ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р. Справа № 921/99/17-г/4

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Желік М.Б.

ОСОБА_1

при секретарі Мокрій А.В.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю (далі ТДВ) "Берізка" б/н від 27.04.2017р. (вх. № 01-05/2378/17 від 23.05.2017р.)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017 р.

у справі № 921/99/17-г/4 (суддя Бурда Н.М. )

за позовом: ТДВ "Берізка", смт. Золотий Потік, Бучацький район, Тернопільська область

до відповідача: Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області, смт. Золотий Потік, Бучацький район, Тернопільська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, с. Соколів, Бучацький район, Тернопільська область

про визнання незаконними та скасування рішень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3Б представник (договір на надання правової допомоги у матеріалах справи); ОСОБА_4 представник (довіреність у матеріалах справи);

відповідача: не з`явився (належно повідомлений);

третьої особи: ОСОБА_5 представник (довіреність у матеріалах справи).

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило, у звязку з чим хід судового засідання фіксується у протоколі.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 р. (головуючий суддя Дубник О.П., судді: Скрипчук О.С., Юрченко Я.О.) призначено розгляд справи на 14.06.2017р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.06.2017р. відкладено розгляд справи на 13.07.2017р.

Відповідач у судове засідання участі уповноваженого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого листа (вхідний номер канцелярії від 09.06.17 р.) та списком згрупованих рекомендованих відправлень від 16.06.2017 р.

Відповідно до п 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Юрченка Я.О. розпорядженням керівника апарату суду №308 від 11.07.2017р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.07.2017р. до складу колегії входять: головуючий суддя Дубник О.П., судді: Скрипчук О.С., Желік М.Б.

В разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений п. 3 ч. 5 ст. 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року N 1402-VIII принцип незмінності судді, слід починати з початку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строків вирішення спору.

Новим складом суду розпочато розгляд справи по суті спочатку та завершено її розгляд прийняттям постанови.

Позивач у апеляційній скарзі звернувся до суду з клопотанням (вх. № 01-05/2397/17 від 23.05.2017р.) про призначення у справі № 921/99/17-г/4 судової земельно-технічної експертизи. У судовому засіданні представники позивача підтримали подане клопотання.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні поданого клопотання.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про призначення у даній справі судової експертизи, враховуючи наступне:

Частиною 1 статті 41 ГПК України передбачено, що для роз'яснення питань, які виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, висновок експерта є одним із доказів, який не має для суду заздалегідь встановленої сили та оцінюється господарським судом в сукупності з іншими доказами.

У поданому клопотанні про призначення у справі № 921/99/17-г/4 судової земельно-технічної експертизи позивач просить на вирішення експерта поставити питання щодо технічної можливості виділення ОСОБА_2 земельної ділянки в особисте користування, що знаходиться в с. Соколів, вул. Підлісна, 1 Бучацького району Тернопільської області для обслуговування власної будівлі гаражу, а також щодо визначення площі та конфігурації даної земельної ділянки

Враховуючи предмет спору, наявність у ОСОБА_2 права власності на господарські будівлі, що розташовані на земельній ділянці, щодо якої прийняті оскаржувані рішення, апеляційний суд вважає необґрунтованим клопотання позивача про призначення судової експертизи для встановлення площі, конфігурації та технічної можливості виділення ОСОБА_2 земельної ділянки в особисте користування, що знаходиться в с. Соколів, вул. Підлісна, 1 Бучацького району Тернопільської області.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017 р. у справі №921/99/17-г/4 (суддя Бурда Н.М. ) в задоволенні позову ТДВ "Берізка" до відповідача: Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень відмовлено та визнано такою, що втратила чинність ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2017р. у даній справі про забезпечення позову.

Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 11, 16, 21, 167, 169, 374, 377 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.ст. 3, 80, 84, 120, 123, 124, 127, 128, 141 Земельного кодексу України (надалі ЗК України), ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997р. №280/97-ВР (зі змінами) (далі Закон №280/97-ВР) і зроблено висновок з посиланням на правову позицію Верховного ОСОБА_3 України (справа № 6-2цс15 від 12.02.15 р.) про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень Золотопотіцької селищної ради №392 від 07.09.2016р. Про вилучення земельної ділянки з користування ПАТ Берізка та №394 від 07.09.2016р. Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з передачею її в оренду з причин відсутності згоди постійного землекористувача на вилучення спірної земельної ділянки, оскільки право постійного користування земельною ділянкою в цій частині припинилось для ТДВ Берізка в силу закону у зв язку із переходом права власності на об єкт нерухомого майна до набувача цього майна.

ТДВ "Берізка" не погоджується з ухваленим рішенням суду і вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального права. Обгрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що спірними рішеннями без згоди останнього землекористувача було вилучено земельну ділянку з посиланням на ст. 149 ЗК України. Зазначає, що площа вилученої земельної ділянки є неспівмірною з площею будівель і споруд, що на ній розташовані, а на ділянці розташовані протипожежні споруди, доступ до яких буде неможливий. Просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017 р. у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу Золотопотіцька селищна ради Бучацького району Тернопільської області, зокрема, вважає доводи апелянта безпідставними, оскільки при виникненні в іншої особи права власності на будівлю або споруду право попереднього власника або користувача земельної ділянки припиняється.

Третя особа не скористались своїм правом та не надала відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані по справі докази, та дослідивши фактичні обставини у справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, при цьому, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду встановила наступні обставини та керувалася такими мотивами.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, Державним актом на право користування землею Б №058820, виданого Золотопотіцькій швейній фабриці Берізка виконавчим комітетом Бучацької районної ради народних депутатів у 1989 році, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №461 Золотопотіцькій швейній фабриці Берізка на праві безстрокового та безоплатного користування передано земельні ділянки на території Золотопотіцької селищної ради та Соколівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, на яких розташовані основні та допоміжні будівлі та споруди та землі для організації підсобного господарства загальною площею 22,8 га. (а.с. 16-19, т.1).

25 серпня 1991р. між Тернопільським виробничо-торговим обєднанням Надзбруччя (орендодавець) та колективом Золото-Потіцької фабрики Берізка (орендар) було укладено договір оренди (надалі - Договір оренди) (а.с. 154-157, т.1).

Відповідно до п.1.1. Договору оренди, рішенням ОСОБА_6 директорів, протокол №5 від 20 серпня 1991 року, Золото-Потіцька фабрика Берізка перетворюється в орендне підприємство Берізка, яка є правонаступником Золото-Потіцької фабрики Берізка і користується правами юридичної особи, має свій Статут і у зовнішніх відносинах виступає як єдиний господарський орган.

Згідно п.1.2. Договору оренди орендодавець від імені держави передає, а орендар приймає в оренду майно, як сукупність основних фондів, нормативу оборотних коштів, інших матеріальних цінностей і фінансових ресурсів станом на 1 липня 1991 року згідно акту передачі (відомість прийому-передачі додається), який є невід'ємною частиною договору. Орендоване майно залишається власністю орендодавця і передається в оренду строком на 5 років.

Відповідно до п. п. 5.6. Договору оренди його укладено на період з 1 липня 1991 року по 1 липня 1996 року.

Згідно п.1.4. статуту Орендного підприємства Берізка, затвердженого конференцією організації орендарів орендного підприємства Берізка, протокол №2 від 23.12.1992 року, зареєстрованого Бучацькою районною державною адміністрацією, розпорядження №2 від 24.12.1992 року, орендне підприємство Берізка є правонаступником майнових та інших прав та обовязків фабрики Берізка (а.с. 158-160, т.1).

Відповідно до договору купівлі-продажу державного майна орендного підприємства Берізка, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області (продавець) та організацією орендарів орендного підприємства Берізка (покупець) від 28 жовтня 1993 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори 02 листопада 1993 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-3322 (далі - Договір купівлі-продажу), продавець продав, а покупець купив державне майно цілісного майнового комплексу Орендного підприємства Берізка, який знаходиться в с.Золотий Потік Бучацького району на земельній ділянці площею 27,9 га згідно плану землекористування до державного акту на право користування землею виданого виконкомом Бучацької районної ради народних депутатів №461. Відповідно до умов, що визначені цим договором (а.с. 102-104, т.1).

Відповідно до п. 1.2. Договору купівлі-продажу, право власності на відчужене майно перейде до покупця на підставі цього договору.

Згідно п.3.3 Договору купівлі-продажу покупець цілісного майнового комплексу став правонаступником його майнових прав і зобовязань з моменту підписання даного договору.

Суб'єкт підприємницької діяльності орендне підприємство Берізка перетворено у Закрите акціонерне товариство на підставі рішення засновників від 30 червня 1994 року, а 18 серпня 1994 року зареєстровано статут Закритого акціонерного товариства Берізка, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи - Закрите акціонерне товариство Берізка, ідентифікаційний код 05523286 (а.с. 77-79, 83т.1).

Згідно довідки про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №22-103, виданої Тернопільським обласним управлінням статистики, Закрите акціонерне товариство, ідентифікаційний код 05523286 ,зареєстроване за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 76, т.1).

Нова редакція Статуту Закритого акціонерного товариства Берізка затверджена протоколом загальних зборів акціонерів від 05 червня 2007 року №1 (а.с. 80-82, т.1)

11 липня 2011 року державним реєстратором проведено реєстрацію змін до установчих документів за №6000436, а саме державну реєстрацію статуту Публічного акціонерного товариства Берізка на підставі протоколу загальних зборів Закритого акціонерного товариства Берізка №1 від 29 квітня 2011 року, згідно якого Публічне акціонерне товариство Берізка ідентифікаційний код 05523286 є правонаступником Закритого акціонерного товариства Берізка, про що свідчить довідка з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АБ №346548 від 15.07.2011р., (а.с. 84-86, 87, т.1).

В подальшому, Публічне акціонерне товариство Берізка перетворено в Товариство з додатковою відповідальністю Берізка. Так, згідно Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.03.2017р. №22691390, Товариство з додатковою відповідальністю Берізка, ідентифікаційний код 05523286 зареєстроване за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, селище міського типу ОСОБА_7, вулиця Польова, будинок 1 є правонаступником Публічного акціонерного товариства Берізка, ідентифікаційний код 05523286, яке знаходиться за адресою за адресою: Тернопільська область, Бучацький район, селище міського типу ОСОБА_7, вулиця Польова, будинок 1, відомості про припинення якого внесено в реєстр 23.09.2014р (а.с. 92-96, т.1).

На наданих в користування Золотопотіцькій швейній фабриці Берізка земельних ділянках на території Золотопотіцької селищної ради та Соколівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, розташовані і знаходяться на даний час обєкти нерухомого майна, що входили до складу майна цілісного майнового комплексу Золотопотіцької швейної фабрики Берізка, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 30 липня 2001 року ЗАТ Берізка на швейний цех незакінчений будівництвом, який розташований в селі Золотий Потік, вул.Польова, №1 виданого на підставі рішення виконкому Золотопотіцької селищної ради від 20 липня 2001 року №20/4, а тепер належать її правонаступнику - Товариству з додатковою відповідальністю Берізка (а.с. 134, т.1).

07 вересня 2016 року рішенням 7-ї сесії 7-го скликання Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області №392 Про вилучення земельної ділянки з користування ПАТ Берізка, вилучено земельну ділянку площею 0,11 га з користування ПАТ Берізка, номер рядка - 4.6., шифр рядка - 65 (підприємства інших галузей промисловості) (п. 1 рішення). Пунктом 2 даного рішення віднесено дану земельну ділянку площею 0,11 га до земель не наданих у власність або постійне користування в межах населених пунктів, номер рядка -12.3, шифр рядка 96 (а.с. 22, т.1).

Рішенням 7-ї сесії 7-го скликання Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області від 07 вересня 2016 року №394 Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з передачею її в оренду, надано громадянці ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,11 га з земель не наданих у власність або постійне користування в межах населених пунктів, номер рядка -12.3, шифр рядка - 96 для обслуговування господарських будівель (сарай для автомобілів), які належать їй на праві приватної власності, що розташовані по вул. Підлісна, 1 в с. Соколів, з передачею її в оренду (п. 1 рішення) та згідно п.2. зобовязано документацію виготовити до 07.03.2017року (а.с. 23).

ТДВ Берізка звернулося до Господарського суду Тернопілької області з позовом про визнання незаконними та скасування рішень Золотопотіцької селищної ради №392 від 07.09.2016р. Про вилучення земельної ділянки з користування ПАТ Берізка та №394 від 07.09.2016р. Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з передачею її в оренду. Позивач, як на підставу заявленого ним позову посилається на те, що відповідач Золопотіцька селищна рада, приймаючи оспорювані рішення, порушила його законне право, як належного землекористувача, на володіння та користування спірною земельною ділянкою площею 0,11 га, виділеної йому (позивачу) на праві постійного користування згідно Державного акту на право користування землею №058820 від 1989 року, оскільки припинення права користування земельною ділянкою за рішенням органу місцевого самоврядування можливе лише за наявності добровільної згоди постійного землекористувача, а згода ТДВ Берізка на вилучення землі з постійного користування не надавалась.

Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковим до виконання на відповідній території.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997р. №280/97-ВР (зі змінами) (далі Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст. 16 Закону №280/97-ВР).

Частиною 3 ст. 24 Закону №280/97-ВР передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч.1 ст. 73 Закону №280/97-ВР).

Як передбачено частиною 10 статті 59 Закону №280/97-ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 120 ЗК України разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Вказані норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача земельної ділянки, на якій розташоване це нерухоме майно, припиняється автоматично, в силу закону, тобто без обов'язкового оформлення припинення права будь-якими актами та документами, а до нового власника нерухомості переходить право землекористування в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). І лише в разі укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, є необхідним попереднє виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно Свідоцтва про приналежність на праві приватної власності господарських будівель (сарай для автомобілів), що розташовані по вул. Підлісна,1 в с.Соколів, Бучацького району Тернопільської області, засвідчене приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстроване в реєстрі за №2894 та зареєстрованому у Бучацькому БТІ за Р№123 від 26.05.2004р. право власності на дані будівлі зареєстровані за ОСОБА_2. (а.с. 54, т.1). З Свідоцтва вбачається, що господарські будівлі (сарай для автомобілів) раніше належали ЗАТ «Берізка».

17 серпня 2016 року громадянка ОСОБА_2 звернулась до голови Золотопотоцької селищної ради з заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,16 га з передачею її в оренду для обслуговування господарських будівель (сарай для автомобілів), що розташовані по вул. Підлісна,1 в с.Соколів, Бучацького району Тернопільської області (а.с. 53, т.1).

5 вересня 2016 року заява ОСОБА_2 розглянута на засіданні Постійної комісії з питань промисловості, земельних відносин, підприємництва, транспорту, звязку, торговельно-побутового обслуговування населення Золотопотіцької селищної ради. Під час її розгляду встановлено, що зазначена в заяві земельна ділянка перебуває в користуванні ТДВ Берізка від підписання добровільної відмови від якої директор фабрики Берізка відмовляється. Спільне користування заїздом створює суттєві незручності для обох землекористувачів. З огляду на викладене, Постійною комісією запропоновано вилучити з користування ТДВ Берізка земельну ділянку площею 0,11 га такою конфігурацією, яка б враховувала інтереси всіх сторін, тобто залишити існуючий заїзд в користуванні ТДВ Берізка, а громадянці ОСОБА_2 надати можливість власним коштом облаштувати собі заїзд від дороги на земельній ділянці, що межує з земельною ділянкою гр. ОСОБА_6, а також вирішено рекомендувати сесії селищної ради підтримати проект рішення Про вилучення земельної ділянки, про що зазначено у виписці з протоколу №6 від 05.09.2016р. (а.с. 59-60, т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Пунктом "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Враховуючи вищенаведене, рішення Золотопотіцької селищної ради №392 від 07.09.2016р. Про вилучення земельної ділянки з користування ПАТ Берізка та №394 від 07.09.2016р. Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з передачею її в оренду прийняті Золотопотіцькою селищною радою у межах наданих повноважень та відповідно до закону.

Згідно п. 2.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011року №6 Про деякі питання практики вирішення господарських справ у спорах, що виникають із земельних відносин передбачено, що відповідно до частини другої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок (будівлю, споруду), що знаходяться на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Отже, якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я в установленому законом порядку, в тому числі з додержанням вимог згаданих Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" і статті 125 ЗК України, яка пов'язує виникнення права на земельну ділянку з моментом державної реєстрації відповідного права. Він за необхідності може звернутися до господарського суду також з позовом про визнання за ним права користування земельною ділянкою (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Апелянт посилається, що спірними рішеннями без згоди останнього землекористувача було вилучено земельну ділянку, однак згідно п. "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 1 ст. 377 ЦК України, ч.ч. 1,2 ст. 120 ЗК України така згода не вимагається.

Апелянт стверджує , що площа вилученої земельної ділянки є неспівмірною з площею будівель і споруд, що на ній розташовані, оскільки долучив розрахунок потреби площі земельної ділянки необхідної для обслуговування гаражів по вул. Підлісна,1 в с.Соколів, Бучацького району Тернопільської області, де вказана що мінімальна площа необхідна для їх обслуговування становить 0,08 га (а.с. 116, т.1). Враховуючи предмет спору, визначення розміру реальної площі та конфігурації земельної ділянки, яка необхідна третій особі для обслуговування нерухомості, не входить в предмет доказування у даній справі, проект землеустрою ще не затверджений селищною радою та земельну ділянку не передано в оренду третій особі..

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального права.

Усе викладене дає підстави для залишення без задоволення апеляційної скарги, у звязку із чим згідно із ст. 49 ГПК України на апелянта покладаються судові витрати.

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України, Львівського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2017 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ТДВ "Берізка".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 18.07.2017р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Скрипчук О.С.