ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.07.2017 Справа № 908/1380/17

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г.,

розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Комунальної установи «Запорізьке обласне патологоанатомічне бюро» Запорізької обласної ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекар»

про стягнення 55506,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальна установа «Запорізьке обласне патологоанатомічне бюро» Запорізької обласної ради звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекар» про стягнення грошових коштів в сумі 55506,59 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд встановив:

- позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно ч. 1 ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Так, подану до суду позовну заяву від імені Комунальної установи «Запорізьке обласне патологоанатомічне бюро» Запорізької обласної ради підписано ОСОБА_1 заступником начальника бюро з економічних питань.

Втім, з наданих до позовної заяви копій наказу № 104 від 06.09.2013 року, наказу № 53 від 15.04.2013 року, наказу № 4-4/118, а також посадових інструкцій від 15.04.2013 року на заступника начальника бюро з медичної роботи ОСОБА_2, та від 11.03.2013 року на заступника начальника бюро з економічних питань ОСОБА_1, не вбачається наявності в ОСОБА_1 права на підписання від імені Комунальної установи «Запорізьке обласне патологоанатомічне бюро» Запорізької міської ради позовних заяв.

- позивачем не подано доказів надсилання відповідачеві позовної заяви і доданих до неї матеріалів, що є порушенням пункту 6 ст. 63 ГПК України.

Нормою ст. 56 ГПК України встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви з додатком відповідачу відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

За змістом п. 19 вказаного Порядку, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Наказом Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта від 12 травня 2006 № 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення Опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

В якості доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу позивачем надано оригінал фіскального чеку від 04.07.2017 року та оригінал опису вкладення від 04.07.2017 року, з якого вбачається, що позовну заяву з додатками надіслано на адресу: «69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 1/Дудикіна, 6».

Відповідно до ч. 2 п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Втім, як вбачається з інформації, наявної на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України http://usr.minjust.gov.ua/freesearch, адресою місцезнаходження відповідача є: 69065, АДРЕСА_1. Окрім того, вказані обставини місцезнаходження відповідача підтверджується наданим до позовної заяви договором про надання медичних послуг від 03.01.2014 року, а також додатковою угодою № 1 від 31.12.2014 року.

Отже, з огляду на зазначене, в суду відсутні докази того, що на адресу відповідача було надіслано позовну заяву та додані до неї документи, що є порушенням імперативних приписів норм чинного законодавства України, а також обмеженням процесуальних прав відповідача, що не відповідає принципам, визначеним ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Національним законодавством України (ст. 56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку прокурора та позивача надіслати сторонам відповідні копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі Салов проти України від 06.09.2005 року).

У Рішенні ЄСПЛ у справі Надточий проти України від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи одстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, включає в себе обов'язок прокурора чи позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з усіма додатками. Таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження у справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не відповідатиме статті 6 Конвенції.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з пунктом 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

За таких обставин, позовна заява підлягає поверненню без розгляду. Після усунення обставин, що зумовили повернення позовної заяви без розгляду, позивач може звернутися з нею знову в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачеві Комунальній установі «Запорізьке обласне патологоанатомічне бюро» Запорізької міської ради без розгляду на адресу: 69600, м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, буд. 10.

Додатки: позовна заява від 04.07.2017 року з додатками всього на 158 арк., в тому числі оригінал чеку про сплату судового збору від 04.07.2017 року на 1 арк., оригінали описів вкладення від 04.07.2017 року на 4 арк. та поштового чеку від 04.07.2017 року на 1 арк.

Суддя О.Г. Смірнов