УХВАЛА

11.07.2017Справа № 910/1178/16

За скаргою Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

на бездіяльність Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ

у справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління

протизсувних підземних робіт»

про стягнення 266.288,35 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність № б/н від 24.02.2017

від відповідача не з'явився

від ВДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/1178/16 від 01.03.2017 (суддя Комарова О.С.) частково задоволенні позовні вимоги та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» на користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 грошові кошти: інфляційних втрат - 235.444,14 грн., 3% річних - 27.615,91 грн. та судові витрати - 3.945,90 грн.

15.03.2017, у зв'язку з набранням рішенням законної сили, видано відповідний наказ.

07.06.2017 від позивача на адресу господарського суду надійшла скарга на бездіяльність Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, в якій просить:

- визнати бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Бондаренко О.С. неправомірною;

- зобов'язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Бондаренко О.С. прийняти усі міри виконавчого провадження для виконання рішення суду.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ перебуває наказ Господарського суду міста Києва № 910/1178/16 про стягнення з ПАТ «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» (код 03360880) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 267.005,95 грн. боргу. Виконання рішення суду державним виконавцем затягується. 21.04.2017 скаржник звернувся до державного виконавця з клопотанням про звернення стягнення на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Ці нежитлові приміщення входили до статутного капіталу боржника. Державний виконавець відмови скаржнику в його клопотання мотивуючи це тим, що вказані нежитлові приміщення зареєстровані за іншим підприємством КП «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» (код 38506165). Вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки приміщення були безоплатно та протиправно передані та зареєстровані КП «СУППР» на підставі рішення Київської міської ради № 39/1942 від 24.09.2015, тоді як постановою Подільського районного ВДВС м. Києва від 29.05.2014 було накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону про його відчуження. Скаржник зазначає, що державний виконавець відмовляється звернутись до суду з вимогами про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, накладення арешту та опису майна для виконання рішення суду.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 за № 04-23/1770 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ (перебування судді Комарової О.С. на лікарняному на навчанні), призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.06.2017 визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1178/16 від 15.06.2017 розгляд скарги призначено на 11.07.2017.

Позивачем 11.07.2017 до відділу діловодства суду подано додаткові документи по справі.

Позивач (скаржник) в судовому засіданні 11.07.2017 вимоги скарги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 11.07.ю2017 не з'явився.

Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ в судове засідання 1.07.2017 представника не направив, письмові пояснення з приводе викладених у скарзі вимог не подав.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника скаржника, Господарський суд міста Києва встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-ІІІV від 02.06.2016, відповідно до п. 7. Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки виконавче провадження з примусового виконання наказу суду розпочато до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-ІІІV від 02.06.2016, отже має застосовуватись положення Закону, який діяв на час проведення виконавчих дій.

Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно ст. 3 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

18.03.2016 Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/1178/16 від 15.03.2016.

25.03.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві винесено постанову ВП № 50558771 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/1178/16 від 15.03.2016 про стягнення з ПАТ «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» на користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 267.005,95 грн. боргу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 21.04.2017 звертався до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ із заявою про звернення стягнення на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та отримав відповідь за № 47953007/3 від 24.05.2017 про відсутність підстав для такого звернення, оскільки вказані приміщення зареєстровані за іншою юридичною особою, а не боржником.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта від 06.07.2016 майно за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності та закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» (). Підставою виникнення права власності на вказані об'єкти нерухомого майна є протокол засідання Ліквідаційної комісії ПАТ «СУППР», серія та номер: б/н, виданий 30.09.2015, видавник: Ліквідаційна комісія ПАТ «СУППР»; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 39/1942, виданий 24.09.2015, видавник: Київська міська рада; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 25.11.2015, укладений між ПАТ «СУППР» та КП «СУППР».

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 52 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Скаржником належними засобами доказування не доведено, що приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві власності боржнику за наказом - Публічному акціонерному товариству «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» (), а отже не доведено протиправності у бездіяльності державного виконавця, що полягає у не зверненні стягнення на вказане майно.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на бездіяльність Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на бездіяльність Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ відмовити повністю.

СуддяВ.В. Сівакова