ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року Справа № 908/2300/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий, суддяЯценко О.В.,
суддівБакуліної С.В., Ходаківської І.П.
розглянувши матеріали касаційної скаргиЗапорізької митниці Державної фіскальної служби у Запорізькій області
на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2017
у справі№ 908/2300/16
Господарського судуЗапорізької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент"
до1. Запорізької митниці Державної фіскальної служби у Запорізькій області, 2. Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя
простягнення 864,00 грн,
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:Вольтер О.В.
- відповідача:Лактіонова О.М., Васильченко І.Г.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Державного бюджету України матеріальної шкоди, завданої протиправними рішеннями та діями Запорізької митниці Державної фіскальної служби у Запорізькій області (Запорізька митниця ДФС, Відповідач-1), в сумі 864,00 грн., яка становить вартість висновків експертизи.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 (суддя Федорова О.В.) позов задоволено повністю, стягнуто з Відповідача-1 матеріальну шкоду в розмірі 864,00 грн.

Суд керувався тими мотивами, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що збитки у розмірі 864,00 грн. понесені ним внаслідок неправомірних дій відповідача-1, які полягали у відмові у митному оформленні товарів за заявленою позивачем митною вартістю, в той час як факт відсутності передбачених п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України підстав для відмови позивачу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю встановлений постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі №0870/9571/12 та відповідно до приписів ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, не потребує доведення під час вирішення спору сторін у цій справі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2017 (судді: Мартюхіна Н.О., Агапов О.Л., Будко Н.В.) рішення Господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 залишено без зміни.

Запорізька митниця ДФС не погодилася з судовими рішеннями та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову апеляційного господарського суду та рішення місцевого господарського суду скасувати з підстав порушення норм матеріального права, в позові відмовити.

Скаржник вважає, що судами попередніх інстанції неправильно застосовано норми ст.ст. 1166, 1173 Цивільного кодексу України, що полягає у не встановлені складу цивільного правопорушення через неповно з'ясовані обставини справи, зокрема у діях відсутні ознаки протиправної поведінки, відсутній причинний зв'язок, не встановлений факт збитків.

Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя у відзиві на касаційну скаргу вважає, що судом неправильно застосовані норми ст.ст. 25, 43, 112 Бюджетного кодексу України, тому висновок про залучення до участі у справі є безпідставним; просить оскаржувані рішення та постанову у справі скасувати та в позові відмовити.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.06.2017 у складі колегії: головуючий, суддя - Яценко О.В., судді - Бакуліної С.В., Ходаківська І.П. касаційна скарга Запорізької митниці Державної фіскальної служби у Запорізькій області прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 13.07.2017.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із вказаними правовими нормами, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення збитків є факт неправомірних дій посадової або службової особи цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одної з вказаних складових виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Судами встановлено, що ТОВ "Технохімреагент" надано Запорізькій митниці ДФС для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи належним чином ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Неправомірність рішення №112050000/2012/000571/ 2 від 30.08.2012 року, яким скориговано митну вартість товару встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду справа №0870/9571/12.

Згідно зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факти, встановлені апеляційним адміністративним судом під час вирішення справи №0870/9571/12, зокрема, протиправність і безпідставність дій Запорзької митниці ДФС при визначенні митної вартості спірного товару не за заявленою ТОВ "Технохімреагент" митною вартістю, визнаються колегією суддів такими, що не потребують доведення.

В постанові апеляційного адміністративного суду встановлено, що Запорізька митниця ДФС не підтвердила належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, правильність визначення Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані митницею.

За таких обставин, апеляційним адміністративним судом зроблений висновок, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" документи відповідали приписам ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та були достатніми для вчиненням Запорізькою митницею ДФС належних дій за ціною, яка була визначена позивачем.

Враховуючи наведене, слід визнати правильними висновки господарських судів попередніх інстанцій про встановлений факт вини Запорізької митниці ДФС у завданні Товариству з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" шкоди внаслідок прийняття рішення про коригування заявленої митної вартості №112050000/2012/000571/2 від 30.08.2012 року і причинний зв'язок між діями Запорізькою митницею ДФС і завданою Товариству з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" шкодою.

Відповідно до ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Заявлені позивачем до стягнення 864,00 грн. є витратами позивача, які полягають у вартості експертного висновку №ОЦ-172 від 29.08.2012 року.

Факт проведення вказаної експертизи підтверджується належнимою копією рахунку №ОЦ-172 від 29.08.2012 року долученою до матеріалів справи (а.с.13) та банківської виписки з рахунку ТОВ "Технохімреагент".

При цьому, ТОВ "Технохімреагент" вважає 864,00 грн. витрат на оплату експертного висновку своїм збитком, завданим діями Запорізької митниці ДФС з прийняття рішення про корегування митної вартості товарів №112050000/2012/000571/2 від 30.08.2012 року, яке в судовому порядку було визнано протиправним.

Враховуючи, що понесення ТОВ "Технохімреагент" витрат, пов'язаних з підтвердженням митної вартості спірного товару саме у визначеній позивачем сумі було наслідком неправомірних дій Запорізької митниці ДФС щодо неприйняття при визначенні митної вартості спірного товару відомостей, вказаних позивачем, права на що відповідач-1 не мав, тобто ТОВ "Технохімреагент" мусило зробити вказані витрати для відновлення свого порушеного права, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про доведеність позивачем належними та допустимими доказами всіх складових, необхідних для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення збитків в розмірі 864,00 грн.

Водночас, відповідно до приписів ч. 2 ст. 30 Митного кодексу України шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю органів доходів і зборів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов'язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

При цьому, враховуючи правовий висновок, наведений в рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2001 від 03.10.2001 року, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Таким чином, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів доходів і зборів, співвідповідачами є відповідні органи Державної казначейської служби України, до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів.

До того ж, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "Технохімреагент" у справі.

Враховуючи вказані обставини, заявлена до стягнення шкода підлягає стягненню з Державного бюджету України в особі УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя, що визначений у якості відповідача-2.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника відхиляються, оскільки не спростовують правильності правових висновків з огляду на норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зводяться до заперечення цих висновків на підставі доведення інших обставин, що виходить за межі касаційного перегляду.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Враховуючи наведене, підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби у Запорізькій області на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2017 року залишити без задоволення.
2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2017 року у справі № 908/2300/16 Господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Головуючий, суддяО.В. Яценко

СуддіС.В. Бакуліна
І.П. Ходаківська