ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Справа № 924/1993/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачаОСОБА_4 - паспорт ОСОБА_5 - довіреність від 11.01.2016 р.
відповідачівБогачова Л.М. - довіреність від 10.05.2016 р.; Лавреньюк Л.Є. - довіреність від 15.01.2016 р.
третьої особине з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постановувід 14.02.2017 Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№ 924/1993/15 господарського суду Хмельницької області
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
до 1. Управління комунального майна Хмельницької міської ради; 2. Виконавчого комітету Хмельницької міської ради; 3. Міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Управління житлово - комунального господарства Хмельницької міської ради
простягнення 100 298,74 грн.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 р. ФОП ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до Управління комунального майна Хмельницької міської ради про стягнення 100 298,74 грн. витрат, понесених на проведення капітального ремонту орендованого нежитлового приміщення, посилаючись на статтю 776 Цивільного кодексу України, статтю 283 Господарського кодексу України, статті 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у листі від 30.03.2006 р. № 12-0730-02008п Управління комунального майна Хмельницької міської ради повідомило, що не заперечує проти проведення капітального ремонту приміщення за власні кошти орендаря, із попереднім погодженням кошторису на виконання робіт в управлінні житлово - комунального господарства та управлінні комунального майна. Крім того, згідно акта обстеження орендованого приміщення відповідною комісією за участі працівників відповідача було виявлено, що приміщення потребує ремонту стін, стелі, підлоги, заміни електричних та сантехнічних мереж, у зв'язку з чим листом № 234 від 22.05.2006 р. Управління комунального майна повідомило орендаря, що не заперечує проти проведення робіт, зазначених в акті обстеження за власні кошти орендаря та попередило про необхідність погодження проектно - кошторисної документації.

Позивач зазначав, що локальний кошторис на капітальний ремонт орендованого приміщення, складений в поточних цінах станом на 18.03.2007 р., було погоджено Управлінням комунального майна та Управлінням житлово - комунального господарства.

Загальна вартість ремонту склала 100 298, 74грн., що підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2009 року та довідкою про вартість будівельних робіт.

Проте, як зазначав позивача, звернення про погодження акта виконаних робіт для подальшого відшкодування вартості ремонту, відповідачем залишились без задоволення, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 25.01.2016 р. залучено до участі у справі в якості іншого відповідача Виконавчий комітет Хмельницької міської ради.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 09.02.2016 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління житлово - комунального господарства Хмельницької міської ради.

Управління комунального майна Хмельницької міської ради у відзиві на позов заперечуючи проти його задоволення вказувало на необхідність отримання позивачем згоди від управління комунального майна та управління ЖКГ на початок ремонтних робіт в силу статті 778 Цивільного кодексу України, яка позивачеві не надавалась, а у листі від 22.05.2006 р. № 234, на який посилається позивач, надавалася згода на проведення ремонтних робіт орендованого приміщення за власні кошти орендаря.

Виконавчий комітет Хмельницької міської ради у відзиві на позовну заяву зазначав, що оскільки Управлінням комунального майна Хмельницької міської ради, як орендодавцем, дозвіл на проведення ремонтних робіт не надавався, відсутні підстави для стягнення 100 298,74 грн. витрат, понесених на проведення капітального ремонту орендованого приміщення.

Управління житлово - комунального господарства Хмельницької міської ради у відзиві на позовну заяву також просило позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на те, що позивач порушив умови пункту 6.3 договору оренди, приписи статті 778 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки приступив до проведення ремонту без згоди орендодавця. Крім того, позивачем не надано документів, що підтверджують оплату проведених ремонтних робіт.

Виконавчий комітет Хмельницької міської ради подав до суду заяву про застосування позовної давності, в якій зазначав, що оскільки позивачу ще з 2008 року було відомо, що управління комунального майна Хмельницької міської ради відмовило йому у погоджені актів виконаних робіт, позивачем пропущено загальний строк для захисту свого права, який згідно статті 257 Цивільного кодексу України становить три роки, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 06.04.2016 р., залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 р., позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Управління комунального майна Хмельницької міської ради 70 364, 00 грн. витрат, понесених на проведення капітального ремонту. В решті позову відмовлено.

Мотивуючи судові рішення, суди дійшли висновку, що ремонтні роботи здійснювались позивачем за наявності згоди Управління комунального майна та Управління житлово-комунальних господарства на загальну суму 100 298,74 грн., з яких погоджено було роботи на суму 703 64,00 грн.

Крім того, суди дійшли висновку про відсутність підстав для відмови у позові з мотивів спливу строку позовної давності, оскільки правовідносини між сторонами не припинялися з лютого 2006 року, а відтак строк позовної давності до вимог, які є предметом даного спору, виникне з моменту припинення орендних правовідносин з приводу користування орендованим приміщенням.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2016 р. рішення господарського суду Хмельницької області від 06.04.2016 р. та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 р. скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, рішенням господарського суду Хмельницької області від 17.10.2016 р. (суддя Заверуха С.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи наявність згоди відповідачів на проведення капітального ремонту приміщення саме за рахунок наймача, позовні вимоги пред'явлені необґрунтовано і відповідачі не зобов'язані відшкодовувати позивачу витрати пов'язані з проведенням останнім капітального ремонту приміщення, ремонт якого був зроблений останнім для більш ефективної підприємницької діяльності позивача.

Крім того, суд першої інстанції зазначав, що у зв'язку із встановленням обставин щодо недоведеності порушеного права позивача, відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 р. було залучено до участі у справі в якості відповідача Міське комунальне підприємство по утриманню нежитлових приміщень.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 р. (судді: Грязнов В.В., Розізнана І.В., Мельник О.В.), за результатами перегляду рішення господарського суду Хмельницької області від 17.10.2016 р. в апеляційному порядку, залишене вказане рішення без змін.

Суд апеляційної інстанції мотивуючи постанову дійшов висновку, що з огляду на погодження Управлінням комунального майна та Управлінням житлово - комунального господарства локального кошторису позовні вимоги в частині 70 364, 00 грн. є обґрунтованими, проте, в даному випадку, оскільки договірні правовідносини між сторонами не тривали безперервно, договір оренди від 22.03.2007 р. закінчився 11.01.2010 р., а наступний договір між сторонами укладено лише 30.01.2010 р., то існувала перерва в договірних правовідносинах і відповідно до статті 786 Цивільного кодексу України річний строк позовної давності закінчився 11.01.2011 р., а позов подано позивачем лише 29.12.2015 р., тобто з пропуском строку позовної давності, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

ФОП ОСОБА_4 подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення та постанову у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник наголошує на правомірності висновків суду апеляційної інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо вартості проведеного ремонту в сумі 70 364 грн., проте вважає, що судом апеляційної інстанції не було враховано приписів статті 764 Цивільного кодексу України та статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та залишено поза увагою, що в період з 11.01.2010 р. по 30.01.2010 р. договір оренди майна від 22.03.2007 р., в силу вказаних норм, продовжував діяти, акт приймання - передачі майна сторонами не складався, тобто договірні правовідносини не припинялись і строк позовної давності позивачем не пропущено.

При цьому, заявник касаційної скарги зазначає, що відмову про компенсацію витрат, понесених на проведення капітального ремонту ним було отримано 27.08.2015 р., а тому строки позовної давності починають перебіг з 28.08.2015 р., що також свідчить про неправомірне застосування апеляційним судом позовної давності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції були встановлені наступні обставини:

- 15.02.2006 р. між Управлінням комунального майна Хмельницької міської ради (орендодавець), відповідно до пункту 3.1. "Положення про управління комунального майна Хмельницької міської ради", затвердженого рішенням Хмельницької міськради №25 від 21.05.2003 р., зі змінами, внесеними рішенням Хмельницької міськради № 6 від 17.09.2003 р. "Про затвердження Положення про управління комунального майна Хмельницької міської ради" та ФОП ОСОБА_4 (орендар), та Управлінням ЖКГ Хмельницької міської ради (отримувач коштів) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності, згідно якого орендодавець передає до 15.01.2007 р., а орендар приймає у строкове платне користування під фітнес-центр - нежитлове приміщення (підвал) площею - 102,9 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1 вартістю 78 430,00 грн. (відповідно до звіту про оцінку майна станом на 31.01.2006 р.), з орендною платою, розрахованою на підставі "Методики розрахунку орендної плати", затвердженої рішенням міської ради № 11 від 28.12.1999 р. зі змінами, внесеними рішенням № 6 від 24.06.2003 р., за перший місяць оренди 1176,45 грн. з подальшою індексацією (а.с.9-11);

- відповідно до пункту 6.3. вказаного договору оренди від 15.02.2006 р., орендарю надано право, за погодженням орендодавця та отримувача коштів вносити, зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переобладнання та капітальний ремонт;

- пунктом 7.3 договору оренди майна від 15.02.2006 р. передбачено, що орендодавець зобов'язався забезпечити відшкодування орендарю вартість зроблених останнім невідокремлюваних приміщень орендованого майна, за наявності погодження орендодавця та отримувача коштів на такі поліпшення в межах суми природної вартості орендованого майна в результаті таких поліпшень;

- згідно з пунктом 10.4. цього договору, у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснене орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря, а невідокремлені поліпшення - власністю територіальної громади міста. Питання компенсації отримувачем коштів збільшення вартості орендованого майна в результаті зазначених невідокремлюваних поліпшень вирішується відповідно до умов цього договору та чинного законодавства;

- в подальшому між Управлінням комунального майна Хмельницької міської ради (орендодавецем), ФОП ОСОБА_4 (орендар) та Управлінням ЖКГ Хмельницької міської ради (отримувач коштів) були укладені договори оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна: - від 22.07.2007 р. строком до 11.01.2010 р.; - від 30.01.2010 р. строком до 30.01.2012 р.; - від 02.02.2012 р. строком до 02.01.2015 р.; - від 27.02.2014 р. строком до 27.01.2017 р.

- 30.03.2006 р. Управління ЖКГ, як отримувач коштів за договором оренди, листом № 12-0730-02-08П повідомило позивача, що Управління не заперечує проти проведення капітального ремонту приміщення за власні кошти орендаря після погодження кошторису на виконання робіт в управлінні ЖКГ та в Управлінні комунального майна (а.с.24);

- 22.05.2006 р. Управління комунального майна (орендодавець) листом № 234 повідомило орендаря, що за результатами розгляду акта обстеження орендованого нежитлового приміщення, що був наданий Управлінням ЖКГ, Управління комунального майна не заперечує проти проведення ремонтних робіт, зазначених в акті, за кошти орендаря (а.с.27);

18.03.2007 р., було складено локальний кошторис 2-1-1 на капітальний ремонт орендованого підвального приміщення, на загальну суму 70 364,00 грн. та відомість ресурсів до локального кошторису 2-1-1 на капітальний ремонт орендованого підвального приміщення, погоджений та підписаний начальником Управління комунального майна та начальником Управління житлово-комунальних послуг (а.с.33-39);

- 07.03.2008 р. Управління комунального майна листом № К/2680, у відповідь на звернення позивача до міського голови щодо перевірки та погодження актів виконаних робіт по ремонту орендованого приміщення, повідомило, що для вирішення зазначеного питання необхідно подати в Управління комунального майна оригінали документів про надання дозволу на проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні, а саме: акт обстеження, дозволи на проведення ремонту від орендодавця та отримувача коштів (відповідно до пункту 6.3 договору оренди 22.03.2007 р.), а також погоджену проектно-кошторисну документацію (а.с.28).

Крім того, судами під час розгляду справи встановлено, що 19.05.2015 р. Управління комунального майна Хмельницької міської ради листом № К-4338, у відповідь на звернення позивача щодо погодження актів виконаних робіт по ремонту орендованого приміщення по АДРЕСА_1, повідомило, що Управлінням не надавалася згода на проведення ремонтних робіт орендованого приміщення по АДРЕСА_1, тому підстави для погодження актів виконаних робіт відсутні (а.с.30).

27.08.2015 р. Управління комунального майна листом № 822 знову відмовило позивачу у погодженні актів виконаних робіт (а.с.31).

02.09.2015 р. Управління ЖКГ Хмельницької міської ради листом №14-14-1052 повідомило позивача, що для вирішення питання про погодження копії акта приймання виконаних будівельних робіт та копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2009 року від 28.08.2015 р. необхідно звернутися до управління комунального майна Хмельницької міської ради, оскільки відповідно до рішення Хмельницької міської ради № 8 від 23.12.2009 р. виключено повноваження Управління ЖКГ щодо передачі в оренду нежитлових приміщень, які перебувають на балансі житлово-експлуатаційних контор, слід звернутися до управління комунального майна Хмельницької міської ради (а.с.32, 68-70).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога ФОП ОСОБА_4 про стягнення з Управління комунального майна Хмельницької міської ради 100 298,74 грн. витрат, понесених на проведення капітального ремонту орендованого нежитлового приміщення, посилаючись на статтю 776 Цивільного кодексу України, статтю 283 Господарського кодексу України, статті 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", з огляду на відмову орендодавця погоджувати акти виконаних будівельних робіт з поліпшення орендованого приміщення.

Здійснюючи судовий розгляд справи, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог дійшов висновку, що враховуючи наявність згоди відповідачів на проведення капітального ремонту приміщення саме за рахунок наймодавця, позовні вимоги є необґрунтованими.

В той же час, судом апеляційної інстанції було встановлено обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення коштів у розмірі 70 364 грн. з огляду на погодження начальником Управління комунального майна та начальником Управління ЖКГ локального кошторису 2-1-1 від 18.03.2007 р. на капітальний ремонт орендованого підвального приміщення, проте зазначено, що орендні відносини за договором оренди від 22.03.2007 р., які тривали під час здійснення і закінчення робіт з капітального ремонту, припинились 11.01.2010 р. і лише 30.01.2010 р. було укладено новий договір оренди, згідно зі статтею 786 Цивільного кодексу України, річний строк позовної давності закінчився 11.01.2011 р., в той час, як позов подано 29.12.2015 р., тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Проте, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що як вбачається з матеріалів справи відповідно до пункту 1.1 договору оренди індивідуально визначеного майна від 22.03.2007 р. його укладено на строк з 22.03.2007 р. по 11.01.2010 р.

За приписами частин 1, 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з пунктом 10.5 договору оренди майна від 22.03.2007 р. дія даного договору може бути продовжена лише за заявою орендаря шляхом укладення нового договору на підставі рішення міськвиконкому при умові відсутності заборгованості по орендній платі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14.01.2010 р. № 16 дозволено Управлінню комунального майна (ОСОБА_11) продовжити строк оренди на два роки приміщень міської комунальної власності, зокрема, ФОП ОСОБА_4 приміщення по АДРЕСА_1, площею 102,9 кв.м. під фітнес-центр (том 2 а.с. 11).

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про припинення орендних правовідносин між сторонами 11.01.2010 р. та укладення нового договору лише 30.01.2010 р., що свідчить про наявність підстав для застосування статті 786 Цивільного кодексу України і пропуску позивачем річного строку позовної давності для звернення до суду, судова колегія вважає передчасним.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За приписами статті 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Наслідки поліпшення наймачем речі, переданої у найм, визначені у статті 778 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

При цьому, за приписами пункту 3 статті 776 Цивільного кодексу України капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:

1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту;

2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Державним комітетом України з будівництва та архітектури у листі від 30.04.2003 р. № 7/7-401 надані відповідні роз'яснення та визначено, що капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель в зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі в цілому або її частин (за умови їх автономності).

При цьому, згідно вказаного листа, поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Поточний ремонт повинен провадитись з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об'єкта з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт.

Відповідно до пункту 6.3 договору оренди майна від 15.02.2006 р. за погодженням орендодавця та отримувача коштів орендар має право вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переобладнання та капітальний ремонт.

Орендар зобов'язаний здійснювати поточний ремонт орендованого майна (пункт 5.6 договору оренди майна від 15.02.2006 р.)

Аналогічні положення закріплені у пунктах 6.3 та 5.6 договору оренди майна від 22.03.2007 р.

Зі змісту акта приймання - передачі приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 102,9 кв.м., підписаного сторонами, приміщення знаходиться в задовільному стані і придатне для використання (том 1 а.с. 95).

З акта обстеження орендованого приміщення по АДРЕСА_1, затвердженого начальником Управління ЖКГ у 2006 році вбачається, що комісією виявлено необхідність проведення ремонту стін, перегородок, стелі, підлоги, заміни електричних, сантехнічних мереж і дверей (том 1 а.с. 25).

При цьому, з листа від 30.03.2006 р. № 12-0730-02-08П Управління ЖКГ (отримувача коштів за договором) на ім'я ПП ОСОБА_4 вбачається, що Управління не заперечує проти проведення капітального ремонту приміщення за власні кошти, із необхідністю попереднього погодження кошторису на виконання робіт в Управлінні ЖКГ та в Управлінні комунального майна (том 1 а.с. 24).

У листі від 22.05.2006 р. № 234 Управлінням комунальної власності повідомлено ПП ОСОБА_4 про те, що Управління не заперечує проти проведення ремонтних робіт, зазначених в акті за власні кошти, із необхідністю погодження проектно - кошторисної документації на проведення ремонтних робіт в Управлінні ЖКГ та Управлінні комунальної власності (том 1 а.с. 27).

Як вбачається з матеріалів справи, суд касаційної інстанції направляючи справу на новий розгляд вказував на необхідність встановлення обставин справи стосовно того, який саме вид ремонту у даному випадку було проведено позивачем, ким та на підставі чого вказані роботи виконувались, дати та об'єми виконаних робіт та наявність чи навпаки підстав для повернення витрат понесених на проведення капітального ремонту, із визначенням правового обґрунтування.

Проте, питання стосовно того який саме вид ремонту був проведений в орендованому ФОП ОСОБА_4 приміщенні по АДРЕСА_1 з'ясоване не було, як й не було з'ясоване питання стосовно наявності підстав для застосування до спірних правовідносин статті 776 Цивільного кодексу України, яку позивачем визначено в якості підстави позову та чи передбачає вказана норма правові підстави для стягнення витрат, понесених позивачем на проведення капітального ремонту орендованого нежитлового приміщення.

При цьому, судом апеляційної інстанції не з'ясоване питання стосовно виникнення обов'язку зі сплати будь - яких коштів у зв'язку із погодженням начальниками Управління ЖКГ та Управління комунальної власності локального кошторису 2-1-1 на капітальний ремонт орендованого підвального приміщення, з огляду на погодження з орендодавцем та отримувачем коштів за договором такого кошторису при отриманні орендарем повідомлення про відсутність заперечень відповідачів на проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні за власні кошти орендаря.

Крім того, здійснюючи судовий розгляд справи судом апеляційної інстанції було зазначено, що згідно акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2009 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за січень 2009 року від 30.01.2009 р. генпідрядником - ПП "Євробілдінг" здано, а замовником - ОСОБА_4 прийнято роботи з проведення капітального ремонту орендованого підвального приміщення по АДРЕСА_1, на загальну суму 100 298, 74 грн.

Акт № 1 та довідку підписано генпідрядником та замовником та скріплені відтиском печатки ПП "Євробілдінг" (том 1 а.с. 40-44).

Квитанціями до прибуткових касових ордерів № 141 від 18.02.2009 р., № 149 від 19.02.2009 р., № 163 від 25.02.2009 р., № 165 від 26.02.2009 р., № 167 від 27.03.2009 р., № 176 від 03.03.2009 р., № 172 від 02.03.2009 р., № 223 від 09.04.2008 р., № 231 від 10.04.2008 р., № 217 від 08.04.2008 р., № 215 від 07.04.2008 р. підтверджується, що ФОП ОСОБА_4 сплатив до каси ПП "Євробілдінг" загальну суму 100 298, 74 грн. на підставі договору підряду (том 1, а.с. 102-107).

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП ОСОБА_4 та ПП "Євробілдінг" укладено договір підряду від 27.03.2007 р. за яким ПП "Євробілдінг" зобов'язувався виконати будівельні роботи з капітального ремонту орендованого підвального приміщення по АДРЕСА_1 згідно локального кошторису 2-1-1 (том 2 а.с. 21-26).

Проте, посилаючись в якості доказів на проведення саме ПП "Євробілдінг" ремонтних робіт в орендованому приміщенні, судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що як вбачається зі змісту акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2009 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2009 року, посилання на договір підряду від 27.03.2007 р., укладений між ПП ОСОБА_4 та ПП "Євробілдінг" відсутні, а міститься посилання на договір без номеру 2009 року.

Квитанції до прибуткових касових ордерів, датовані 18-19 та 25-27 лютого 2009 року, 02 - 03 березня 2009 року, 07-10 квітня 2009 року про прийняття ПП "Євробілдінг" грошових коштів від ФОП ОСОБА_4 на підставі договору підряду не містять посилань на договір підряду від 27.03.2007 р., укладений між ПП ОСОБА_4 та ПП "Євробілдінг", дійсної сплати таких грошових коштів та сплати їх саме за проведення ПП "Євробілдінг" будівельних робіт з капітального ремонту орендованого підвального приміщення по АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 102-107).

Згідно з частиною другою статті 43 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами процесуального законодавства, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 42 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Проте, судом апеляційної інстанції спір, у відповідності до визначених позивачем правових підстав для звернення до суду з позовом, на підставі дослідження всіх доказів у справі у їх сукупності та надання правомірної оцінки всім доводам та доказам сторін, виходячи з норм законодавства, розглянутий не був.

Виходячи з приписів процесуального законодавства метою апеляційного суду є розгляд справи по суті повторно за наявними у справі та додатково поданими доказами.

Оскільки в силу статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, постанова суду апеляційної інстанції у даній справі підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 р. у справі № 924/1993/15 господарського суду Хмельницької області скасувати, справу направити на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач