КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа№ 910/1178/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Мазур І.А. (довіреність №182 від 12.01.2017 р.)

від відповідача - Закатюк О.А. (довіреність №21/11/16-1 від 21.11.2016 р.)

від третьої особи - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»

на рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2017 р.

у справі №910/1178/17 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКО ДІДЖИТАЛ»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про стягнення коштів та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКО ДІДЖИТАЛ» про стягнення з відповідача 6445,48 грн. боргу за договором оренди №7012 від 29.12.2014 р., 357,41 грн. пені, 193,36 грн. штрафу, 62,63 грн. інфляційних втрат, 70,93 грн. 3% річних, 815,76 грн. боргу за договором про відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 30.03.2016 р., 109,92 грн. пені, 21,12 грн. інфляційних втрат, 12,08 грн. 3% річних, а також про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, шляхом виселення відповідача в примусовому порядку з безпідставно зайнятого ним нерухомого майна та передачі зазначеного майна ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2017 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.04.2017 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, неправильним та неповним дослідженням доказів та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника третьої особи.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

29.12.2014 р. між ТОВ «ЛОКО ДІДЖИТАЛ» (орендар) та Фондом державного майна України по м. Києву (орендодавець) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №7012, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: частину нежитлового підвального приміщення будівлі Південного вестибюлю вокзалу «Дарниця», загальною площею 1,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3 (далі - Майно), що перебуває на балансі Відокремленого підрозділу «Центр регіональних перевезень пасажирів» ДТГО «Південно-Західна залізниця» (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.06.2014 р. і становить 10757,00 грн.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна (2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (далі - методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - листопад 2014 року 389,63 грн. Орендна плата за перший місяць оренди грудень 2014 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень місяць 2014 року.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п. 10.1. договору, цей договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 29.12.2014 р. по 29.12.2015 р.

Факт передачі майна в оренду підтверджується підписаним між сторонами 29.12.2014 р. актом приймання-передавання орендованого майна.

30.03.2016 р. між ПАТ «Українська залізниця» (орендодавець) та ТОВ «ЛОКО ДІДЖИТАЛ» укладено додатковий договір до договору оренди нерухомого майна від 29.12.2014 р. №7012.

Відповідно до п. 1 договору від 30.03.2016 р., орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 29.12.2014 р. №7012 є ПАТ «Укрзалізниця».

У тексті договору повне найменування балансоутримувача - Відокремлений підрозділ Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Центр регіональних перевезень пасажирів та скорочене найменування Центр регіональних перевезень пасажирів замінити відповідно на Виробничий підрозділ центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та центр регіональних перевезень пасажирів (п. 2 договору від 30.03.2016 р.).

Згідно п. 3 договору від 30.03.2016 р., пункт 3.1. розділу 3 «Орендна плата» договору викладено в новій редакції, згідно якої орендна плата, визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 та за базовий місяць розрахунку (листопад 2015 року) становить 571,15 грн. без ПДВ.

Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2015 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс(и) інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 4 договору від 30.03.2016 р., пункт 3.6. розділу 3 «Орендна плата» договору викладено в новій редакції, згідно якої орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітнім. Одержувач коштів - Виробничий підрозділ центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Згідно п. 5.3. договору від 30.03.2016 р., орендар має своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

30.03.2016 р. між позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно (далі - об'єкт оренди) - частину нежитлового підвального приміщення будівлі Південного вестибюлю вокзалу «Дарниця», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3, площею 1 кв.м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.06.2014 р. і становить 10757,00 грн.

26.09.2016 р. між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір до договору оренди нерухомого майна від 29.12.2014 р. №7012, згідно якого договір діє з 01 червня по 30 вересня 2016 року.

Відповідно до п. 10.4. вказаного договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

В матеріалах справи відсутні докази припинення дії договору в зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідності до п. 10.4. він є пролонгованим та таким що діє.

30.03.2016 р. між позивачем (балансоутримувач) та відповідачем (орендар) укладено договір відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, за умовами якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівель вокзального комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3 (надалі - будівля), а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі.

Відповідно до п. 2.1.1. договору про відшкодування витрат, балансоутримувач будівлі зобов'язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території, та створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності, у тому числі орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями.

Згідно п. 2.1.2. договору про відшкодування витрат, орендар компенсує балансоутримувачу послуги на виконання частини комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території, та створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності на підставі наданих балансоутримувачем рахунків.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було порушено зобов'язання щодо своєчасності та повноти сплати орендної плати відповідно до умов договору за період з січня 2016 року по жовтень 2016 року в розмірі 6445,48 грн. та сплати витрат за умовами договору про відшкодування витрат за період з березня 2016 року по жовтень 2016 року 815,76 грн. Вказані витрати, за твердженням позивача, відповідачем не сплачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1 ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У період дії спірного договору оренди відбулись зміни у законодавстві України. Так згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, 21 жовтня 2015 року відбулась державна реєстрація ПАТ «Українська залізниця».

В зв'язку з реорганізацією, частина орендованого майна залишилась в господарському відданні за регіональними відділеннями Фонду державного майна України по м. Києву, а частина увійшла до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця».

Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

В рамках реалізації процедури заміни сторони орендодавця, попередній і новий власники (орендодавці) підписують угоду, якою формалізують всі пов'язані із заміною орендодавця питання, зокрема початку сплати орендної плати новому власнику (орендодавцю), платіжних реквізитів.

Докази письмового повідомлення з боку ПАТ «Українська залізниця» про зміну власника (орендодавця) за договором оренди №7012 ТОВ «ЛОКО ДІДЖИТАЛ», як і докази укладення угоди про передачу прав орендодавця між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ПАТ «Укрзалізниця» - відсутні.

У разі неотримання письмового повідомлення орендар виконує свої обов'язки, у тому числі щодо внесення орендної плати, на користь попереднього власника (орендодавця) орендованих приміщень, в даному випадку Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Враховуючи те, що ПАТ «Укрзалізниця» не подано доказів повідомлення орендаря про припинення або зміну умов спірного договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку його чинності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладений сторонами договір продовжено на 1 рік на тих самих умовах, які передбачені договором.

Листом від 24.02.2016 р. вих. №30-06/2062 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву строк дії договору продовжено на один рік, а саме: з 29.12.2015 р. по 29.12.2016 p. на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Тобто, орендна плата, у відповідності до п. 3.6. договору, перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

У відповідності до п. 5.11. договору, орендар зобов'язаний протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Проте, сам договір по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна укладений лише 30.03.2016 p., (тобто через 1 рік і 3 місяці після укладення договору оренди №7012), що в свою чергу унеможливлювало оплату за вказаним договором.

На підтвердження належного виконання своїх зобов'язань та відсутності заборгованості за договором оренди та договором по відшкодуванню витрат балансоутримувача, ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» додано до матеріалів справи квитанції про оплату за період з січня по жовтень 2016 року.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» належним чином виконує умови договору оренди №7012 від 29.12.2014 р., а твердження позивача, що 30.06.2016 р. між відповідачем та позивачем підписано додатковий договір оренди нерухомого майна №7012 від 29.12.2014 р., яким внесені зміни в договір щодо орендодавця та балансоутримувача, орендної плати та терміну дії договору є необґрунтованими, оскільки позивачем не дотримана процедура зміни сторони договору №7012, а умови такого додаткового договору в редакції позивача є такими, що суперечать вимогам ч.ч. 4, 5 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Додатковий договір від 30.03.2016 р. до договору оренди нерухомого майна №7012 від 29.12.2014 р. викладено відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Збільшення орендної плати та зменшення строку оренди додатковим договором від 30.03.2016 р. до договору оренди нерухомого майна №7012 від 29.12.2014 р. погіршують становище відповідача, порівняно з умовами договору оренди №7012 від 29.12.2014 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди.

Приписами ст. 28 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Позивачем не доведено наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з даним позовом, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо судової практики, доданої скаржником до матеріалів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що вказана судова практика стосується іншого характеру та суті правовідносин сторін відмінних від правовідносин сторін у справі, що розглядається.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для зміни рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, неправильним та неповним дослідженням доказів та з порушенням норм матеріального і процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2017 р. у справі №910/1178/17 залишити без змін.

Справу №910/1178/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко