ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

18.07.2017 Справа № 904/4594/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г. (доповідач)

суддів: Дармін М.О., Широбокова Л.П.

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2017 року у справі № 904/4594/17

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 с.Преображенське, Васильківського району, Дніпропетровської області

до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області м. Дніпро

про зобов'язання вчинити дії щодо укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки ,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2017 року (головуючий суддя Фещенко Ю.В.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області укласти додаткову угоду про поновлення на той самий строк і на тих самих умовах договору оренди землі від 08.11.2010 (кадастровий номер земельної ділянки № :01:004:0017), укладеного між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1; дата народження 03.11.1972) та Васильківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, який зареєстрований за № 99 24.12.2010.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - 1 600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з даним рішенням Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області м. Дніпро звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду України, дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

В силу п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З 01.09.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" № 484-VІІІ від 22.05.2015р., яким змінено ставки судового збору, в тому числі і за звернення з апеляційними скаргами на рішення господарських судів.

Відповідно до п.п 1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" в редакції від 06.12.2016 року № 1774-V111 за подання до господарського суду позовної заяви матеріального характеру справляється судовий збір у розмірі - 1,5 % ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як випливає з матеріалів справи, ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви дорівнює 1600 грн. які було сплачено позивачем квитанцією № 0.0.743670885.1 від 12.04.2017 року (а.с. 11).

Відповідно до п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду становить 1760 грн. (1600* 110% = 1760 грн).

Частиною 1 статті 6 згаданого Закону передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Згідно з ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Виключний перелік осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", не розповсюджується на скаржника як такого.

Одночасно з апеляційною скаргою скаржник просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. При цьому, скаржник посилається на те, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є бюджетною установою, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до , Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань, а законодавством визначені стислі строки для подачі апеляційних скарг на судові рішення, просимо також відстрочити сплату судового збору (платіжне доручення буде надано у найкоротші строки).

Апеляційний господарський суд, з метою дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якими передбачено, що кожний має право на розгляд його справи судом, перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст.ст. 94, 95 ГПК України, дійшов висновку про необхідність повернення останньої з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які унеможливлюють сплату судового збору у встановлених законом розмірах, покладається на заінтересовану сторону.

В п.3.1 розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В клопотанні про відстрочення сплати судового збору скаржник посилається на те, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до, Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань, а законодавством визначені стислі строки для подачі апеляційних скарг на судові рішення.

В той же час, колегія суддів прийшла до висновку, що незважаючи на вищезазначені обставини, скаржником не доведена неможливість самостійно здійснювати видаткові операції, в тому числі здійснити оплату судового збору за подання даної апеляційної скарги, оскільки на підтвердження доводів клопотання про відстрочення сплати судового збору не надано жодних доказів перебування Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в скрутному фінансовому становищі.

Скаржником взагалі не надано документи, що характеризують його фінансове становище.

Крім того, скаржником не надано доказів відсутності на його банківських рахунках коштів, необхідних для сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв'язку з чим, колегія суддів прийшла до висновку, що скаржником не надано доказів в підтвердження неможливості сплати судового збору, а саме того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади та суб'єктів господарювання щодо сплати судового збору, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, здійснення розрахунково-касового обслуговування Державною казначейською службою України, твердження скаржника про перебування в скрутному матеріальному становищі без наведення та долучення відповідних доказів, на думку колегії суддів, не можуть вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

В силу п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність повернення апеляційної скарги без розгляду.

Водночас, слід зауважити, що, після усунення обставин апеляційна скарга може бути подана до Дніпропетровського апеляційного господарського суду повторно.

На підставі наведеного та керуючись ст.86, п.3 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2017 року у справі № 904/4594/17 повернути скаржнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Додаток: (скаржнику) апеляційна скарга №б/н з додатками на 6 аркушах.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя Л.П. Широбокова