ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.07.2017 Справа № 905/1196/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Мазурік М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Дніпро

до відповідача: Дочірнього підприємства "Часів-Ярський завод "Гідрозалізобетон" відкритого акціонерного товариства "Донбасканалбуд", м. Часів Яр, Донецької області

про: стягнення основного боргу в розмірі 5424,29грн., інфляційні витрати - 3600,23грн., 3% річних - 362,73 грн.

за участю уповноважених представників:

від позивача: Малишевський О.І. (за довіреністю №1018 від 20.12.2016р.);

від відповідача: не з'явився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 20.07.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Дніпро звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Дочірного підприємства "Часів-Ярський завод "Гідрозалізобетон" відкритого акціонерного товариства "Донбасканалбуд", м. Часів Яр, Донецької області про стягнення основного боргу в розмірі 5424,29грн., інфляційних втрат - 3600,23грн., 3 % річних - 362,73 грн.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором про надання послуг електрозв'язку №187 від 17.02.2003р. та договором №12/187/1 від 21.02.2012р. про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних та індексу інфляції.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав: договір про надання послуг електрозв'язку №187 від 17.02.2003р. та договір №12/187/1 від 21.02.2012р. про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL; розрахунок суми боргу за договором; розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань; рахунки-акти: №001873.6.2014 за червень 2014р., №001873.7.2014 за липень 2014р., №001873.8.2014 за серпень 2014р., №001873.9.2014 за вересень 2014р., №001873.10.2014 за жовтень 2014р., №001873.11.2014 за листопад 2014р., №001873.12.2014 за грудень 2014р., №001873.1.2015 за січень 2015р., №001873.2.2015 за лютий 2015р., №001873.3.2015 за березень 2015р., №001873.4.2015 за квітень 2015р., №001873.5.2015 за травень 2015р., №001873.6.2015 за червень 2015р., №001873.7.2015 за липень 2015р.; правоустановчі документи.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи: додаткові пояснення б/н б/д; довідка від 11.07.2017р. про наявність заборгованості в сумі 5424,29грн.; довідка про оплату; довідка №12С000-27 від 27.06.2017р. про відсутність в провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет, з тих же підстав та відсутність рішення цих органів з такого спору.

Представник позивача в судове засідання 20.07.2017р. з'явився, позовін вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 20.07.2017р. не з'явився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча належним чином повідомлявся про судові засідання шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою місцезнаходження, визначеною за матеріалами справи.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідачу було надано достатньо часу для формування і доведення до відома суду своєї позиції по суті заявлених вимог з наданням підтверджуючих доказів (у разі наявності), а встановлення правової визначеності довкола заявлених вимог не може перебувати у залежності від бажання відповідача здійснювати свої процесуальні права.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а окремі ненадані відповідачем документи та його неявка у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33, 77 Господарського процесуального кодексу України, не вливають на таку кваліфікацію та не є підставою для відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.02.2003р. між позивачем (підприємство зв'язку) та відповідачем (споживач) був укладений договір про надання послуг електрозв'язку №187, згідно п. 1.1 якого, підприємство зв'язку надало послуги електрозв'язку, перераховані в додатку №1 і безплатні послуги, перераховані в додатку №2.

Згідно з п.3.2.8. договору споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефоні розмови, подані в кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону.

Послуги, які надаються підприємством зв'язку, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством (п.4.1.договору).

Споживач сплачує послуги електрозв'язку за спільно погодженою (кредитна та/або авансова, безквітаційна, з поданням рахунків, за абонентською книжкою) системою оплати (п.4.2договору).

Відповідно до п.4.3.договору споживач повинен своєчасно оплачувати надані послуги.

Розрахунок за фактично отримані в кредит послуги електрозв'язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.4.5 договору).

Відповідно до п.4.6 договору у разі застосування авансової системи оплати споживач для одержання послуг електрозв'язку проводить щомісячно до 20 числа поточного місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих попередньому розрахунковому періоді. З подальшим перерахунком (до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) виходячи з фактично наданих послуг.

У п.п. 7.1, 7.2. договору зазначено, що договір набирає чинності з дня його підписання і діє п'ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не повідомила про його припинення, то договір вважається дійсним на той же термін.

21.02.2012р. між позивачем (Укртелеком) та відповідачем (абонент) укладено договір №12/187/1 відповідно до умов п. 1.1 якого, Укртелеком зобов'язався надавати абоненту на платній основі послугу доступу до мережі інтернет шляхом підключення до порту вузла Інтернет Укртелекому по абонентській лінії за допомогою обладнання ADS, динамічної або постійної IP-адреси, а також, за домовленістю, інші додаткові послуги інтернет, які абонент може самостійно замовити через систему самообслуговування (далі - послуги), а абонент зобов'язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 3.2.13 договору, Абонент, замовивши послугу або змінивши її параметри самостійно через систему самообслуговування, відповідає за оплату послуги в повному обсязі згідно з фактичним тарифним планом послуги.

Укртелеком має право вимагати своєчасної оплати абонентом послуг, наданих відповідно до договору (п. 3.3.5 договору).

Розділом 5 договору визначено умови та порядок розрахунків за надані послуги:

п. 5.1 - розрахунок вартості послуги здійснюється щомісячно на підставі діючих тарифів Укртелекому і залежить від обраного абонентом тарифного плану;

п. 5.3 - Укртелеком виставляє єдиний рахунок на оплату послуг, наданих за договором, в тому числі плату за тимчасове користування кінцевим обладнанням. Нарахування вартості послуги за цим договором, входить окремим рядком до єдиного рахунку за телекомунікаційні послуги, що надаються абоненту Укртелеком (за абонентською лінією телефонного зв'язку);

п. 5.4 - абонент проводить оплату за надані послуги щомісяця до 20 числа поточного місяця, на підставі рахунків Укртелекому, виставлених до 10 числа поточного місяця, що наступає за звітним. Оплата послуг проводиться в грошовій одиниці України. Додатково нараховується податок на додану вартість у розмірі, встановленому законодавством;

п. 5.5 - Укртелеком починає нарахування абонентної плати за послугу з дати початку дії активного тарифного плану, який обраний абонентом через систему самообслуговування, крім випадків, передбачених п. 5.6.

Відповідно до п. 6.10 договору, у разі несплати отриманих послуг в строк, зазначений п. 5.4 договору, абоненту надсилається письмове попередження із зазначенням кінцевого строку сплати. Якщо протягом 10 днів після зазначеного в попередженні строку не надійшло підтвердження про оплату, Укртелеком має право відмовити в подальшому наданні послуги. У разі коли протягом місяця зазначеного у попередженні строку оплати підтвердження про погашення заборгованості не надійшло, Укртелеком має право в односторонньому порядку припинити дію договору, припинити надання інших послуг, що надаються абоненту Укртелеком (за абонентською лінією телефонного зв'язку) та повернути надане в тимчасове користування кінцеве обладнання. Припинення надання послуги та припинення дії договору не звільняє абонента від оплати заборгованості.

Згідно п. 6.12 договору, у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелеком послуг, абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення оплати. Абонент також сплачує 3% річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Договір набирає чинності з дня його підписання Укртелеком та абонентом і діє протягом одного року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомила письмово про його припинення договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік (п.п. 7.1, 7.2 договору).

На виконання умов договору №187 від 17.02.2013р. позивач за період червень-грудень 2014р. - січень-липень 2015р. надав відповідачу телекомунікаційні послуги на загальну суму 6110,06грн., що підтверджується рахунками-актами за телекомунікаційні послуги №001873.6.2014 за червень 2014р., №№001873.7.2014 за липень 2014р., №001873.8.2014 за серпень 2014р., №001873.9.2014 за вересень 2014р., №001873.10.2014 за жовтень 2014р., №001873.11.2014 за листопад 2014р., №001873.12.2014 за грудень 2014р., №001873.1.2015 за січень 2015р., №001873.2.2015 за лютитй 2015р., №001873.3.2015 за березень 2015р., №001873.4.2015 за квітень 2015р., №001873.5.2015 за травень 2015р., №001873.6.2015 за червень 2015р., №001873.7.2015 за липень 2015р.

Відповідач свої зобов'язання з оплати наданих послуг належним чином не виконав, внаслідок чого позивач звернувся з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань за договором про надання послуг електрозв'язку №187 від 17.02.2013р. та договором №12/187/1 від 21.02.2012р., застосуванні наслідків такого невиконання у вигляді стягнення 3% річних та індексу інфляції.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями, Цивільним кодексом України, Законом України "Про телекомунікації" та договорами про надання послуг електрозв'язку №187 від 17.02.2013р. та про надання послуги доступу до мережі інтернет за технологією ADSL №12/187/1 від 21.02.2012р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Поряд із цим, своєчасна оплата отриманих телекомунікаційних послуг п. 5 ч. 1 ст. 33 Закону "Про телекомунікації" віднесено до обов'язків споживачів телекомунікаційних послуг.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Документами, наявними в матеріалах справи, підтверджується факт надання відповідачу телекомунікаційних послуг за договором та наявності заборгованості у відповідача за надані послуги позивачем.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікаційні послуги» та п.п. 6 п.36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Отже, в контексті зазначених норм укладені між позивачем та відповідачем договори є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених умовами таких договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин у відповідача не було правових підстав для ухилення від оплати наданих послуг у відповідності до умов укладених договорів за весь період: червень -грудень 2014р. - січень-липень 2015р.

Відповідач здійснив часткову оплату за рахунком-актом №001873.6.2014 за червень 2014р. в сумі 685,77грн. Решта в сумі 5424,29грн. залишилась несплаченою.

Таке неналежне виконання грошових зобов'язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

Таким чином, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язків з оплати наданих послуг.

Відповідачем дане у порядку встановленому господарським процесуальним законодавством не спростовано, доказів сплати заборгованості в сумі 5424,29грн. не надано.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 5424,29грн.

Щодо нарахованих 3% річних та індексу інфляції суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що умовами п. 4.3. договору та у рахунках-актах позивач встановив кінцевий строк оплати - до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Отже, в силу ст.253 Цивільного кодексу України, позивач здобув право вимоги сплати боргу за рахунками-актами за телекомунікаційні послуги №001873.6.2014 за червень 2014р. - 21.07.2014р., №001873.7.2014 за липень 2014р. - 21.08.2014р., №001873.8.2014 за серпень 2014р. - 21.09.2014р., №001873.9.2014 за вересень 2014р. - 21.10.2014р., №001873.10.2014 за жовтень 2014р. - 21.11.2014р., №001873.11.2014 за листопад 2014р. -21.12.2014р., №001873.12.2014 за грудень 2014р. - 21.01.2015р., №001873.1.2015 за січень 2015р. - 21.02.2015р., №001873.2.2015 за лютий 2015р. - 21.03.2015р., №001873.3.2015 за березень 2015р. - 21.04.2015р., №001873.4.2015 за квітень 2015р. - 21.05.2015р., №001873.5.2015 за травень 2015р. - 21.06.2015р., №001873.6.2015 за червень 2015р. - 21.07.2015р., №001873.7.2015 за липень 2015р. 21.08.2015р.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, правові підстави, порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про часткове задоволення цих вимог та стягнення 362,25грн. та 2872,89грн. відповідно.

Часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань, обумовлено тим, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 N 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Донецької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Донецьк до Дочірнє підприємство "Часів-Ярський завод "Гідрозалізобетон" відкритого акціонерного товариства "Донбасканалбуд", м. Часів Яр, Донецької області про стягнення основного боргу в розмірі 5424,29грн., інфляційні витрати - 3600,23грн., 3% річних - 362,73 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Часів-Ярський завод "Гідрозалізобетон" відкритого акціонерного товариства "Донбасканалбуд" (84451, Донецька область, м. Часів Яр, вул. О. Кошового, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бул. Т. Шевченка, 18, ) в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (49600, м. Дніпро, вул. Херсонська, буд. 26, , п/р в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851) суму боргу у розмірі 5424,29грн., 3 % річних - 362,25грн., інфляційні нарахування - 2872,89грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1475,95грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог в частині стягнення 3 % річних в сумі 0,48грн., інфляційних нарахувань в сумі 727,34грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 20.07.2017р. проголошено та підписано повний текст рішення.

Суддя Я.О. Левшина