РІШЕННЯ

11 липня 2017 року Справа № 913/479/17

Провадження №18/913/479/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Регион-Трейдинг», м. Костянтинівка Донецької області

до відповідача приватного акціонерного товариства «Луганський патронний завод», м. Луганськ

про стягнення 738368,07 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 10.07.2017;

від відповідача: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 738368,07 грн. по оплаті продукції (свинець), поставленої відповідачу за договором поставки від 03.04.2013 № 197.

Відповідач витребувані матеріали суду не подав, його представник в судове засідання не прибув.

Згідно витягу з ЄДР від 14.06.2017, місцезнаходженням відповідача є м. Луганськ, вул. Почтова, 1-М.

За інформацією Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», розміщеній на офіційному сайті підприємства в мережі Інтернет (http://ukrposhta.ua/robota-ukrposhti-v-doneckij-ta-luganskij-oblastyax), у звязку з проведенням АТО пересилання пошти у м. Луганськ не здійснюється.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, з урахуванням розяснень викладених у пункті 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»», господарським судом розміщувались повідомлення з відповідною інформацією на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Спроби здійснити відповідне повідомлення відповідача шляхом надсилання телефонограми (за номерами телефону, вказаними у витязі з ЄДР), результатів не дали.

Інших засобів зв'язку з відповідачем господарським судом не встановлено.

Таким чином, господарським судом вжито усіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача, який знаходиться на території проведення АТО, про час та місце розгляду справи (абз. 2 п.п. 4 п. 6 Інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві вказав, що на підставі договору поставки від 03.04.2013 № 197, укладеному між сторонами за позовом, він поставив відповідачу продукцію (свинець С2С) на загальну суму 738368,07 грн.

Позивач зазначив, що поставка продукції за вказаним договором підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними, зокрема:

- від 05.04.2013 № РТ-0000056 на суму 124106,46 грн.;

- від 27.08.2013 № РТ-0000130 на суму 280568,78 грн.;

- від 04.09.2013 № РТ-0000136 на суму 246699,60 грн.;

- від 08.10.2013 № РТ-0000160 на суму 100630,60 грн.;

- від 03.12.2013 № РТ-0000198 на суму 234255,55 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору відповідач був зобовязаний оплатити продукцію протягом 20 календарних днів після її отримання.

Відповідач оплатив продукцію частково.

Сторони неодноразово складали акти звірки взаєморозрахунків за вказаним договором; останній акт складено станом на 30.04.2014.

Згідно вказаному акту звіряння, борг відповідача складає 738368,07 грн.

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 738368,07 грн. по оплаті продукції (свинець С2С), поставленої відповідачу за договором поставки від 03.04.2013 № 197.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

03.04.2013 між сторонами за позовом укладено договір поставки № 197, згідно якому, постачальник (позивач) зобовязався поставити покупцю (відповідачу) продукцію (28 тонн свинцю С2С ДСТУ 3778-77) на загальну суму 727440 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору відповідач зобовязався оплатити продукцію протягом 20 календарних днів після її отримання.

Згідно ст. ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, належними та допустимими доказами, відповідно до 34 ГПК України.

Дослідженням у судовому засіданні доказів (видаткових накладних), поданих позивачем у підтвердження своїх доводів щодо поставки продукції встановлено:

У трьох видаткових накладних:

- від 05.04.2013 № РТ-0000056 на суму 124106,46 грн.,

- від 27.08.2013 № РТ-0000130 на суму 280568,78 грн.,

- від 04.09.2013 № РТ-0000136 на суму 246699,60 грн.,

вказано, що продукція (свинець) поставляється позивачем відповідачу за договором від 03.04.2013 № 197.

У двох видаткових накладних:

- від 08.10.2013 № РТ-0000160 на суму 100630,60 грн.,

- від 03.12.2013 № РТ-0000198 на суму 234255,55 грн.,

вказано, що продукція (свинець) поставляється позивачем відповідачу за договором від 07.10.2013 № 462.

Таким чином, на підставі договору поставки від 03.04.2013 № 197 позивач поставив відповідачу продукцію (свинець) на загальну суму 651374,84 грн. (124106,46 + 280568,78 + 246699,60).

Відповідач пояснив (письмові пояснення від 11.07.2017), що між сторонами по справі, крім договору поставки від 03.04.2013 № 197, також був укладений договір від 07.10.2013 № 462, який виконувався сторонами.

Підставою позову, у позовній заяві, позивач вказав невиконання лише одного договору договору поставки від 03.04.2013 № 197.

Невиконання договору від 07.10.2013 № 462 позивач не визначав у якості підстави позову. Вказаний договір позивач суду не подав.

Таким чином, судом вирішується спір, який виник із спірних правовідносин, які в свою чергу виникли із договору поставки від 03.04.2013 № 197.

Правові відносини, які виникли із договору від 07.10.2013 № 462 судом не розглядаються, так як підставою позову позивачем визначено лише неналежне виконання відповідачем договору поставки від 03.04.2013 № 197.

Господарський суд не має права за власною ініціативою змінювати предмет або підстави позову.

Як було вказано вище, на підставі договору поставки від 03.04.2013 № 197 позивач поставив відповідачу продукцію (свинець) на загальну суму 651374,84 грн.

Платіжними дорученнями від 08.05.2013 № 3954 (на суму 124106,46 грн.) та від 19.03.2014 № 379 (на суму 124106,46 грн.) відповідач оплатив продукцію (свинець), поставлену йому позивачем за договором від 03.04.2013 № 197, на загальну суму 248212,92 грн. (в платіжних дорученнях йдеться про оплату продукції, поставленої саме за договором від 03.04.2013 № 197; платіжні доручення залучені до матеріалів справи).

Таким чином, борг відповідача за продукцію (свинець), поставлену йому за договором поставки від 03.04.2013 № 197 складає 403161,92 грн. (651374,84 - 248212,92).

Відповідно до ч. 1 ст. 721 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу підлягають задоволенню на суму 403161,92 грн.

В решті вимог (до стягнення був заявлений борг в сумі 738368,07 грн.) слід відмовити в звязку з недоведеністю позивачем факту постачання продукції відповідачу на вказану суму саме за договором поставки від 03.04.2013 № 197.

Акти звірки взаєморозрахунків, в тому числі акт станом на 30.04.2014, на які посилається позивач, не приймаються судом до уваги, оскільки останні не містять посилань на який-небудь договір.

Крім того, відповідно до приписів чинного законодавства акт звірки є документом, за яким підприємства звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами (договором, видатковими накладними, розрахунками, тощо). Відповідно, акт звірки не може використовуватись як письмова форма визнання боргу. Первинні документи повинні містити дату здійснення господарської операції, суму платежу або суму на яку проведено залік, інші реквізити. Саме такі первинні документи, а не складені на їх підставі акти звірки взаємних розрахунків, виступають належними доказами у підтвердження проведення тієї чи іншої господарської операції, здійснення тих чи інших дій, виконання цивільних прав та обов'язків.

Аналогічні висновки містяться і в постанові Вищого господарського суду України від 14.04.2014 у справі № 908/3427/13.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 6047,23 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог; заявлено до стягнення кошти в сумі 738368,07 грн.; стягнуто судом 403161,92 грн.; позов задоволено на 54,6 %) підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Луганський патронний завод», м. Луганськ, вул. Почтова, 1М, ідентифікаційний код 32201889, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Регион-Трейдинг», м. Костянтинівка Донецької області, проспект Ломоносова, 142/60, ідентифікаційний код 32749170, борг в сумі 403161,92 грн. за поставлену продукцію (свинець), витрати на судовий збір в сумі 6047,23 грн.; наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

11 липня 2017 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 14 липня 2017 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко