УХВАЛА

13.07.2017справа № 910/29337/15

За заявою ОСОБА_1; ОСОБА_2;

ОСОБА_3; ОСОБА_4;

ОСОБА_5; ОСОБА_6;

ОСОБА_7; ОСОБА_8;

ОСОБА_9; ОСОБА_10;

ОСОБА_11; ОСОБА_12;

ОСОБА_13; ОСОБА_14;

ОСОБА_15; ОСОБА_16;

ОСОБА_17; ОСОБА_18;

товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська юридична компанія";

малого підприємства "Універсал/ЛТД"/товариство з обмеженою

відповідальністю

до страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія"

(ідентифікаційний код 21130899)

про банкрутство

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника не з'явились,

від боржника не з'явились,

В судовому засіданні приймали участь: Дяченко С.В. - предст. за ліквідатор боржника, Переходько В.О. - предст. за дов. Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві, Більчук О.О. - предст. за дов. ТОВ "Маркс.Капітал", Давиденко Ю.К. - предст. за дов. МТСБУ

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" (ідентифікаційний код 21130899), оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.15 порушено провадження у справі № 910/29337/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.16 замінено розпорядника майна боржника на арбітражного керуючого Дяченка С.В.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 24.03.16 затверджено реєстр вимог кредиторів станом на 24.03.16.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.09.16 задоволено клопотання розпорядника майна боржника про оплату послуг у справі.

Постановою господарського суду міста Києва від 06.09.16 визнано боржника банкрутом та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Дяченка С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.11.16, зокрема, визнано кредиторами боржника приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "СОВЕРЕН" на суму 12.836,50 грн., ОСОБА_23 на суму 52.964, 21 грн., ОСОБА_24 на суму 51.756, 00 грн., ОСОБА_25 на суму 11.863, 73 грн., ОСОБА_26 на суму 25.741,10 грн., ОСОБА_27 на суму 79.010, 00 грн., ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві на суму 5.736.600,61 грн. ОСОБА_28 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на суму 90.287, 23 грн., ОСОБА_29 на суму 44.589, 47 грн. та відкладено розгляд справи на 20.12.16.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.12.16 скасовано арешти з майна боржника.

20.03.17 від ліквідатора боржника надійшло клопотання про затвердження оплати послуг у справі.

Як вбачається з матеріалів справи до господарського суду міста Києва звернулися з грошовими вимогами до боржника наступні кредитори: приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "СОВЕРЕН" на суму 1.827, 00 грн., Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві на суму 2.834, 27 грн., товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на суму 1.619.642, 13 грн., Державне підприємство спеціального зв'язку в особі філії Херсонського обласного вузла спеціального зв'язку на суму 11.725, 82 грн. та ОСОБА_30 на суму 95.317, 32 грн.

Крім того, до суду надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника: ОСОБА_31 на суму 100.000, 00 грн., ОСОБА_32 на суму 7.095, 23 грн. та ОСОБА_33 на суму 49.490, 00 грн.

Враховуючи викладене вище, розгляд справи призначено на 13.06.17.

08.06.17 від ОСОБА_33 надійшла заява про звільнення від сплати судового збору.

13.06.17 від ліквідатора боржника надійшли письмові висновки за результатами розгляду заявлених до боржника грошових вимог.

13.06.17 від ліквідатора боржника надійшло клопотання про виправлення описки в ухвалі попереднього засідання господарського суду міста Києва від 24.03.16.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.17 визнано кредиторами до боржника ОСОБА_34 на суму 19.853, 59 грн., ОСОБА_35 на суму 38.480, 27 грн., ОСОБА_36 на суму 25.677,98 грн., Державного підприємства спеціального зв'язку в особі філії Херсонського обласного вузла спеціального зв'язку на суму 11.725, 82 грн., приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "СОВЕРЕН" на суму 1.827, 00 грн., Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві на суму 2.834, 27 грн., відмовлено у визнані кредитором до боржника: ОСОБА_34 на суму 1.968, 29 грн., ОСОБА_31 на суму 100.000, 00 грн., ОСОБА_32 на суму 7.095, 23 грн. та відкладено розгляд справи на 13.07.17.

13.07.17 від товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" надійшли заперечення на повідомлення ліквідатора щодо визнання його грошових вимог до боржника.

У судовому засіданні, розглянувши заяву ОСОБА_33 про звільнення від сплати судового збору, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України у виняткових випадках, залежно від обставин справи, господарський суд за заявою сторони, державного виконавця, поданням прокурора чи з власної ініціативи може відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 23.05.17 зобов'язано ОСОБА_33 у строк до 13.06.17 усунути допущені недоліки у заяві з грошовими вимогами до боржника, а саме: надати суду докази сплати судового збору або звільнення від його сплати.

Враховуючи викладене, суд визнав за доцільне відхилити подане клопотання та враховуючи майновий стан ОСОБА_33, суд дійшов висновку про можливість відстрочення йому строку для сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника на два місяці, тобто до 13.09.17.

Ліквідатор боржника, у судовому засіданні, надав суду пояснення щодо заявлених грошових вимог, повідомив суд про обставини та час виникнення заборгованості боржника.

Розглянувши заявлені грошові вимоги та заслухавши ліквідатора боржника, а також представників кредиторів, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Частиною 4 Закону встановлено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

За результатами розгляду грошових вимог до боржника, визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів підлягають вимоги наступних кредиторів:

-ОСОБА_37 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на суму 23.120, 25 грн.;

-ОСОБА_30 на суму 95.317, 32 грн.;

-ОСОБА_33 на суму 49.490, 00 грн.

Вимоги зазначених кредиторів документально підтверджені, а мотиви їх визнання наведені в письмових висновках ліквідатора боржника та підтверджуються матеріалами справи.

Також, у судовому засіданні, розглянувши грошові вимоги товариства "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" на суму 102.756, 00 грн., суд дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню та включенню до реєстру вимог кредиторів, у зв'язку з пропущенням терміну позовної давності, який при суброгації (перехід права вимоги від страхувальника до страховика), який починається з моменту виникнення страхового випадку ч. 1 ст. 1191 ЦК України та статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Також, у судовому засіданні, розглянувши грошові вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (надалі - кредитор) на суму 1.619.642, 13 грн., суд дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню та включенню до реєстру вимог кредиторів, у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи. між товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" та фізичними особами-підприємцями: ОСОБА_38 та ОСОБА_39 укладено договори про надання фінансових послуг факторингу, перелік яких, наявний в таблиці № 1, яка міститься в матеріалах справи.

Предметом договорів про надання фінансових послуг факторингу, які зазначені в таблиці № 1 - є передання фізичними особами- підприємцями: ОСОБА_38 та ОСОБА_39 до товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" прав майнових вимог до страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" у зобов'язаннях, які виникли в результаті завдання шкоди при дорожньо-транспортних пригодах.

У свою чергу фізичні особи-підприємці: ОСОБА_38 та ОСОБА_39 заключили ряд договорів цесії з фізичними особами, постраждалими у ДТП, які по своїй суті є нікчемними.

Нікчемним правочином є правочин, вчинення якого не породжує передбачених законом правових наслідків у зв'язку із протиправністю або іншими недоліками юридичного характеру, незалежно від пред'явлення позову про визнання його недійсним. Нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким і від бажання сторін.

Визначають такі ознаки нікчемного правочину:

1) нікчемний правочин є недійсним тільки у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, тому сторони не вправі вимагати одна від одної його виконання;

2) правочин є нікчемним з моменту його вчинення незалежно від пред'явлення позову про визнання його недійсним і бажання сторін. Бажання сторін про визнання його дійсним до уваги не беруться, так як такий правочин суперечить нормам закону;

3) нікчемний правочин не породжує правові наслідки, які притаманні правочинам даного виду. Сторони не досягнуть бажаного результату внаслідок вчинення нікчемного правочину, такий договір не породжує прав та обов'язків;

4) нікчемний правочин породжує лише наслідки, які пов'язані з його недійсністю. Такими наслідками будуть поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція) та відшкодування збитків або моральної шкоди, завданих другій стороні або третій особі внаслідок його вчинення.

Слід звернути увагу, що при розгляді спірних правовідносин пов'язаних з договорами цесії виходить з того, що метою договору цесії є:

1) передача права вимоги до боржника від одного кредитора до іншого кредитора без набуття додаткового доходу жодним із кредиторів;

2) уступка права вимоги має здійснюватися у повному обсязі від отриманої суми боргу, без-будь яких дисконтів та премій за стягнення з боржника грошових зобов'язань. В свою чергу договір факторингу передбачає обов'язковість платності за відступлення права грошової вимоги, та мету отримання додаткового доходу (Вищий господарський суд справа № 35/395-10).

Як вбачаться з копій договорів цесії, в них передбачена саме сплата лише частки суми цесіонарієм на адресу цедента.

Так порівнюючи п. 1.3 та п .2.1 кожного з наданих договорів, суд дійшов висновку, що виплати страхового відшкодування веде до набуття додаткового доходу, що підтверджується грошовими вимогами на суму 1.619.642, 13 грн., а не фактичною сумою виплаченою попередніми кредиторами (ФОПи та постраждалі внаслідок ДТГІ 89 фізичних осіб) за відступлення права вимоги боргу.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону мас право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Крім того, статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом: - відповідно до п. 1 Положення про державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого постановою КМУ від 03.02.10 № 157, Держфінпослуг с спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством, таким чином, зазначеним законодавчо визначено, що виключне право та/або обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюється законами та нормативно-правовими актами державного органу, що здійснює регулювання ринків фінансових послуг.

Пунктом 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 03.04.09, визначено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників-суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Так, суд дійшов висновку, що фактично фізичні особи-підприємці: ОСОБА_38 та ОСОБА_39 заключили договори цесії з фізичними особами, постраждалими у ДТП у вигляді удаваного правочину.

Слід зазначити те, що при укладенні удаваного правочину сторони мають намір своїми діями досягнути такого правового результату, який не є за законом наслідком даного волевиявлення, а намагаються досягнути іншого правового результату, про який вони фактично домовились. Отже, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили (ч. 1 ст. 235 ЦК України). Удаваний правочин схожий з фіктивним, передусім тим, що він не породжує ніяких правових наслідків. Але відмінність його від фіктивного в тому, що за удаваним правочином прикритий інший правочин, який сторони бажали вчинити. Тому необхідно розрізняти правочин, яким приховують (удаваний правочин) та правочин, який приховують.

ЦК України не вказує, до яких недійсних правочинів відноситься удаваний правочин: нікчемних чи заперечних. Закон (ч. 2 ст. 235 ЦК України) лише встановлює таке правило: якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Проте удаваний правочин є нікчемним (абсолютно недійсним) вже тому, що обидві сторони знають, що їх волевиявлення не обов'язкові і не відповідають їх дійсній волі. Удаваний правочин ні за яких обставин не може породити цивільні права та обов'язки, оскільки виражена у ньому воля не відповідає волевиявленню сторін, лише при єдності яких можна стверджувати про те, що насправді вчинений правочин.

Крім того, заявлені вимоги спростовуються письмовими висновками ліквідатора боржника та наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. ст. 23, 38, 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву ОСОБА_33 про звільнення від сплати судового збору - відхилити.

2.Відстрочити ОСОБА_33 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) строк для сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника на два місяці, тобто до 13.09.17.

3.Визнати кредиторами страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" (ідентифікаційний код 21130899):

-ОСОБА_37 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на суму 23.120, 25 грн.;

-ОСОБА_30 на суму 95.317, 32 грн.;

-ОСОБА_33 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на суму 49.490, 00 грн.

4.Відмовити приватному акціонерному товариству "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (ідентифікаційний код 38750239) у визнанні кредитором до страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" (ідентифікаційний код 21130899) на суму 102.756, 00 грн.

5.Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (ідентифікаційний код 37686922) у визнанні кредитором до страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" (ідентифікаційний код 21130899) на суму 1.619.642, 13 грн.

6.Копію ухвали надіслати ліквідатору боржника, голові комітету кредиторів та заявленим кредиторам.

Суддя М.В. Пасько