ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.2017 Справа № 904/4959/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

до Приватного підприємства "Гранд ТСМ", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 167844,84 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: адвокат Кірєєв С.В., договір про надання правової допомоги від 10.01.2017 на підставі свідоцтва № 1378 від 15.03.2005;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Гранд ТСМ" (далі - відповідач), у якому заявив вимогу про стягнення основного боргу у сумі 167844,84 грн за договором на поставку товару №45, укладеним між сторонами 01.07.2015.

Відповідач участь свого повноважного представника у засіданні суду 16.05.2017 не забезпечив, але 16.05.2017 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з необхідністю перевірки факту постачання товару, стану та обсягів розрахунків між ним та позивачем.

У зв'язку з неявкою представника відповідача, необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи було відкладено на 04.07.2017.

04.07.2017 представник відповідача в судове засідання не прибув, відзив на позов відповідачем не наданий.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на день прийняття рішення по справі відповідач зареєстрований за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 25, проте, на час звернення позивача до суду з позовом відповідач був зареєстрований у м. Павлоград Дніпропетровської області, вул. Терьошкіна, 2-А.

За цією ж адресою відповідачем отримано ухвалу суду про порушення провадження у справі та 24.05.2017 отримано ухвалу про відкладення розгляду справи на 04.07.2017.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Таким чином справа підлягає вирішенню по суті господарським судом Дніпропетровської області.

Суд керується ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у якій зазначено, що ухвала про порушення провадження по справі надсилається зазначеним особам (сторонам) за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження по справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою вважається, що ухвала про порушення провадження по справі вручена їм належним чином.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Згідно ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 №755-IV якщо документи та відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

За таких обставин у суду наявні достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому, стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 65 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач, постачальник) та Приватним підприємством "Гранд ТСМ" (далі - відповідач, покупець) укладено договір на поставку товару №45 (далі - договір) із протоколом розбіжностей №1 до нього від 01.07.2015 (а.с. 15-20).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Товаром за цим договором є товар, вказаний у специфікації постачальника (надалі - специфікація), яка узгоджується з покупцем і підписується сторонами. Специфікація затверджується сторонами в установленій формі (додаток №1 до цього договору) та є невід'ємною частиною даного договору (п. 1.2 договору).

За умовами пункту 1.3 договору загальна кількість товарів, що постачаються, визначається на підставі замовлень покупця.

Згідно п. 2.1 договору (в редакції, узгодженій протоколом розбіжностей) поставка товарів у підрозділ покупця (магазин, склад) здійснюється транспортом і за рахунок постачальника. Координати підрозділів (магазин, склад) покупця вказані у додатку №2 до цього договору.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що замовлення оформлюється покупцем на підставі узгодженої сторонами специфікації та направляється постачальнику одним із декількох, нижче наведених, способів:

а) шляхом вручення (передачі) замовлення в письмовій формі офіціальному представнику постачальника;

б) по факсу;

в) в електронному вигляді.

У відповідності до п. 2.5 договору (в редакції, узгодженій протоколом розбіжностей) замовлення вважається виконаним з моменту приймання товару та підписання накладних.

Ціна на товар, що постачається, надається постачальником шляхом заповнення цін у специфікації та направлення її покупцю в електронному вигляді (п. 2.8 договору в редакції, узгодженій протоколом розбіжностей).

Пунктом 3.1 договору обумовлено, що передача (здача-приймання) товару здійснюється згідно товарної накладної постачальника. Перехід власності та ризиків на товар відбувається у момент отримання покупцем товару та підписання товарних накладних.

Згідно п. 3.2 договору разом з товаром, але не пізніше дати поставки, продавець зобов'язаний надати покупцю оригінали документів, оформлених державною мовою й у відповідності до вимог п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88: - видаткову накладну на відпуск товару; - товарно-транспортну накладну; - сертифікат якості (оригінал або відповідним чином засвідчену копію), а також інші документи передбачені чинним законодавством України, що підтверджують якість товару та його відповідність національним стандартам, технічним умовам та іншим, встановленим законодавством умовам, у випадку, якщо товар підлягає сертифікації по системі УкрСЕПРО, або вимагає гігієнічного, екологічного та іншого сертифіката, постачальник надає оригінал або належним чином завірені копії таких сертифікатів; - інші документи, надання яких обумовлено договором або специфікацією.

Відповідно до п. 3.3 договору (в редакції, узгодженій протоколом розбіжностей) постачальнику передає покупцю одночасно з передачею товару видаткову накладну та товарно-транспортну, а також документи, що посвідчують якість, комплектність та відповідність товару вимогам чинного законодавства України, у тому числі: сертифікати якості, санітарно-гігієнічні висновки, сертифікати відповідності, копії свідоцтв про визнання відповідності, ветеринарні свідоцтва (на продукти тваринного походження), копії ліцензій (для алкогольної та тютюнової продукції), технічні паспорти та інструкції по використанню (на побутову техніку), а також інші документи, передбачені законодавством України. У випадку не надання таких документів, покупець має право відмовитись від приймання такого товару або призупинити приймання товару до надання необхідних документів.

У пункті 4.1 договору сторони узгодили, що загальна вартість договору складається із сум товарів, вказаних у накладних.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31 грудня 2015 р. (п. 10.1 договору).

Матеріали справи не містять і сторонами не надано доказів підписання між ними специфікації, а також додатку №2 до договору, яким були б узгоджені координати (магазин, склад) покупця.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору у період з 12.12.2016 по 18.01.2017 постачальник поставив покупцю товар на загальну суму 167844,48 грн, що підтверджується видатковими накладними, які містять підписи уповноважених представників, відтиски печатки позивача та печатки або штампу відповідача, а саме:

1. від 12.12.2016 №Ф45657/12/1764 на суму 442,62 грн;

2. від 14.12.2016:

- №Ф46162/12/2350 на суму 2046,60 грн;

- №Ф46163/12/2349 на суму 1637,28 грн;

- №Ф46164/12/2348 на суму 3001,68 грн;

- №Ф46165/12/2347 на суму 7094,88 грн;

- №Ф46166/12/2346 на суму 2183,04 грн;

- №Ф46171/12/2341 на суму 544,62 грн;

- №Ф46173/12/2339 на суму 295,08 грн;

3. від 19.12.2016:

- №Ф46773/12/3012 на суму 8693,16 грн;

- №Ф46775/12/3013 на суму 3625,62 грн;

4. від 22.12.2016:

- №Ф46776/12/3014 на суму 1806,90 грн;

- №Ф47347/12/3699 на суму 2502,96 грн;

- №Ф47348/12/3696 на суму 2465,88 грн;

- №Ф47352/12/3700 на суму 5384,40 грн;

- №Ф47356/12/3701 на суму 8188,26 грн;

- №Ф47357/12/3702 на суму 4352,22 грн;

- №Ф47358/12/3703 на суму 2247,36 грн;

- №Ф47360/12/3707 на суму 5040,72 грн;

- №Ф47361/12/3710 на суму 5597,76 грн;

- №Ф47362/12/3711 на суму 1748,76 грн;

- №Ф47363/12/3712 на суму 295,08 грн;

- №Ф47364/12/3713 на суму 162,72 грн;

5. від 28.12.2016:

- №Ф47909/12/4264 на суму 4347,66 грн;

- №Ф47910/12/4265 на суму 4540,62 грн;

- №Ф47911/12/4267 на суму 1565,34 грн;

- №Ф48471/12/4916 на суму 3219,90 грн;

- №Ф48472/12/4917 на суму 1542,72 грн;

- №Ф48473/12/4914 на суму 7481,70 грн;

- №Ф48474/12/4913 на суму 12946,32 грн;

- №Ф48475/12/4910 на суму 3152,88 грн;

- №Ф48476/12/4909 на суму 1231,26 грн;

- №Ф48477/12/4907 на суму 2136,78 грн;

- №Ф48478/12/4906 на суму 1623,24 грн;

- №Ф48480/12/4753 на суму 2504,46 грн;

- №Ф48481/12/4936 на суму 2755,44 грн;

- №Ф48482/12/4934 на суму 244,08 грн;

- №Ф48483/12/4933 на суму 622,68 грн;

6. від 04.01.2017:

- №Л00355/01/359 на суму 1655,58 грн;

- №Л00356/01/358 на суму 1279,44 грн;

- №Л00357/01/357 на суму 3103,62 грн;

- №Л00358/01/356 на суму 7520,58 грн;

- №Л00359/01/355 на суму 3299,46 грн;

- №Л00360/01/354 на суму 2382,36 грн;

- №Л00363/01/408 на суму 3283,26 грн;

- №Л00366/01/423 на суму 1656,84 грн;

- №Л00367/01/417 на суму 554,16 грн;

- №Л00368/01/352 на суму 523,68 грн;

- №Л00370/01/350 на суму 244,08 грн;

7. від 09.01.2017:

- №Л00680/01/760 на суму 3550,02 грн;

- №Л00681/01/761 на суму 450,84 грн;

- №Л00682/01/762 на суму 1947,90 грн;

8. від 11.01.2017:

- №Л01160/01/1313 на суму 2003,46 грн;

- №Л01161/01/1314 на суму 411,12 грн;

- №Л01162/01/1345 на суму 2027,76 грн;

- №Л01168/01/1315 на суму 1582,74 грн;

- №Л01169/01/1316 на суму 433,62 грн;

- №Л01170/01/1317 на суму 2845,50 грн;

- №Л01171/01/1318 на суму 1048,80 грн;

9. від 16.01.2017:

- №Л01617/01/1773 на суму 866,64 грн;

- №Л01618/01/1774 на суму 347,58 грн;

- №Л01619/01/1775 на суму 629,40 грн;

10. від 18.01.2017:

- №Л02057/01/2270 на суму 184,56 грн;

- №Л02058/01/2269 на суму 366,48 грн;

- №Л02059/01/2268 на суму 1428,48 грн;

- №Л02060/01/2267 на суму 685,02 грн;

- №Л02061/01/2265 на суму 171,42 грн;

- №Л02062/01/2264 на суму 685,92 грн;

- №Л02063/01/2263 на суму 1401,84 грн (а.с. 21-88).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що покупець здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів, платіжним дорученням на розрахунковий рахунок постачальника кожного 10, 20 та 30 числа за реалізований товар у першій, другій і третій декаді попереднього місяця, у випадку попадання обумовлених дат на вихідні або святкові дні, оплата переноситься на найближчий робочий банківський день.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За умовами п. 5.1.3 договору (в редакції, узгодженій протоколом розбіжностей) покупець зобов'язаний надавати постачальнику кожного 1, 11 та 21 числа місяця звіт, що містить інформацію про залишки товару за попередню відповідну декаду місяця, а також надавати представнику постачальника вільний доступ до залишків товару для інвентаризації його кількості. У випадку не надання звіту, не допущення представника постачальника до перевірки залишків товару, весь отриманий товар вважається реалізованим і підлягає оплаті не пізніше наступного дня після таких порушень.

Актом від 01.02.2017 року комісія у складі працівників Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зафіксувала, що станом на 01.02.2017 весь товар позивача, поставлений в адресу ПП "Гранд ТСМ", є проданим останнім; залишки товару у відповідача відсутні (а.с. 89).

Отже, термін оплати вартості отриманого відповідачем товару за договором є таким, що настав.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків між сторонами, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 105-106), станом на 06.03.2017 сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 167789,23 грн.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості за договором відповідачем суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Гранд ТСМ" (Сумська область, м. Суми, вул. Привокзальна, 25, ідентифікаційний код 39487070) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49026, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 167844,84 грн боргу за поставлений товар та 2517,67 грн витрат по сплаті судового збору, видати позивачу наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В судовому засідання відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 10.07.2017.

Суддя В.Д. Воронько