ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10.07.2017 Справа № 904/7083/17

Суддя Назаренко Н.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Жовтоводської місцевої прокуратури, Дніпропетровська області, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води

до Відповідача-1: Верхньодніпровської районниї Ради, Дніпропетровська обл., м. Верхньодніпровськ

Відповідача-2: Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче об`єднання комунального господарства Верхньодніпровської районної ради", Дніпропетровська обл., м. Верхньодніпровськ

Відповідача-3: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Дніпропетровська обл., м. Верхньодніпровськ

про визнання недійсним договору оренди комунального майна та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Керівник Жовтоводської місцевої прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави до Верхньодніпровської районної ради, Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче об`єднання комунального господарства Верхньодніпровської районної ради" та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить суд визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Верхньодніпровського району № 1 від 01.01.2016 р. та додаткову угоду до нього від 01.01.2017 р., а також просить зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути Комунальному підприємству "Верхньодніпровське виробниче об`єднання комунального господарства Верхньодніпровської районної ради" нежитлове приміщення, площею 42,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

Суд вважає за необхідне дану позовну заяву повернути без розгляду з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Частиною 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

За змістом ст. 29 ГПК України, прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, поданими для представництва інтересів громадянина або держави. При цьому прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до приписів частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За змістом положень частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Тобто, виходячи із приписів наведених вище норм чинного законодавства, з метою обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, прокурор має довести факт порушення або загрози порушення інтересів держави, а також навести докази не здійснення або неналежного здійснення захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, зазначити про відсутності такого органу, або про відсутності в нього повноважень щодо звернення до суду.

Системний аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що подача прокурором позову від свого імені, без зазначення органу, в особі якого подано позов, можлива лише у випадку відсутності відповідного органу, або відсутності в нього повноважень щодо звернення до господарського суду.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись із позовом про визнання недійсним спірного договору, прокурор у тому числі посилається на порушення вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», щодо нездійснення оцінки орендованого майна, під час укладення договору.

Обґрунтовуючи підстави представництва інтересів держави в суді, прокурор посилається на положення ст. 60 Закон України «Про місцеве самоврядування», згідно якої правомочності щодо розпорядженню комунальним майном, а також, щодо контролю за законністю використання комунального майна, яке є предметом спірного договору, віднесені до повноважень Верхньодніпровської районної ради, яка належним чином не здійснює відповідний захист та контроль, що зумовлює необхідність звернення прокурором із даним позовом до суду.

Таким чином, у позовній заяві прокурором фактично зазначено орган, який уповноважений здійснювати функції у спірних правовідносинах, що виключає підстави для звернення прокурором з даним позовом від власного імені, адже за наявністю відповідного органу, позов мав бути поданий в особі такого органу, тобто в інтересах держави в особі Верхньодніпровської районної ради.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що прокурор належним чином не обґрунтував наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді в обраній у позові формі, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не буде відповідати ст. 6 Конвенції.

За таких обставин, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що повернення позовної заяви на підставах, визначених ст. 63 Господарського процесуального кодексу України прямо передбачено діючим законодавством та не є відмовою в доступі до правосуддя в розумінні Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 3 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток:

- позовна заява № 04/72-543-17 від 03.07.2017 р. з доданими до неї додатками на 35 арк., у т.ч. платіжне доручення про сплату судового збору № 1645 від 20.06.2017р. на суму 3 200,00 грн.

Суддя Н.Г. Назаренко