ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2017 р. Справа № 926/1650/17

За позовом Чернівецької міської ради

До Колективної виробничо комерційної фірми "Даріслава"

Про зобов'язання укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці

Суддя Гушилик С.М.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник (дов. від 02.08.2016р. №01/02-05/2047)

Від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ: Чернівецька міська рада 15.05.2017 року звернулася з позовом до Колективної виробничо комерційної фірми "Даріслава" про зобов'язання укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням 14 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 28.02.2007 року №251 відповідачу погоджено місце розташування обєкта містобудування, надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження, складання проекту відведення земельних ділянок, на земельній ділянці по вул. Авангардній 55, для будівництва багатоповерхового житлового будинку з обєктами соцкультпобуту. Рішенням сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 23.02.2012 року №439 внесено примітку в п. 10 додатку №1 до рішення 14 сесії міської ради V скликання від 28.02.2007 року №251, а саме: колективну виробничу комерційну фірму "Даріслава" зобовязано знести житлові будинки №214 та №214 А на вул. Руській, м.Чернівці та укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста в розмірі 4% від загальної кошторисної вартості будівництва квартир і 10% загальної кошторисної вартості обєктів соцкультпобуту.

Відповідач здійснив будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою: м.Чернівці, вул. Авангардна, 55, про що свідчить декларація про готовність обєкта до експлуатації.

Листом від 30.07.2015 року №04/01 08/3 07/2137 проінформував КВКФ "Даріслава" про необхідність укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці однак, договір укладено не було, що стало підставою для звернення з позовом про зобов'язання укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці до суду.

Ухвалою суду від 15.05.2017 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 01.06.2017 року.

У своєму відзиві відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що будинок здано в експлуатацію 07.07.2015 року, квартири передані у власність замовникам, а житловий будинок передано на баланс створеного ОСББ. При цьому, відповідач зауважив, що позовні вимоги є безпідставними, так як будинок здано в експлуатацію за 5 місяців до прийняття Положення про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури міста Чернівці від 24.12.2015 року №54, тобто всі постанови, рішення, закони тощо зворотної сили не мають, крім того, частиною 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що договір про пайову участь укладається до прийняття обєкта в експлуатацію, а не майже через 2 роки після здачі. У звязку з відсутністю коштів на рахунку та майна у володінні КВКФ "Даріслава" після вводу будинку в експлуатацію розпочало ліквідацію фірми і знаходиться у процесі ліквідації.

Ухвалами суду розгляд справи неодноразово було відкладено у звязку з незявленням представника відповідача.

У судовому засіданні, яке відбулося 17.07.2017 року, представник відповідача вкотре не зявився, причини незявлення суду не повідомив.

Враховуючи, що відповідач повторно не зявився до суду та не подав витребувані документи, суд прийшов до висновку про розгляд справи без його участі за документами наданими позивачем.

У судовому засіданні позивач наполягав на задоволені позову.

Заслухавши представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням 14 сесії V скликання Чернівецької міської ради від 28.02.2007 року №251 відповідачу погоджено місце розташування обєкта містобудування, надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження, складання проекту відведення земельних ділянок. У п.10 додатку №1 до зазначеного рішення колективній виробничій комерційній фірмі "Даріслава" погоджено місце розташування обєктів містобудування та надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження, складання проектів відведення земельних ділянок, на земельній ділянці по вул. Авангардній 55, для будівництва багатоповерхового житлового будинку з обєктами соцкультпобуту.

Рішенням сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 23.02.2012 року №439 внесені зміни в п.10 додатку №1 до рішення 14 сесії V скликання міської ради від 28.02.2007 року №251 "Про погодження місць розташування обєктів містобудування, надання дозволу забудовникам на підготовку матеріалів попереднього погодження, складання проектів відведення земельних ділянок, внесення змін в раніше прийняті рішення щодо надання колективні виробничій комерційній фірмі "Даріслава" дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за рахунок земель міста площею 0,3000 га для будівництва багатоповерхового житлового будинку з обєктами соцкультпобуту на вул. Авангардній, 55, внесено примітку такого змісту : КФКФ "ДаріСлава" знести житлові будинки №214 та №214 А на вул. Руській, м. Чернівці та укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста в розмірі 4% від загальної кошторисної вартості будівництва квартир і 10% загальної кошторисної вартості обєктів соцкультпобуту.

Відповідач здійснив будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою: м.Чернівці, вул. Авангардна, 55.

07.07.2015 року КВКФ "Даріслава" подала Декларацію про закінчення будівництва будинку та здачі його в експлуатацію.

Управління державної архітектурно будівельної інспекції у Чернівецькій області 14.07.2015 року за №ЧВ3 зареєструвало Декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Відповідно до даних зведеного кошторисного розрахунку, вартість будівництва становила 40976332,00 грн.

Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради листом від 30.07.2015 року №04/01 08/3 07/2137 проінформував Колективно виробничу комерційну фірму "Даріслава" про необхідність укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці.

Листом від 17.08.2015 року №4 КВКФ "Даріслава" надіслано на адресу департаменту орієнтовний розрахунок величини пайової участі з проханням зменшення суми розміру пайової участі та завірену копію зведеного кошторисного розрахунку будівництва багатоквартирного житлового будинку на вул. Авангардній, 55, м. Чернівці.

Листом від 25.08.2015 року №01/02 09/2213 департамент проінформував відповідача про те, що згідно даних зведеного кошторисного розрахунку будівництва багатоквартирного житлового будинку вартість становить 40976332,00 грн., однак в п.15 Декларації про готовність обєкта до експлуатації від 14.07.2015 року №ЧВ9 зазначено інший розмір вартості будівництва 62090,00 грн. Також, департаментом встановлено абсолютну невідповідність здійсненого КВКФ "Даріслава" розрахунку розміру пайової участі вимогам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". У зазначеному листі департамент вказує про необхідність звернутися до останнього з метою укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці.

Листом від 23.12.2015 року №271 ТОВ "Чернівціжитлобуд" повідомило департамент про те, що між КВКФ "Даріслава" (замовник) та ТОВ "Чернівціжитлобуд" (генеральний підрядник) було укладено договір генерального підряду, відповідно до якого замовник передав, а генеральний підрядник зобовязався всі розрахунки та зобовязання перед містом проводити по рішенню міської ради за свої кошти.

На підставі вищевказаного листа ТОВ "Чернівціжитлобуд", 24.06.2016 року Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради підготовлено проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Чернівці при здійсненні будівництва багатоквартирних житлових будинків (в тому числі по вул. Авангардній, 55, замовником якого був відповідач) та супровідним листом направлено на його адресу.

Однак, договір відповідачем укладено не було, що стало підставою для звернення з позовом до суду про зобов'язання укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці в редакції позивача.

У відповідності до ч. ч. 1 3 ст. 27 1 Закону України "Про планування і забудову територій", який був чинний до 17.02.2011 року (тобто був чинний на момент винесення рішення Чернівецької міської ради від 28.02.2007 року №251 про надання дозволу на будівництво), створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів належить до відання відповідних органів місцевого самоврядування. Замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об'єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Частинами 5 7 статті 27 1 зазначеного Закону визначалося, що величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі (внеску) замовника від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішньо та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Встановлений органом місцевого самоврядування розмір пайової участі (внеску) замовника не міг перевищувати граничного розміру пайової участі (внеску) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів. Граничний розмір пайової участі (внеску) замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів з урахуванням не заборонених законом інших відрахувань, встановлених органом місцевого самоврядування, не міг перевищувати:

10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування для нежитлових будівель та/або споруд;

4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування для житлових будинків.

Частинами 9 12 статті 27 1 Закону України "Про планування і забудову територій" визначалося, що розмір пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається не пізніше десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, з техніко економічними показниками. Договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту мав укладатися не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт. Істотними умовами договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту є: розмір пайового внеску; терміни (графік) оплати пайового внеску; відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайового внеску (участі) замовника у створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

12.03.2011 року набрав чинності Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" п. 10 Прикінцевих положень даного закону визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про планування і забудову територій". Як наслідок, з 12.03.2011 року правовідносини щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту регулюються ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельними кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно правовими актами.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що відповідач, як замовник будівництва в порушення приписів ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відмовляється укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Чернівці.

Статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено порядок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. А саме: частиною 5 передбачено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Частиною 6 цієї статі визначено, що встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для житлових будинків.

З метою вдосконалення механізмів регулювання організаційно правових відносин, повязаних із залученням замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури міста, рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 25.07.2013 року № 926 затверджено Положення про порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Чернівців (далі Положення).

У п.п. 1.4 1.4.2 Положення зазначено, що дія Положення поширюється на всіх замовників, незалежно від форми власності (крім випадків, передбачених пунктом 1.7 цього Положення), які: мають намір здійснити будівництво (реконструкцію, капітальний ремонт) обєктів у м. Чернівцях. Здійснили будівництво (реконструкцію, капітальний ремонт) обєктів, при цьому, не уклавши договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Чернівців, або здають (здали) їх в експлуатацію після набрання чинності Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", не надавши своєчасно належним чином у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) до Уповноваженого органу містобудування та архітектури щодо здійснення такого будівництва (самовільно збудовані обєкти) і при спорудженні яких не було вирішене питання прийняття пайової участі. При цьому розмір пайового внеску рівний розміру, передбаченому цим Положенням.

Пайова участь замовника у розвитку інфраструктури м.Чернівці полягає у перерахуванні ним до прийняття обєкта будівництва експлуатацію коштів до бюджету розвитку міста (п. 1.5. Положення).

Розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста з урахуванням не заборонених законом інших відрахувань, встановлених міською радою, становить: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта містобудування для нежитлових будівель та/або споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для житлових будинків (п.2.1 Положення).

Пунктом 2.2 Положення визначено, що величина пайової участі (внеску) замовника визначається у договорі, укладеному між замовником та міською радою (відповідно до встановленого цим Положенням розміру пайової участі) з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці укладається між міською радою та замовником не пізніше пятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію (п.3.2 Положення).

Істотними умовами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста є розмір пайової участі, строк сплати пайової участі, відповідальність сторін (п.3.4 Положення).

Рішенням сесії Чернівецької міської ради від 25.07.2013 року № 926 затверджено примірний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці.

Рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 24.12.2015 року №54 затверджено Положення про порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Чернівців та примірний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці, при цьому зазначені пункти попереднього Положення, затвердженого рішенням № 926 від 25.07.2013 року залишились незмінними.

При цьому, варто зазначити, що як пункти Положення затвердженого рішенням № 926 від 25.07.2013 року так і пункти Положення затвердженого рішенням № 54 від 24.12.2015 року не суперечать нормам статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Отже, твердження відповідача про те, що будинок здано в експлуатацію за 5 місяців до прийняття Положення про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури міста Чернівці від 24.12.2015 року №54, а тому всі постанови, рішення, закони тощо зворотної сили не мають, спростовуються вище викладеним.

Частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Так, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України ).

За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Укладення господарського договору за приписами ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України (далі ГК України) є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Законом України "Про регулювання містобудівельної діяльності" врегульовані правові та організаційні основи містобудівельної діяльності в Україні.

Відповідно до ч. 2 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Таким чином, обов'язок замовника забудови взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування останнім до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури на підставі договору про пайову участь, укладеного з органом місцевого самоврядування, передбачений чинним законодавством.

Визначений ч. 9 ст. 40 Закону України "Про планування і забудову територій" і пунктом 3.2 Положення строк (15 робочих днів, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію) встановлено для укладення договору про пайову участь після добровільного виконання стороною цього обов'язку і звернення замовника будівництва до органу місцевого самоврядування з метою укладення такого договору.

Позиція положень частин 2, 3, 9 статті 40 Закону України "Про планування і забудову територій" дає підстави для висновку, що обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що відповідач, як замовник будівництва не звертався до Чернівецької міської ради із заявою про укладення договору про пайову участь, пропозицій про прийняття або неприйняття умов договору про пайову участь, який було йому направлено позивачем до останнього не надходило, умотивованих заперечень, або протоколу розбіжностей від відповідача також не надходило, належних доказів, в підтвердження своїх заперечень, відповідач не надав, доводи позивача останній не спростував.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов'язання, прямо передбаченого чинним законодавством.

Невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного суду України від 16.11.2016 року, 30.11.2016 року, 01.02.2017 року.

Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд зобовязати відповідача укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці в редакції запропонованій позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У звязку з цим, господарський суд з даною позицією не погоджується, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як зобов'язання укласти договір, не передбачений ст.16 ЦК України; договір це волевиявлення учасника правочину, яке в силу ст. 203 ЦК України повинне бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а відмова відповідача від укладення такого договору є формою реалізації ними своїх прав.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначеного такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобовязання субєкта господарювання до укладення відповідних договорів).

Більше того, слід звернути увагу на те, що договір це волевиявлення учасника правочину, яке в силу ст. 203 Цивільного кодексу України повинне бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а відмова відповідача від укладення такого договору є формою реалізації ними своїх прав.

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі №6 110цс12 та постанові Вищого господарського суду України від 27.04.2016 року у справі №905/1451/15.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 179 ГК України, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії, а не про зобовязання відповідача укласти такий договір.

Наведене зумовлює висновки суду про відмову в задоволенні позову, оскільки обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає змісту порушеного права та не може бути застосований у спірних правовідносинах.

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, вимога позивача про зобов'язання укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на чинному законодавстві України, а тому в їх задоволенні належить відмовити.

У звязку з відмовою у позові судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись статтями 49, 82, 84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 18.07.2017 року

Суддя С.М. Гушилик