ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року Справа № 910/13985/16

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого:Студенця В.І.
суддів:Бондар С.В., Грека Б.М.
за участю представників сторін:від позивача - Кузьмик І.П., від відповідача - не з'явився,
розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду
від22.02.2017
та на рішення відГосподарського суду міста Києва 29.09.2016
у справі № 910/13985/16
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
доТовариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"
простягнення 9 500, 00 грн

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - ПАТ "СК "Арсенал Страхування") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (далі - ТДВ "СТ "Домінанта") про стягнення 9500,00 страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2016 порушено провадження у справі №910/13985/16 за позовом ПАТ "СК "Арсенал Страхування" до ТОВ "СТ "Домінанта" про стягнення 9 500 грн страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Пінчук В.І.) від 29.09.2016 в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Гончаров С.А. - головуючий, судді Куксов В.В., Скрипка І.М.) від 22.02.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 та рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2016, ПАТ "СК "Арсенал Страхування" подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 скасувати і передати справу на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно було застосовано норми процесуального права, а саме ст. 101 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.06.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.07.2017.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

У справі, яка розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.06.2016 року на вул. Привокзальна, в м. Харькові трапилась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якої відбулось зіткнення автомобіля "Skoda " (д. н. НОМЕР_1), під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля "ВАЗ" (д. н. НОМЕР_2), під керуванням водія ОСОБА_7 та були завдані механічні пошкодження автомобілю "Skoda" (д.н. НОМЕР_1), який застрахований у ПАТ "СК "Арсенал Страхування" за договором добровільного страхування транспортного засобу №750/14-Тз/Х/01 від 20.01.2014 року.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія автомобіля "ВАЗ" (д. н. НОМЕР_2) - ОСОБА_7, що підтверджується євро протоколом.

Згідно з рахунком - фактури №Ч6-00000165 від 15.06.2016 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля "Skoda" (д. н. НОМЕР_1 ) становить 17954,47 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування транспортного засобу №750/14-Тз/Х/01 від 20.01.2014 року, на підставі заяви страхувальника, рахунку - фактури № Ч6-00000165 від 15.06.2016 року, розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту №750/14-Тз/Х/01-1-1 від 30.06.2016 року ПАТ "СК "Арсенал Страхування" виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 10500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №24529 від 02.07.2016 року.

ПАТ "СК "Арсенал Страхування" посилаючись на те, що виплативши страхове відшкодування за договором майнового страхування до нього перейшло право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, а оскільки цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи - ОСОБА_7, за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля "ВАЗ" (д. н. НОМЕР_2), згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6979318 застрахована у ТДВ "СТ "Домінанта", тому подало даний позов предметом якого є матеріально-правова вимога до ТДВ "СТ "Домінанта" про стягнення 9500,00 грн. страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач всупереч вимогам ст.33 ГПК України, не надав суду доказів, того, що цивільно - правова відповідальність винної у ДТП особи, а саме ОСОБА_7 застрахована у відповідача - ТДВ "СТ "Домінанта", а в матеріалах справи відповідний страховий поліс відсутній.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду, погодився з його висновками про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, судом апеляційної інстанції не прийнято в якості доказу по справі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6979318, за яким було застраховано відповідальність винної у ДТП особи - ОСОБА_7 за участю автомобіля "ВАЗ" (д. н. НОМЕР_2) у відповідача - ТДВ "СТ "Домінанта" з підстав того, що позивачем не обгрунтовано неможливість надання вказаних пояснень в суді першої інстанції та не зазначено обставин, що об'єктивно перешкоджали подати ці докази місцевому господарському суду.

З висновками суду апеляційної інстанції, колегія суддів не може погодитись з огляду на таке.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (Аналогічна норма міститься в ст. 27 Закону України "Про страхування").

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст. 25 Закону України "Про страхування").

За приписами ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття (п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду №7 від 17.05.2011).

Переглядаючи рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції належним чином не оцінив поважність причин, зазначених ПАТ "СК "Арсенал Страхування" в апеляційній скарзі та обгрунтування неможливості подання апелянтом страхового полісу АЕ 6979318 до суду першої інстанції з підстав того, що позивач не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивач і винна у скоєнні ДТП особа не перебувають у договірних відносинах, що унеможливлює отримання від цієї особи полісу, а тому висновок суду апеляційної інстанції про неприйняття страхового полісу АЕ 6979318, як доказу з підстав необгрунтування поважності причин їх неподання, колегія суддів вважає передчасним.

Крім того, відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК Укркаїни).

За приписами ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

В підпункті 2.5.1 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що передбачене ч.1 ст. 35 ГПК визнання обставин сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, може бути реалізоване і в суді апеляційної інстанції на загальних підставах.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення місцевого господарського суду зазначеного вище не врахував, не звернув увагу на те, що відповідач, до якого подано позов про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації не заперечував наявність чи дійсність полісу АЕ/697318, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність особи, винної у вчиненні ДТП ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, наявність зазначеного полісу, а також ту обставину, що цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи застрахована у відповідача не заперечувалась і під час заповнення водіями повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), складання якого відповідно до п.33.2 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" можливе лише забезпечених транспортних засобів, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про порушення судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови ст.ст. 32-35, 101 ГПК України.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом п.3 ч.1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції:

З урахуванням викладеного і того, що під час перегляду рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судом апеляційної інстанції було допущено порушення норм процесуального права щодо прийнятності доказів та встановлення фактичних обставин справ, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції, з передачею справи на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі №910/13985/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Головуючий - суддя Студенець В.І.

Судді: Бондар С.В.

Грек Б.М.