постачання електричної енергії, внаслідок чого у Державного підприємства «Красноармійськвугілля» утворилась заборгованість за активну електроенергію в сумі 282069,19 грн, реактивну електроенергію в сумі 1618,31 грн, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Одночасно, за твердженням позивача, у липні 2016 року, січні 2017 року відповідачем було перевищено ліміт електроспоживання, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпрообленерго» заявлено до стягнення 2137,10 грн.

Відповідач в судові засідання 15.06.2017р., 11.07.2017р. не зявився, будь-яких пояснень по суті спору не надав, витребуваних судом документів не представив, про розгляд справи був обізнаний, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №252, №702.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

В силу норм ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.05.2017р. відповідач має наступне найменування Державне підприємство «Мирноградвугілля». Згідно з розділом «Дані про реєстраційні дії» вказаного витягу державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, що були повязані зі зміною найменування, відбулась 16.05.2017р.

Відповідно до п.2 додаткової угоди №ДС-002/26579-00 від 07.06.2017р. до договору, невиконання якого стало підставою для звернення позивача до відповідача з розглядуваним позовом, сторони домовились викласти преамбулу договору в частині назви споживача в наступній редакції: «Державне підприємство «Мирноградвугілля».

У письмових поясненнях №44927/10162 від 03.07.2017р. позивач просив при винесенні рішення врахувати нову назву відповідача.

Відтак, з огляду на наведене, судом розглядається позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 282069,19 грн, заборгованості за спожиту реактивну електричну енергію 1618,31 грн, заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії 2137,10 грн, 3% річних 12369,01 грн, інфляційних втрат 83824 грн, пені 17738,68 грн.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач, зокрема, у судове засідання, 11.07.2017р. не зявився, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 01.02.2008р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було підписано договір №443 про постачання електричної енергії, відповідно до розділу 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 366 кВт (КВА), величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка (точки) продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» між постачальником та споживачем та «Загальна схема електропостачання», які є невідємною частиною даного договору або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Згідно з додатковою угодою №ДС-001/26579-00 від грудня 2016 року до договору №443 від 01.02.2008р., вказаному договору присвоєно номер №26579-00.

У додатковій угоді №ДС-002/26579-00 від 07.06.2017р. до договору №26579-00 від 01.02.2008р. сторони домовились визначити найменування споживача наступним чином - Державне підприємство «Мирноградвугілля».

За змістом п.п.9.8, 9.8.1 договору №26579-00 від 01.02.2008р. останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2008р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, враховуючи зміст пояснень №44927/10162 від 03.07.2017р. позивача, суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувались кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

За приписами п.п.2.2.2, 2.3.3, 2.3.4 договору №26579-00 від 01.02.2008р. позивач зобовязався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, а споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків», «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до цього договору.

Як свідчать матеріали справи, у січні березні 2015 року, листопаді грудні 2016 року, січні квітні 2017 року електропостачальною організацією поставлено споживачу активну електроенергію на загальну суму 531146,26 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі товарної продукції (електроенергії), а саме:

- за січень 2015 року на суму 47313,88 грн (29845 кВт/год),

- за лютий 2015 року на суму 47011,08 грн (29654 кВт/год),

- за березень 2015 року на суму 66176,10 грн (39754 кВт/год),

- за листопад 2016 року на суму 63299,98 грн (26778 кВт/год),

- за грудень 2016 року на суму 71266,26 грн (30148 кВт/год),

- за січень 2017року на суму 63682,68 грн (32464 кВт/год),

- за лютий 2017 року на суму 70192,49 грн (34735 кВт/год),

- за березень 2017 року на суму 56132,48 грн (28410 кВт/год),

- за квітень 2017 року на суму 46071,31 грн (24021 кВт/год).

Водночас, в квітні 2015 року, січні - квітні 2017 року постачальник надав споживачу послуги з перетоку реактивної електроенергії на загальну суму 7693,33 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), а саме:

- за квітень 2015 року на суму 163,44 грн (2785 кВар/год),

- за січень 2017 року на суму 2238,94 грн (1 кВар/год),

- за лютий 2017 року на суму 2109,06 грн (1 кВар/год),

- за березень 2017 року на суму 2238,94 грн (1 кВар/год),

- за квітень 2017 року на суму 1454,87 грн (1кВар/год).

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті електричної енергії у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпрообленерго» заявлено вимоги про стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 282069,19 грн, перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 1618,31 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За правилами п.3.1.1 договору №26579-00 від 01.02.2008р. постачальник має право отримувати від споживача своєчасну плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами.

Відповідно до п.2 додатку №3 «Порядок розрахунків» до договору №26579-00 від 01.02.2008р. споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним та самостійно отриманим у постачальника рахунком. Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції та інші платежі (за надання споживачу додаткових послуг, суми завданих споживачем збитків тощо) згідно з умовами цього договору здійснюється на рахунки постачальника, зазначені у договорі, на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом 10 операційних днів з дня їх отримання.

Як свідчать матеріали справи, позивач надав, а відповідач прийняв наступні рахунки: №261/443/1/1 від 16.01.2015р. на суму 47313,88 грн, №261/443/2/1 від 16.02.2015р. на суму 47011,08 грн, №261/443/3/1 від 16.03.2015р. на суму 66176,10 грн, №261/443/11/1 від 16.11.2016р. на суму 63299,98 грн, №261/443/12/1 від 16.12.2016р. на суму 71266,26 грн, №261/443/1/1 від 16.01.2017р. на суму 63682,68 грн, №261/443/2/1 від 16.02.2017р. на суму 70192,49 грн, №261/443/3/1 від 16.03.2017р. на суму 56132,48 грн, №261/443/4/1 від 16.04.2017р. на суму 46071,31 грн на оплату активної електроенергії, спожитої у січні березні 2015 року, листопаді грудні 2016 року, січні квітні 2017, №261/443/4/2 від 16.04.2015р. на суму 163,44 грн, №261/443/1/2 від 16.01.2017р. на суму 2238,94 грн, №261/443/2/2 від 16.02.2017р. на суму 2109,06 грн, №261/443/3/2 від 16.03.2017р. на суму 1727,02 грн, №261/443/4/2 від 16.04.2017р. на суму 1454,87 грн.

Факт отримання рахунків відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований.

Відтак, з урахуванням змісту п.3.1.1 договору №26579-00 від 01.02.2008р., п.2 додатку №3 «Порядок розрахунків» до вказаного правочину, господарським судом встановлено, що строк виконання зобовязань відповідача з оплати активної електроенергії на суму 531146,26 грн, послуг з перетікання реактивної електричної енергії на суму 7693,33 грн настав.

За змістом наявних у матеріалах справи виписок по рахунку №038 від 01.12.2016р. та від 12.05.2017р., Державне підприємство «Мирноградвугілля» частково перерахувало на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» грошові кошти у загальній сумі 249077,07 грн в рахунок погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у січні березні 2017 року на загальну суму 190007,65 грн, та часткове погашення заборгованості за поставкою квітня 2017 року на суму 59069,42 грн.

Крім того, як свідчать матеріали справи, Державним підприємством «Мирноградвугілля» здійснено часткове перерахування грошових коштів в сумі 6075,02 грн в рахунок погашення заборгованості за послуги з перетікання реактивної електричної енергії за січень березень 2017 року, що підтверджується банківською випискою відділення Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» у м.Дніпро по рахунку №260042738 від 11.05.2017р.

Таким чином, з урахуванням того, що у спірні періоди позивач на виконання договору №26579-00 від 01.02.2008р. здійснив постачання активної електричної енергії на суму 531146,26 грн, надав послуги з перетікання реактивної електричної енергії на суму 7693,33 грн, а відповідач перерахував на користь енергопостачальної компанії в рахунок оплати спожитої активної електроенергії грошові кошти у розмірі 249077,07 грн та 6075,02 грн в рахунок погашення заборгованості з оплати послуг з перетікання реактивної електроенергії, заборгованість Державного підприємства «Мирноградвугілля» за вказаним правочином (в межах предмету позову) на теперішній час становить 282069,19 грн за активну електричну енергію та 1618,31 грн за послуги з перетікання реактивної електричної енергії.

Ухвалами господарського суду від 25.05.2017р., 15.06.2017р. відповідача було зобовязано надати, в тому числі, докази часткової чи повної оплати відповідачем, визначеної позивачем заборгованості (за наявності).

Відповідач вимоги суду у визначеній частині не виконав, витребуваних судом документів не представив, наявність заборгованості за активну електроенергію в сумі 282069,19 грн, реактивну електроенергію в сумі 1618,31 грн не спростував.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №26579-00 від 01.02.2008р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості спожитої електричної енергії від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь позивача суми боргу за активну електроенергію у розмірі 282069,19 грн, суми боргу за реактивну електричну енергію у розмірі 1618,31 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ч.6 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» у разі перевищення договірних величин електроспоживання споживач зобовязаний сплатити постачальнику двократну вартість різниці між фактично спожитою та встановленою договірною величиною електроспоживання.

За змістом п.4.2.2 договору №26579-00 від 01.02.2008р. за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитих та договірних величин.

Додатком №8 «Договірні величини споживання електричної енергії» до вказаного договору було встановлено обсяг постачання електричної енергії у липні 2016 року на рівні 15 тис. кВт/год, у січні 2017 року на рівні 32 тис. кВт/год.

При цьому, у липні 2016 року відповідач фактично спожив 15561 кВт/год, у січні 2017 року 32464 кВт/год, що перевищує встановлений договором ліміт на 561 кВт/год та 464 кВт/год відповідно.

Відтак, з огляду на наявність обставин перевищення договірних величин енергоспоживання, позивач оформив та надав відповідачу рахунки №261/443/7/5 від 16.07.2016р. на суму 1226,90 грн, №261/443/1/5 від 16.01.2016р. на суму 910,20 грн на компенсацію двократної вартості різниці між фактично спожитою та встановленою договірною величиною електроспоживання.

Вказаний документи отримані відповідачем без зауважень та заперечень.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи приписи ч.6 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» та зміст п.4.2.2 договору №26579-00 від 01.02.2008р., позовні вимоги про стягнення з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь позивача 2137,10 грн за перевищення договірних величин електроспоживання також підлягають задоволенню у повному обсязі.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2.1 договору №443 від 01.02.2008р. визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, враховуючи день фактичної оплати.

Відтак, позивач нарахував за період з 15.12.2016р. по 15.05.2017р. та заявив до стягнення пеню в сумі 17738,68 грн виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у відповідний період.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 12369,01 грн за період з 14.02.2015р. по 15.05.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у січні березні 2015 року, листопаді грудні 2016 року, січні квітні 2017, послуг з перетікання реактивної електричної енергії у квітні 2015 року, січні - квітні 2017 року.

За розрахунком суду, сума процентів річних становить 12345,81 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» просить стягнути інфляційну складову боргу у розмірі 83824 грн, за період з лютого 2015 року по квітень 2017 року за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої у січні березні 2015 року, листопаді грудні 2016 року, січні квітні 2017, послуг з перетікання реактивної електричної енергії у квітні 2015 року, січні - квітні 2017 року.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд зазначає про наступне:

За приписами п.3.2 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Як встановлено, позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних збитків вказаних правил враховано не було, що призвело до безпідставного збільшення заявленої до стягнення суми інфляційної складової боргу.

Зокрема, платіж за зобовязаннями лютого 2017 року мав бути здійснений не пізніше 02.03.2017р. включно. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних втрат за ним починається з квітня 2017 року. При цьому, позивачем відповідне нарахування здійснено у березні 2017 року.

За розрахунком суду, інфляційні збитки позивача становлять 82510,85 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення процентів річних та інфляційних збитків підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 12345,81 грн та 82510,85 грн, з одночасним задоволенням вимог про стягнення пені на заявлену позивачем суму, а саме 17738,68 грн.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 5996,34 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», м.Дніпро до Державного підприємства «Мирноградвугілля», м.Мирноград про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 282069,19 грн, заборгованості за спожиту реактивну електричну енергію 1618,31 грн, заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії 2137,10 грн, 3% річних 12369,01 грн, інфляційних втрат 83824 грн, пені 17738,68 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» (85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул.Соборна, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» (49107, м.Дніпро, шосе Запорізьке, 22, ) заборгованість за спожиту активну електроенергію 282069,19 грн, заборгованість за спожиту реактивну електричну енергію 1618,31 грн, заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії 2137,10 грн, пеню 17738,68 грн, 3% річних 12345,81 грн, суму інфляційних 82510,85 грн, а також судовий збір в сумі 5976,29 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

У судовому засіданні 11.07.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 17.07.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця