ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.2017 Справа № 904/5536/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА"

до Відповідача -1 - Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-російське підприємство "ОРМА-ОЛІМП"

Відповідача - 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС"

про стягнення заборгованості у розмірі 1 356 236,23 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача ОСОБА_1, довіреність №606 від 10.05.17р..

Відповідача-1 - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Відповідача-2 - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути солідарно з Відповідачів 1 356 236,23 грн. боргу за Договором поставки, з яких: 996 150,90 грн. - сума несплаченого вчасно боргу; 192 829,65 грн. - пеня; 141 518,20 грн. - інфляційні нарахування; 25 737,48 грн. - 3 % річних.

Відповідач -2 позов заперечує, мотивуючи тим, що його, як поручителя, при укладанні договору поруки від 16.07.16р. № 1007 було повідомлено про встановлений строк для сплати коштів за отриманий товар боржником (Відповідачем -1) - 31.08.16р. (день настання строку виконання основного зобовязання). 06.04.16р. Позивач направив Відповідачеві -2 письмову вимогу про погашення боргу в сумі 1 359 630,32 грн. Відповідачем -1. Однак, зазначена письмова вимога направлена на адресу поручителя після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останньої, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. У звязку з цим Відповідач -2 просить суд відмовити в позові до нього, справу - розглядати без участі його представника.

Відповідач -1 явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав. Про день, час і місце розгляду справи Відповідач -1 повідомлений належно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 49 9.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розгляд справи відкладався.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.02.16р. Позивачем та Відповідачем -1 укладено Договір поставки № 1016 (далі Договір), за п. 1.1 якого Постачальник (Позивач) зобовязався поставити, а Покупець (Відповідач -1) прийняти та оплатити продукцію (далі товар) відповідно до умов даного Договору, Додатку №1 до Договору, який є його невідємною частиною.

Оплата за даним Договором здійснюється Покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п.3.1. Договору).

Умови оплати 100 % протягом 120-ти календарних днів після відвантаження Товару. Інші умови оплати регулюються Специфікаціями або додатковими угодами, які є невідємною частиною Договору (п.3.3. Договору).

У випадку затримки оплат, визначених даним Договором, Покупець зобовязаний сплатити неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки від вартості неоплаченої суми Товару (п.5.1. Договору).

28.03.16р. сторонами укладено Додаткову угоду №1, у якій сторони погодили викласти п.3.3. Договору у наступній редакції:

Умови оплати 100% протягом 70-ти календарних днів після відвантаження Товару. Інші умови оплати регулюються Специфікаціями або додатковими угодами, які є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п.1 Специфікації №1 від 10.02.16р. (далі Специфікація) Позивач зобовязався поставити Відповідачеві-1 товар на загальну суму 3 789 667,25 грн., у тому числі ПДВ 631 611,21 грн.

На виконання умов Договору та Специфікації Позивач поставив Відповідачеві -1 товар за видатковою накладною №РН-102 від 22.06.16р. на суму 3 789 720,00 грн.

За даними Позивача, Відповідач -1 частково розрахувався за поставлений Товар, сплативши 2 793 569,10 грн., що підтверджується надходженням грошових коштів на розрахунковий рахунок Позивача та вбачається з акту звірки, складеного станом на 05.05.17р. (не підписаним Відповідачем -1).

14.03.17р. Позивач направив Відповідачеві -1 претензію з вимогою погасити заборгованість у сумі 1 359 630,32 грн., підписати Акт звірки від 14.03.17р. та направити підписаний екземпляр акту на поштову адресу Позивача.

За даними Позивача, відповіді на претензію Відповідач-1 не надав.

Згідно з актом звірки, станом на 05.05.17р. основний борг Відповідача -1 складає 996 150,90 грн.

З посиланням на п.5.1. Договору, Позивач на прострочений борг Відповідача нарахував пеню 192 829,65 грн. за період прострочки з 01.09.16р. до 28.02.17р.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, Позивач на прострочений борг Відповідача нарахував 3 % - 25 737,48 грн. за період прострочки з 01.09.16р. по 05.05.17р. та 141 518,20 грн. - інфляційних втрат за період прострочки з вересня 2016р. по березень 2017р.

11.07.16р. Позивачем та Відповідачем -2 укладено Договір поруки №1007 (далі Договір поруки), за п.1 якого Поручитель (Відповідач -2) поручився перед Кредитором (Позивач) за виконання Відповідачем -1 (Боржник) всіх своїх обовязків за Договором поставки №1016 від 10.02.16р. (далі Договір поставки).

Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання обовязків за Договором поставки в тому ж розмірі, що і Боржник включаючи сплату основного боргу, пені, передбаченої Договором поставки (п.2 Договору поруки).

Поручителя повідомлено про строк, встановлений для сплати Боржником коштів за поставлений Товар за видатковою накладною №РН-102 від 22.06.16р. (п.4 Договору поруки).

У випадку невиконання Боржником будь-якого обовязку, передбаченого Договором поставки, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) обовязку(ів) (п.6 Договору поруки).

Поручитель зобовязаний виконати обовязок(ки), зазначений(ні) в письмовій вимозі Кредитора впродовж 3 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.6 цього Договору (п.7 Договору поруки).

Пунктом 8 Договору поруки передбачено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязань за Договором.

Оскільки Відповідачем -1 грошові зобовязання за Договором поставки порушено, Позивач 06.04.17р. направив Відповідачеві -2 вимогу, в якій просив погасити борг за Договором поставки, який станом на 14.03.17р. становить 1 359 630,32 грн.

За даними Позивача, станом на 05.05.17р.загальний борг Відповідача-1 та Відповідача -2 перед Позивачем становить 1 356 236,23 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

У зв'язку з тим, що Договір поставки забезпечено порукою, Позивач просить стягнути борг за договором солідарно з Відповідачів

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 554 ЦК України Боржник та Поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач -1 не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунків стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

Відповідач -2 позов заперечує з наведених вище підстав.

З урахуванням п.3.3. Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 28.03.16р.) та видаткової накладної від 22.06.16р., строк оплати за поставлений товар у Відповідача -1 закінчився 31.08.16р. і, відповідно, з 01.09.16р. почалася прострочка Відповідача -1.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Таким чином, умова Договору поруки про припинення поруки після повного виконання сторонами за Договором поставки не може вважатися встановленим сторонами Договору поруки строком припинення поруки. У звязку з цим порука на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України №6-48цс11 від 21.05.12р., №6-68цс11 від 21.05.12р. та №6-33цс12 від 23.05.12р.

Позивач 06.04.17р. звернувся до Відповідача -2 з вимогою погасити борг Відповідача -1 за Договором поставки, однак пропустив строк, встановлений ч.4 ст. 559 ЦК України, на звернення з такою вимогою. За таких обставин, Позивач немає права на задоволення вимог за рахунок Відповідача -2, як солідарного Боржника за договором поставки №1016 від 10.02.16р., у зв'язку з припиненням поруки.

Перевіривши розрахунки Позивача, суд визнає обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи розрахунки основного боргу та індексу інфляції.

За перерахунком суду пеня та 3 % річних перевищують розраховані Позивачем, тому суд приймає розрахунок пені та 3 % річних Позивача.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги до Відповідача-1, необхідно задовольнити у повному обсязі, в позовних вимог до Відповідача-2 слід відмовити.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати слід покласти на Відповідача-1.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями станом на 01.01.17р.) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. При цьому за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Позивач при звернені з позовом сплатив 20 643,97 грн. судового збору, а виходячи із ціни позову, мав сплатити 20 343,54 грн., тобто переплата становить 300,43 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Російське підприємство "ОРМА-ОЛІМП" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Заводська, 4, код 34442790) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" (52030, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт Обухівка, вул. Харківська, буд. 44-А, код 39836678) 996 150,90 грн. основного боргу, 192 829,65 грн. пені, 141 518,20 грн. інфляційних втрат, 25 737,48 грн. 3 % річних, 20 343,54 грн. судового збору.

У позові до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС" відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 07.07.2017

Суддя С.Г. Юзіков