КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"13" липня 2017 р. Справа №910/218/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.06.2017

у справі №910/218/16 (суддя - Головіна К.І.)

за скаргою публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі

про визнання дій Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області неправомірними

за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі

до товариства з обмеженою відповідальністю "Орвіс"

про стягнення 310 429,86 доларів США та 993 570,59 грн.

за участю Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі № 910/218/16 задоволено скаргу публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі про визнання дій Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області неправомірними.

Визнано неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, а саме: заниження вартості описаного майна ТОВ "Орвіс" - приміщення торгового центру загальною площею 1468,5 кв.м., розташованого за адресою: м. Тернопіль, бульвар П. Куліша, 11.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/218/16, а оскаржувану ухвалу суду - скасувати.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Перевіривши матеріали вказаної апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржнику з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 94 до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка є чинною на момент звернення до суду з скаргою на дії ДВС закріплено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної норми встановлені розміри ставок судового збору, зокрема, за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць станом на 01.01.2017 становить 1 600 грн.

Проте, скаржником до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору.

Разом з тим, як вбачається з тексту апеляційної скарги, апелянтом заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за її подання. Вказане клопотання мотивоване тим, що фінансування органів державної виконавчої служби, як і інших державних органів, здійснюється з державного бюджету України і видатки, в тому числі, на сплату судового збору, проводяться виключно через державну казначейську службу України і в межах бюджетних асигнувань, а тому, як вказує апелянт, для здійснення ним своєчасної оплати судового збору необхідно до прийняття Закону України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, передбачити кошти для сплати судового збору.

За таких обставин, Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області просить відстрочити сплату судового збору за подання даної апеляційної скарги до прийняття рішення апеляційним судом.

Розглянувши вищезазначене клопотання, колегія суддів дійшла до висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 ЗУ "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, самі лише обставини, пов'язані з відсутністю у апелянта коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Окрім того, господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про відстрочення сплати ними судового збору. Тобто, вказана норма є суб`єктивною та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору.

При цьому, апелянтом не надано суду доказів важкого матеріального становища останнього та неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Слід зазначити, що Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не наведено обставин, які б мали виключний характер та свідчили про наявність належних підстав для надання відстрочки сплати судового збору.

Крім того, апелянтом не надано суду доказів того, що у нього повністю відсутні кошти, які б можна було використати для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, не подано доказів про неможливість здійснити платіж готівкою чи фінансову спроможність сплатити судовий збір до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи те, що скаржником не надано суду належних доказів на підтвердження його майнового стану та доказів неможливості останнім сплатити судовий збір, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про відстрочення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/218/16.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до неї не додано документів на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 01.06.2017 може бути розглянуто судом після усунення обставин, зазначених вище.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею в загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 86, п.3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/218/16 відмовити.

2. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/218/16 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3. Матеріали справи №910/218/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова