Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" липня 2017 р. Справа № 906/516/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, договір про надання правової допомоги від 29.12.2016;

від відповідача: не прибув.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Приватного підприємства "Туристична Агенція "Тур Світ"

про стягнення 34524,60 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 18653,00 грн. основного боргу, 11649,45 грн. пені, 3620,99 грн. інфляційних та 601,16 грн. 3% річних.

13.07.2017 позивач подав заяву (вх. №02-44/653/17 від 13.07.2017) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 18653,00 грн. основного боргу, 729,34 грн. 3% річних та 3390,11 грн. інфляційних.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог від 13.07.2017 приймається судом, оскільки в даному випадку, як вбачається із матеріалів справи та характеру відносин, які склались між сторонами, дії позивача стосовно зменшення позовних вимог не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання належним чином уповноваженого представника не направив, витребуваних судом документів та письмових пояснень не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та у встановленому законом порядку. Ухвала суду від 04.07.2017, що направлялися на адресу відповідача, вказану в позовній заяві, повернулись до суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

З урахуванням ст. 64 ч.1 ГПК України та п.п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вважається, що ухвала від 04.07.2017 вручена відповідачу належним чином.

Отже, судом вчинено усі можливі дії для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Крім того, відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

З урахуванням наведеного вище та відповідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (суборендодавець/позивач) та Приватним підприємством «Туристична агенція «Тур Світ» (суборендар/відповідач) укладено договір суборенди (піднайму) нежитлового приміщення №41, відповідно до якого суборендодавець передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування для офісу нежитлове приміщення (орендовані приміщення), загальною площею 20.15 кв.м (офісна площа 15,50 кв. м, площа приміщень загального користування 4,65 кв. м) на першому поверсі адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_2 (п.п. 1.1. договору).

Строк оренди, відповідно до п. 1.2. договору встановлюється з 01.02.2015 до 31.01.2016 включно.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що орендоване приміщення знаходиться у володінні та користуванні суборендодавця у відповідності до Договору №12 оренди нежитлового приміщення, укладеного 28.04.2014. між суборендодавцем і Товариством з обмеженою відповідальністю "Інокс" (орендодавець).

Згідно умов пункту 3.1. договору суборенди орендна плата складається з плати за користування приміщеннями, відшкодування експлуатаційно-комунальних та інших витрат позивача на утримання і обслуговування приміщень, плати за використану електроенергію, інших платежів, передбачених договором та інших платежів за домовленістю сторін.

Відповідно до пункту 3.2.2. договору орендна плата з 01.02.2015 складає 3680,00 грн. без ГІД В за один місяць оренди.

Орендна плата та інші платежі, передбачені цим договором, сплачуються суборендарем авансом суборендодавцю на поточний рахунок або готівкою) протягом п'яти робочих днів після отримання рахунку-фактури, виписаного суборендодавцем 20 числа місяця, що передує розрахунковому (якщо цей день припадає на вихідний, то в останній робочий день, що йому передує), крім випадків, коли інше прямо встановлено цим договором (п.п. 3.4. договору).

01.02.2015 позивачем передано відповідачу вказане нежитлове приміщення, про що складено акт приймання-передачі нежитлового приміщення - кімнати АДРЕСА_2 (а.с. 20).

21.12.2015 між сторонами у справі укладено додаткову угоду №11 (а.с. 32) до договору №41, якою змінено пункти 1.2, З.2.2., 3.2.3. договору №41 та викладено їх в наступній редакції:

"1.2. Строк оренди встановлюється з 01.02.2015 до 31.07.2016 (включно)."

"3.2.2. Орендна плата за січень 2016 року становить: 4197,00 грн. без ПДВ.

Враховуючи аванс, сплачений суборендарем за січень 2016 року в сумі 3680.00 грн. без ПДВ. доплата за січень 2016 року складає 517,00 грн. без ПДВ. та підлягає оплаті в строк до 25.12.2015 року."

"3.2.3. Орендна плата за липень 2016 року становить: 4197,00 грн. без ПДВ та підлягає оплаті в строк до 25.12.2015."

На виконання умов договору №41 позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000142 від 24.12.2015 на суму 4197,00 грн.

Відповідачем в свою чергу оплатив даний рахунок лише в сумі 60,00 грн. (4137 заборгованість).

Також 22.02.2016 позивач виставив рахунок-фактуру № СФ-0000018 від 22.02.2016 за оренду приміщення за березень 2016 року на суму 4197 грн.

По вказаному рахунку відповідачем було сплачено 2272,00 грн. (1925,00 грн. заборгованість).

Крім того, відповідачем не були оплачені рахунки-фактури №СФ-0000026 від 18.03.2016 за оренду приміщення за квітень 2016 року на суму 4197 грн., №СФ-0000047 від 20.04.2016 за оренду приміщення за травень 2016 року на суму 4197 грн. та № СФ-0000056 від 19.05.2016 за оренду приміщення за червень 2016 року на суму 4197 грн.

Отже в порушення умов договору, вказані вище рахунки відповідачем в повному обсязі оплачені не були.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на день розгляду справи становить 18653,00 грн. (4137,00 + 1925,00 + 4197,00 + 4197,00 + 4197,00), що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків (а.с. 39).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч. 3 ст. 173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору суборенди (піднайму) нежитлового приміщення №41 від 19.12.2014 (з відповідними змінами і доповненнями), які за своєю правовою природою є договорами піднайму (суборенди) - відповідно.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ст. 759 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 288 ГК України орендар має право передати окремі об'єкти оренди в суборенду, якщо інше не передбачено законом або договором оренди.

Приписами ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань та не провів розрахунки з позивачем в установлені договором терміни, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 18653,00 грн. заборгованості по сплаті орендної плати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім цього. позивач просить стягнути з відповідача 3390,11 грн. інфляційних, 729,34 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних (що містяться в тексті заяви (вх. №02-44/653/17 від 13.07.2017) про зменшення розміру позовних вимог), суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних за несвоєчасну оплату орендних платежів підлягають задоволенню.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Туристична Агенція "Тур Світ" (10029, м.Житомир, вул. Хлібна, 27, ід. код 34973041)

- на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1) 18653,00 грн. основного боргу, 729,34 грн. 3% річних, 3390,11 грн. інфляційних, а також 1055,36 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.07.17

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (рек.) (згідно заяви);

3 - відповідачу (рек. з повід.).