РІШЕННЯ

11 липня 2017 рокуСправа № 921/337/17-г/11

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М. розглянув матеріали справи

за позовом: Суб`єкта підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідча: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коменерго-Тернопіль", вул. Чалдаєва, 1, м. Тернопіль

про cтягнення заборгованості в сумі 51 937,94 грн.

За участю представників сторін:

Позивача: ОСОБА_2 - представник СПД ФО ОСОБА_1.

Відповідача: не з'явився.

Суть справи: Суб`єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1, АДРЕСА_1 звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коменерго-Тернопіль", вул. Чалдаєва, 1,Тернопіль,Тернопільська область про стягнення заборгованості в сумі 67 610,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови підрядного договору № 1-13 від 01 січня 2013 року на технічне обслуговування та ремонт ліфтів, а саме не здійснив повної оплати за надані послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 67 610,48 грн.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 02 червня 2017 року порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 20 червня 2017 року о 10 год. 00 хв..; зобов'язано відповідача подати в засідання обгрунтований відзив на позовну заяву.

19.06.2017р. від позивача надійшла заява б/н (вх.. № 12775) від 19.06.2017р. про зменшення позовних вимог. В якій зазначає, що в травні 2017 згідно взятих на себе договірних зобов'язань ФОП ОСОБА_1 виконанні роботи по технічному обслуговуванні ліфтового господарства на суму 19 709,41 грн. Разом з тим відповідачем частково погашено заборгованість основного боргу у сумі 55 000 грн. та просить суд стягнути з відповідача 30 922,92 грн. суму основного боргу, 1140,47грн. інфляційних витрат та 256,50 грн. 3% річних

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 20.06.2017р. в порядку ст..77 ГПК України розгляд справи відкладено на 11.07.2017р. на 10 год. 10 хв., зобов'язано позивача надати обгрутнований розрахунок нарахованих 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання ТОВ "Коменерго-Тернопіль" із зазначенням періоду, за який вони нараховані; відповідача подати в засідання обгрунтований відзив на позовну заяву.

10.07.2017р. від позивача надійшла заява б/н (вх.. № 13725) від 10.07.2017р. про зменшення позовних вимог. В якій зазначає, що в червні 2017 згідно взятих на себе договірних зобов'язань ФОП ОСОБА_1 виконанні роботи по технічному обслуговуванні ліфтового господарства на суму 19 618,05 грн. Оплата згідно умов договору відсутня , з огляду на наведене просить суд стягнути з відповідача 50 540,97 грн. суму основного боргу, 1140,47грн. інфляційних витрат та 256,50 грн. 3% річних

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Передбачені ч. 4 ст. 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. (п. 3.10. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи наведене, суд розцінює дану заяву як зменшення розміру позовних вимог, приймає дані заяви в порядку ст. 22 ГПК України та розглядає спір, виходячи з нової ціни позову, яка становить 50540 грн.97 коп., з яких: 30 922,92 грн. суму основного боргу, 1140,47грн. інфляційних витрат та 256,50 грн. 3% річних .

Представник позивача 11 липня 2017 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача 11 липня 2017 року в судове засідання не з'явився, причин не явки суду не повідомив, витребуваних судом документів не надав.

Своїм правом на захист відповідач не скористався та не подав суду відзиву на позов, будь-яких заперечень чи спростувань позовних вимог.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши доводи представника позивача, судом встановлено наступне:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

01 січня 2013 року між Товариство з обмеженою відповідальністю « Коменерго-Тернопіль», в особі директора Кравця Ігора Дмитровича, з одного боку, і Підрядник : ПП ОСОБА_1, в особі директора ОСОБА_1 , з другого боку, уклали Договір №1-13 на технічне ослуговування та ремонт ліфтів відповідно до умов якого замовник доручає , а Підрядник на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 2074 від 05.12.2012 р. приймає на себе організацію і виконання робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів на об'єктах Замовника, визначених Додатком № 1 , який є невід'ємною частиною цього Договору. Замовник зобов'язується прийняти якісне виконання робіт в повному обсязі відповідно до п. 3.1. та Додатку № 3 і тільки в цьому випадку здійснити їх оплату. Щомісячна вартість робіт з технічного обслуговування ліфтів визначена рішенням виконкому Тернопільської міської ради № 2074 від 05.12.2012 р.(п.1 Договору)

Відповідно до п.2.1. договору щомісячна оплата робіт згідно з Договором визначена узгодженням Сторін на день його укладання складає 9684,21грн.. (з єдиним податком).

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2 ,5.3 Договору у кінці поточного місяця Підрядник дає Замовнику акти виконаних робіт із зазначенням їх вартості. Замовник підписує Акт, засвідчує підпис печаткою і у 3-денний строк повертає два примірники Акту Підряднику. На підставі підписаних актів Замовник самостійно оплачує виконані роботи не пізніше десятого числа наступного місяця.

Як вбачається з позовних вимог, позивачем виконано підрядні роботи, що підтверджується копіями актів приймання виконаних підрядних робіт : за січень2017р. №8-01-17 на суму 15 474,55 грн.; за лютий № 8-02-17 на суму 15 517,12 грн.; за березень 2017р. № 8-03-17 на суму 15 517,12 грн.; за квітень 2017р. № 8-04-17 на суму 19 754,59 грн.; за травень 2017р. № 8-05-17 на суму 19 709,41грн., за червень 2017р. №8-06-17 на суму 19 618,05 грн., які підписані сторонами без будь-яких зауважень та застережень.

Відповідач свої зобов'язання за укладеним договором виконав не в повному обсязі та станом на дату слухання справи заборгованість відповідача перед позивачем становила 50 540,97 грн.

Згідно частини 1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Приймаючи до уваги наведене та беручи до уваги те, що всупереч умов договору № 1-13 від 01.01.2013 р. та вимог діючого законодавства, свої зобов'язання по оплаті за отримані послуги відповідач не виконав в повному обсязі, а тому суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 50 540,97 грн.. правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Окрім того, позивач у позовній заяві, просить суд стягнути з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов'язання 1140 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань; 256 грн. 50 коп. що становить 3% річних від простроченої суми.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, а нарахування 3% річних по грошових розрахунках є визначеною законом платою боржника за користування грошовими коштами кредитора.

Передбачене законом право позивача вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 256 грн. 50 коп. - 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за кожен день прострочення оплати (розрахунок 3% знаходиться в матеріалах справи).

Розглянувши представлений розрахунок 3% річних , суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 256 грн. 50 коп. - 3% річних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 1140 грн. 47 коп. - інфляційних втрат (лютий 2017, березень 2017, квітень 2017р.)

Розглянувши представлений розрахунок інфляційних втрат, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 1140грн. 47 коп. - інфляційних втрат обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення.

Відповідно до ст.ст. 33,43 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На день розгляду справи докази погашення відповідачем заборгованості за виконані роботи в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог - про стягнення заборгованості за виконані роботи, а відповідачем в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростовано, господарський суд дійшов висновку, що позов нормативно та документально доведений, та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коменерго-Тернопіль", вул. Чалдаєва, 1, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 38357855 на користь Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 50 540 грн. 97 коп. заборгованості за надані послуги, 1140 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань; 256 грн. 50 коп. 3% річних та 1600 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття /підписання - 13 липня 2017 року/ через місцевий господарський суд.

Суддя А.М. Сидорук