ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.07.2017 Справа № 905/2670/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Курило Г.Є., суддів Левшиної Г.В. та Ніколаєвої Л.В.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянув у відкритому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОСЕР", м. Київ

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства "Український будівельно- інвестиційний банк", м. Київ

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд", м. Донецьк

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товарна біржа "ПЕРСПЕКТИВА - КОММОДІТІ", м. Дніпро

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кволітас", м. Київ

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖИ ЕС ГРУП", м. Радомишль

про солідарне стягнення збитків

За участю представників сторін:

від позивача: не зявились;

від відповідача 1: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача 2: не зявились;

від третьої особи 1: не зявились;

від третьої особи 2: не зявились;

від третьої особи 3: не зявились;

судові експерти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції).

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРОСЕР", м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів, Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк", м. Київ та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд", м. Донецьк про солідарне стягнення збитків в розмірі 90000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на ст.ст. 33, 35, 38 Закону України Про іпотеку та зазначає, що нерухоме майно позивача, що знаходилось в іпотеці у відповідача 1, Публічного акціонерного товариства "Український будівельно- інвестиційний банк", м. Київ було продано за заниженою ціною, що порушує його майнові інтереси, крім того банк не повідомив позивача про свій намір укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна, що є підставою для стягнення з банку та поручителя збитків.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.09.2016 порушено провадження по справі №905/2670/16.

04.10.2016 від позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОСЕР", м.Київ надійшло клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.10.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товарну біржу "ПЕРСПЕКТИВА - КОММОДІТІ", м. Дніпро, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кволітас", м. Київ, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖИ ЕС ГРУП", м. Радомишль.

Відповідач 2, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд" у запереченнях на позовну заяву від 28.09.2016 зазначив, що Угода про інвестування від 20.02.2015 та договір поруки від 20.02.2015 не набрали чинності, в звязку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач 1, Публічне акціонерне товариство "Український будівельно- інвестиційний банк", в судових засіданнях проти призначення експертизи заперечував. В поясненнях, наданих 02.11.2016, відповідач 1 зазначив, що проведення експертизи вважає необґрунтованим, а тому просить відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Відповідач 2, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд", м. Донецьк, в судовому засіданні 02.11.2016 зазначив, що вирішення питання щодо призначення судової експертизи залишає на розсуд суду.

Від третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Товарної біржі "ПЕРСПЕКТИВА - КОММОДІТІ", м. Дніпро, 31.10.2016 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки реалізацією майна відповідач 1 не завдавав позивачу шкоди, також вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог і для призначення судової експертизи відсутні.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2016 відмовлено відповідачу 1 у задоволенні клопотання про передачу справи до господарського суду м.Києва.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2016 року задоволено клопотання позивача та призначено судову оціночно-будівельну експертизу по справі №905/2670/16, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Яка ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11, станом на 03.09.2015?

2. Яка ринкова вартість нерухомого майна ДОК ДБХ літ. В, загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок № 11, станом на 03.09.2015?

3. Яка ринкова вартість нерухомого майна - нежитлового приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями літ. Б, загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11, станом на 03.09.2015 ?

Проведення експертизи доручено судовим експертам Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз: 84112, Донецька область, м. Словянськ, вул. Рози Люксембург, 67.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2016 зупинено розгляд справи на час проведення судової експертизи.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2017 ухвала господарського суду Донецької області від 02.11.2016 залишена без змін.

03.04.2017 від Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз повернулись матеріали справи разом з експертним висновком №210/211 від 15.03.2017 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи.

Розгляд справи ухвалою суду від 11.04.2017 був поновлений.

Позивачем 04.05.2017 до матеріалів справи надана заява про збільшення розміру позовних вимог від 28.04.2017, в якій позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідачів солідарно суму завданих збитків у розмірі 8372348,92 грн.

Суд відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України розглядає збільшені позовні вимоги.

Позивачем 04.05.2017 до матеріалів справи надані додаткові пояснення від 28.04.2017, у відповідності до яких позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідачем 1 порушені вимоги ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Договори купівлі-продажу нерухомого майна від 03.09.2015 містять посилання на те, що висновки ТОВ "Кволітас", м. Київ про обєкти незалежної оцінки складені 01.09.2015, що також зазначено у звіті про розподіл коштів. У висновках ТОВ «Кволітас» від 15.07.2015 наявні зображення інтернет сторінок, де внизу зображень зазначені дати 02.09.2015 (оцінка землі) та 08.09.2015 (оцінка іншого майна). Дата оцінки 15.07.2015 не може вважатися датою складання висновків, оскільки додатком до висновків є копія договору № 30/07-2015/22А від 30.07.2015. Отже, за думкою позивача, порушення відповідачем 1 ст. 33, 35, 38 Закону України «Про іпотеку» обумовлюють протиправність його дій під час продажу предмету іпотеки. Враховуючи значну різницю між справжньою ринковою вартістю предмета іпотеки та ціною, за яку вказане майно було продане, вбачається, що позивачу нанесені збитки.

04.05.2017 відповідач 1 звернувся до суду з клопотанням про призначення повторної експертизи, проведення якої він просить доручити Київському науково-дослідному інституту, заявою про виклик експерта в судове засідання та надав заперечення на висновок експерта № 210/211.

Публічне акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк", м. Київ до канцелярії суду 10.05.2017 надав відзив, відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. Реалізація предмету іпотеки відбувалась за процедурою позасудового задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до умов іпотечних договорів від 25.12.2013 та 31.07.2014, звернення стягнення на всі обєкти, які становлять предмет іпотеки була необхідною, адже сукупна вартість нерухомого майна була недостатньою для повного погашення вимог. Договори купівлі-продажу не містять інформації про те, що вони укладені за результатом аукціону, отже підставою для виникнення цивільних прав та обовязків є договори купівлі-продажу, а не аукціон, а тому встановлення його правомірності чи будь-яких порушень під час його проведення не впливає на обсяг прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Позивачем не надано доказів невідповідність звіту про оцінку майна вимогам чинного законодавства, оскільки звіти не скасовані.

10.05.2017 від відповідача 1 надійшла заява про проведення повторної експертизи. В обґрунтування заяви відповідач 1 посилається на те, що висновок № 210/211 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 15.03.2017 Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз не відповідає вимогам нормативно-правових актів, є необґрунтованим та неповним. Проведення експертизи відбувалось з порушенням положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експортних досліджень. При проведенні експертизи не досліджено технічний стан, кількість, площину, взаємне розташування приміщень в досліджуваних обєктах нерухомості. Судовий експерт не мав право посилатись на висновок №1/09/15 від 09.09.2015, що підписаний ОСОБА_4 Позивач проти проведення повторної експертизи заперечував.

10.05.2017 від відповідача 1 надійшла заява про виклик судових експертів в судове засідання, яке ухвалами суду було задоволено та заперечення на висновок судового експерта.

30.05.2017 до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач наполягає, що відповідачем 1 не доведено належними доказами факту направлення позивачем вимоги про усунення порушення ТОВ «Продзернопром» умов кредитного договору №LV/U/04-0281 від 22.07.2014, звіти ТОВ «Кволітас» складені з порушенням чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи. Позивач наполягає на відсутності необхідності призначення повторної експертизи.

До канцелярії суду 30.05.2017 надійшли письмові пояснення відповідача 1 відповідно до яких відповідач 1 не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що правомірність укладених договорів купівлі-продажу підтверджується Постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016 справа № 910/26420/15, за рахунок реалізації обєктів нерухомого майна відповідач 1 здійснив задоволення вимог за трьома кредитними договорами із боржниками ТОВ НВК ГРУПП, ТОВ Авточист Плюс, ТОВ «Продзернопром», загальна сума забезпечених заставленим майном позивача вимог перевищувала розмір оцінки майна позивача, а тому банк мав право звернути стягнення на все майно. Наявність хронологічної послідовності між аукціоном та укладеними договорами купівлі-продажу не свідчить про те, що вони є елементами одного процесу.

До канцелярії суду 15.06.2017 надійшли письмові пояснення відповідача 1, в яких зазначено, що вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/5521/16-к, відповідно до якого ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365-2, ч.1 ст.366 КК України був скасований. В підтвердження відсутності збитків відповідачем 1 до матеріалів справи наданий висновок експертного економічного дослідження від 06.12.2016 № 2033 судового експерта ОСОБА_6

Від судових експертів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 26.06.2017 до канцелярії суду надійшли пояснення за результатами судової експертизи.

В судовому засіданні 10.07.2017 (в режимі відеоконференції) судові експерти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надавали пояснення щодо наданого висновку № 210/211 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 15.03.2017.

Відповідачем 1 надане клопотання про зупинення провадження по справі №905/2670/16 до розгляду справи №911/1227/16 господарським судом Київської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Репутація», м. Київ та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертеймент компані», м. Київ за участю третіх осіб: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ес груп», Житомирська обл., м. Радимшль, Публічне акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», м. Київ, Товариство з обмеженою відповідальністю «Солід Компані», м. Київ, про витребування майна, а саме земельної ділянки та нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, буд. № 11.

Протягом розгляду справи позивачем та відповідачем 1 надавались пояснення по суті спору, відповідно до яких позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, а відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кволітас", м. Київ та третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖИ ЕС ГРУП", м. Радомишль в судові засідання не зявились пояснень по суті спору не надалі про час та місце судових засідань повідомлялись шляхом направлення процесуальних документів на їх юридичну адресу.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 10.05.2017 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Курило Г.Є., судді Левшина Г.В., Попов О.В. Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.06.2017 змінено склад колегії суддів: головуючий суддя Курило Г.Є., судді Левшина Г.В., Ніколаєва Л.В.

Фіксація судових засідань здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розгляд справи відкладався та продовжувався на підставі ст.77, 69 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, судом встановлено:

25.12.2013 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Гросер (іпотекодавець) та відповідачем 1, Публічним акціонерним товариством Український будівельно-інвестиційний банк (іпотекодержатель або ОСОБА_7) укладено іпотечний договір (іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8В, за реєстровим №13045.

Відповідно до іпотечного договору позивач є майновим поручителем: ТОВ НВК ГРУПП по кредитному договору №LV/U/04-0253 від 25 грудня 2013 року, укладеному між ТОВ НВК ГРУПП та АТ Укрбудінвестбанк; ТОВ ДОБРОДІЯ ФУДЗ по кредитному договору №LV/U/04-0254 від 25 грудня 2013 року, укладеному між ТОВ ДОБРОДІЯ ФУДЗ та АТ Укрбудінвестбанк; ТОВ Авточист Плюс по кредитному договору №LV/U/04-0255 від 25 грудня 2013 року, укладеному між ТОВ Авточист Плюс та АТ Укрбудінвестбанк.

В забезпечення виконання зобов'язань, вказаних в пункті 1.1. цього договору, іпотекодавець на умовах, передбачених цим договором, передав в іпотеку: нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями літ. Б, загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11; ДОК ДБХ літ. В, загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11; земельну ділянку, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11 (п. 1.2. іпотечного договору).

За умовами п. 6.1. іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або часткового невиконання іпотекодавцем умов цього договору та/або умов кредитного договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або в позасудовому порядку (п. 6.2. іпотечного договору).

За умовами п. 6.3. іпотечного договору, якщо іпотекодержатель приймає рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, то задовольнити свої вимоги він може на свій розсуд одним із наступних способів:

6.3.1. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. При цьому ціною придбання у власність предмета іпотеки є його вартість, визначена експертним шляхом. Умови цього пункту іпотечного договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та є правовою підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

6.3.2. Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України Про іпотеку. При цьому ціною продажу предмету іпотеки є його вартість, визначена експертним шляхом. Реалізація предмета іпотеки безпосередньо іпотекодержателем здійснюється усіма можливими способами або самостійно, або через торгівельні організації у будь-який спосіб. Заборгованість іпотекодавця по кредитному договору вважається погашеною в день отримання іпотекодержателем від покупця за договором купівлі-продажу ціни купівлі-продажу предмета іпотеки в повному обсязі. Після продажу предмета іпотеки, погашення заборгованості по кредитному договору та компенсацій витрат іпотекодержателя, повязаних з виконанням кредитних договорів та цього іпотечного договору, решта коштів повертається іпотекодавцю. Якщо виручених від продажу предмета іпотеки коштів буде недостатньо для погашення заборгованості позичальника перед кредитором, позичальник зобовязаний погасити решту боргу за рахунок своїх коштів чи майна. Умови цього пункту іпотечного договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 8.2 іпотечного договору усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або вручені особисто під розпис за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх вручення під розпис, або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача.

У відповідності до п. 8.3. іпотечного договору, сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання боргових зобовязань позичальника за кредитним договором в повному обсязі та зобовязань іпотекодавця за цим договором.

03 червня 2014 року між ТОВ «Гросер» та ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» укладено договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 25 грудня 2013 року за реєстровим номером 13045, відповідно до якого внесено зміни до вищезазначеного іпотечного договору, а саме з переліку зобовязань, які забезпечені іпотекою виключені зобовязання ТОВ «ДОБРОДІЯ ФУДЗ» за кредитним договором №LV/U/04-0254 від 25 грудня 2013 року.

31.07.2014 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Гросер (іпотекодавець) та відповідачем 1, Публічним акціонерним товариством Український будівельно-інвестиційний банк (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір (іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8В, за реєстровим №4047.

Відповідно до іпотечного договору позивач є майновим поручителем: ТОВ «Продзернопром» по кредитному договору №LV/U/04-0281 від 22.07.2014.

В забезпечення виконання зобов'язань, вказаних в пункті 1.1. цього договору, іпотекодавець на умовах, передбачених цим договором, передав в повторну іпотеку нерухоме майно, що попередньо було передано в іпотеку за договором від 25.12.2013.

Сторонами вказаних іпотечних договір встановлено тотожній порядок звернення стягнення на предмети іпотеки.

Публічне акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" звернулось до позивача з тотожними за змістом вимогами про погашення заборгованості №525 від 23.04.2015 та №540 від 28.04.2015, в яких з посиланням на ст.ст. 35, 38 Закону України «Про іпотеку» вимагав впродовж 30 днів з моменту отримання вимоги сплатити АТ «Укрбудінвестбанк» 1 115 970,46 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0253 від 25.12.2013 та 879 755,24 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013. У листах було зазначено, що у випадку, якщо заборгованість за кредитним договором не буде погашена протягом 30 днів, АТ «Укрбудінвестбанк» задовольнить свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його продажу третім особам за ціною, визначеною експертним шляхом.

Позивач не спростовує факт отримання зазначених вимог та листом №22-05/15 від 22.05.2015 останній повідомив відповідача 1 про неможливість виконати свої зобовязання за іпотечним договором від 25.12.2013, а саме сплатити 1 115 970,46грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0253 від 25.12.2013 та 879755,24грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 та зазначив, що не заперечує проти проведення відповідно процедури згідно вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору.

Відповідач 1 надав до матеріалів справи копію листа-вимоги № 442 від 15.04.2015, згідно якого він звертався до позивача з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0281 від 22.07.2014 (боржник ТОВ «Продзернопром»), в якому з посиланням на ст.ст. 35, 38 Закону України «Про іпотеку» вимагав впродовж 30 днів з моменту отримання цієї вимоги сплатити заборгованість за зазначеним кредитним договором в сумі 2852563,13 грн. Також в вимозі було зазначено, що у випадку, якщо заборгованість за кредитним договором не буде погашена протягом 30 днів ОСОБА_7 задовольнить свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його продажу третім особам за ціною, визначеною експертним шляхом.

Позивач наполягає на тому, що він не отримував вимоги №442 від 15.04.2015 ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» про погашення заборгованості ТОВ «Продзернопром» за кредитним договором №LV/U/04-0281 від 22.07.2014 у сумі 2852563,13грн.

Відповідач 1 направлення вимоги №442 підтверджує копією квитанції курєрської доставки компанії «POST MEDIA» від 15.04.2015. В рядку «відправлення доставлено» зазначеної квитанції наявний запис: « 17.04.2015 відмова отримувача від вручення» без зазначення прізвища, імені, по-батькові та посадового становища особи, яка відмовилася від вручення відправлення та особи, яка безпосередньо зробила цей запис.

Відповідачем 1 до матеріалів справи надані розрахунки заборгованості за кредитними договорами станом на 11.08.2015, відповідно до яких за кредитним договором №LV/U/04-0281 від 22.07.2014 заборгованість ТОВ «Продзернопром» становила 2596385,89грн. (2500000,00грн. заборгованість за кредитом; 74027,77грн. заборгованість за відсотками; 22358,12 грн. пеня); за кредитним договором №LV/U/04-0253 від 25.12.2013 заборгованість ТОВ «НВК ОСОБА_9» становила 1236669,63 грн. (1020000,00грн. заборгованість за кредитом; 155559,01грн. заборгованість за відсотками; 61110,61 грн. пеня); за кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 заборгованість ТОВ «Авточист Плюс» перед банком становила 333531,00 грн. (296375,17 грн. заборгованість за кредитом; 20694,05грн. заборгованість за відсотками; 16461,78 грн. пеня).

10 липня 2015 року між Товарною біржею "Перспектива - Коммодіті" (далі біржа або замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кволітас", м. Київ (далі оцінювач або виконавець) був укладений договір на проведення оцінки майна №19КП/15 (договір на проведення оцінки майна), у відповідності до якого замовник доручає виконавцю проведення робіт з оцінки майна, а саме нежитлове приміщення виробничо-складська будівля з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11; нежитлове приміщення ДОК ДБХ, загальною площею 220,8кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11; земельну ділянку (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), площею 0,8013 га, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11 (п.п 1.1., 1.2., 1.3, 1.4 договору на проведення оцінки майна).

Мета оцінки: визначення ринкової вартості майна, вид вартості: ринкова вартість, дата оцінки 15.07.2015 (п.п. 1.5., 1.6., 1.7 договору на проведення оцінки майна).

На виконання договору на проведення оцінки майна №19КП/15 від 10.07.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю Кволітас (оцінювачем ОСОБА_5М.) були проведені роботи з оцінки, за результати яких були підготовлені звіти про незалежну оцінку майна від 15.07.2015. Так, згідно звітів ринкова вартість нерухомого майна: нежитлового приміщення виробничо-складська будівля з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11 становить 2995920,00грн. з урахуванням ПДВ; нежитлового приміщення ДОК ДБХ, загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок №11 становить 397080,00грн. з урахуванням ПДВ; земельної ділянки (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), площею 0,8013 га, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11 становить 1408640,00грн. з урахуванням ПДВ.

30 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" (замовник) та Товарна біржа "Перспектива - Коммодіті" (біржа) уклали договір №30/07-2015/22А про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває у заставі банку (договір про проведення відкритих аукціонів), відповідно до якого біржа зобов'язалася надати послуги з організації і проведення аукціонів згідно Регламенту.

Перелік, технічна характеристика, та інша інформація щодо майна, яке виставляється на продаж на аукціоні, порядок розрахунків визначається замовником у додаткових угодах, які є невідємними частинами цього договору (п. 1.3 договору про проведення відкритих аукціонів).

Згідно п. 2.2.4 договору про проведення відкритих аукціонів ОСОБА_7 прийняв на себе зобовязання забезпечити визначення шляхом незалежної оцінки початкової вартості майна. За дорученням замовника біржа може організувати проведення експертної оцінки майна.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх обовязків за цим договором (п. 7.1 договору про проведення відкритих аукціонів).

11 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Український будівельно-інвестиційний банк" та Товарною біржею "Перспектива - Коммодіті" було укладено додаткову угоду № 1 до договору про проведення відкритих аукціонів від 30 липня 2015 року №30/07-2015/22А, за якою її предметом є надання біржею послуг з організації та проведення аукціону з продажу майна, а саме: нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1665,8 кв. м., нежитлове приміщення, ДОК ДБХ загальною площею 220,8 кв. м., земельну ділянку, на якій знаходяться нежитлові приміщення, вказані зазначеному вище пункті, кадастровий номер ділянки :06:006:0016, площею 0,8013 га, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11; за початковою ціною продажу 4801640,00грн. з ПДВ, що відповідає ціні, визначеній в звітах про оцінку від 15 липня 2015 року.

Проте, згідно з Рішенням господарського суду м. Києва від 26.10.2016 по справі №910/15425/16, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2017, зазначена додаткова угода визнана недійсною у звязку із відсутністю права Банку на продаж іпотечного майна в обсязі, що перевищує обсяг заборгованості за зобовязаннями, які забезпечені іпотекою, що є порушенням ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

27 серпня 2015 року було проведено аукціон з продажу предмету іпотеки, про що свідчить підписаний біржею, відповідачем 1 та покупцем протокол № 3181 про проведення аукціону у вигляді електронних торгів з продажу майна, що перебуває у заставі банку, за результатами якого були укладені договори купівлі продажу від 03.09.2015 між Публічним акціонерним товариством Український будівельно-інвестиційний банк (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЖИ ЕС ГРУП", м. Радомишль (покупець):

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 4535, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями (літ. Б), загальною площею 1665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок № 11, продаж майна вчинюється за 3025856,03грн. з ПДВ;

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 4538, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає ДОК ДБХ (літ. В), загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок № 11, продаж майна вчинюється за 401073,97грн.з ПДВ;

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 4541, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає земельну ділянку, розміром 0,8013 га, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11, кадастровий номер ділянки :06:006:0016; продаж майна вчинюється за 1422726,40грн.

Листом від 03.09.2015 № 1041 відповідач 1 повідомив Товарну біржу «Перспектива-Коммодіті» про укладання договорів купівлі-продажу з переможцем аукціону.

Намагання відповідача 1 довести відсутність звязку між проведеним аукціоном та укладеними договорами, у звязку з тим, що на аукціоні іпотечне майно було виставлено на продаж одним лотом, а за результатами було укладено три договори купівлі-продажу, договори купівлі-продажу не містять інформації, що вони укладені за результатами аукціону, суд відхиляє та зазначає, що матеріали справи, збіг переможця аукціону з покупцем за договорами купівлі-продажу, а також збіг загальної вартість майна за трьома договорами купівлі-продажу із розміром вищої цінової заявки, вказаної в протоколі аукціону, свідчать про те, що договори були укладені саме за результатами аукціону, який відбувся 27.08.2015. Про це також свідчить лист відповідача 1 на адресу Біржі від 03.09.2015 № 1041.

Відповідно до звіту про розподіл коштів № 1099 від 18.09.2015 грошові кошти в сумі 4 849 656,40 грн., отримані відповідачем 1 від звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, були розподілені наступним чином: 339 615,89 грн. - на покриття заборгованості ТОВ "Авточист плюс" за Кредитним договором № LV/U/04-0255; 1271658,74грн. - на покриття заборгованості ТОВ "НВК ГРУПП" за Кредитним договором № LV/U/04-0253; 2 644 129,05 грн. - на покриття заборгованості ТОВ "Продзернопром" за Кредитним договором № LV/U/04-0281; 571 155,00 грн. - на сплату податку на додану вартість згідно з договорами купівлі-продажу; 23 097,72 грн. - на часткове відшкодування витрат з реалізації предмета іпотеки.

Проте, у відповідності до висновку № 1/09/15 від 09.09.2015 судового експерта ОСОБА_4, зробленого на замовлення позивача, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,8013 га, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11 становить 2427400,00грн. (без ПДВ), ринкова вартість незавершеного будівництва нежитлового приміщення виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11 та нежитлового приміщення ДОК ДБХ, загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11 становить 13005120,00грн. (з ПДВ), в т.ч. вартість земельної ділянки 2427400,00грн., вартість поліпшень земельної ділянки 10577720,00грн.

Позивачем до матеріалів справи надано копії рецензій від 18.11.2015 Українського товариства оцінювачів на звіти про незалежну оцінку майна (нерухомого майна та земельної ділянки, що знаходяться за адресою Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11) від 15.07.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю "Кволітас", в яких зазначено, що звіти від 15.07.2015 не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними і не можуть бути використані.

Аналогічні висновки викладені і в рецензіях оцінювачів ТОВ Нотаріус (на звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,8013 га, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11 Товариства з обмеженою відповідальністю "Кволітас", м. Київ від 15.07.2015), та ТОВ Чіріков консалт від 05.11.2015 (на звіти про експертну грошову оцінку нежитлового приміщення виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11 та нежитлового приміщення ДОК ДБХ, загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок № 11 Товариства з обмеженою відповідальністю "Кволітас", м. Київ від 15.07.2015).

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001359 від 03.07.2016 Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, затвердженого прокурором Бориспільській місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 07.07.2016, ОСОБА_5 будучі оцінювачем та генеральним директором субєкта оціночної діяльності ТОВ Кволітас упродовж липня-вересня 2015 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці, зловживаючи своїми повноваженнями оцінювача, в порушення нормативно-правових актів, що регламентують оціночну діяльність та методики оцінювача, а також шляхом внесення неправдивих відомостей до звітів про оцінку, з метою отримання неправомірної вигоди для ТОВ ОСОБА_3 ОСОБА_9, провів оцінки належного ТОВ Гросер нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,8013 га, нежитлового приміщення виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1665,8 кв. м, приміщення ДОК ДБХ, загальною площею 220,8 кв. м., що знаходяться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11, оцінивши їх у загальну суму 4801640,00грн., що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам ТОВ Гросер.

31 січня 2017 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/5521/16-к ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365-2, ч.1 ст.366 КК України та призначено відповідне покарання. Проте, ухвалою апеляційного суду Київської області від 08.06.2017 вирок скасований та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Відповідно до Висновку № 210/211 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 15.03.2017 Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, зробленого на підставі ухвали суду, встановлено: ймовірна ринкова вартість обєктів, розташованих за адресою Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок № 11: земельної ділянки, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016) станом на 03.09.2015 може складати 2291422,32 грн.; ймовірна ринкова вартість нерухомого майна - нежитлового приміщення ДОК ДБХ літ. В, загальною площею 220,8 кв. м., станом на 03.09.2015 може складати 672854,00 грн. без ПДВ; ймовірна ринкова вартість нерухомого майна - нежитлового приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями літ. Б, загальною площею 1665,8кв. м., станом на 03.09.2015 може складати 10257729,00 грн. без ПДВ.

Враховуючи наведені вище обставини у сукупності, посилаючись на приписи Закону України «Про іпотеку», Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРОСЕР", м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк", м. Київ та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд", м. Донецьк про солідарне стягнення збитків в розмірі 8372348,92грн. з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд зазначає.

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Таким чином, з урахуванням вимог вказаної статті, відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування котрих для нього настають несприятливі економічні наслідки. Одночасно, для учасника господарських відносин, який потерпів від правопорушення, відшкодування збитків є способом захисту його прав та законних інтересів.

За приписом ст.22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Одночасно, відповідно до ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, у тому числі включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відшкодування збитків є наслідком порушення зобов'язання. За таких обставин, можливість використовувати відшкодування збитків як засіб захисту порушених прав виникає у юридичних осіб із самого факту невиконання обов'язку, порушення цивільних прав.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками, вина боржника.

За таких обставин, враховуючи ст.ст. 4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України, при зверненні до суду з позовом про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено протиправність поведінки відповідача; наявність заподіяних позивачу діями відповідача збитків в заявленому до стягнення розмірі; причинно-наслідковий зв'язок між ними. Одночасно, при розгляді спору стосовно стягнення збитків правової оцінки також вимагає вина заподіювача збитків.

Як вказувалось вище, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідачем, як іпотекодержателем, було порушено приписи ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється у тому числі згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

За змістом укладених між позивачем та відповідачем 1 іпотечних договорів (п. 6.3.2) сторони домовилися про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України Про іпотеку, при цьому ціною продажу предмету іпотеки є його вартість, визначена експертним шляхом. Реалізація предмета іпотеки безпосередньо іпотекодержателем здійснюється усіма можливими способами або самостійно, або через торгівельні організації у будь-який спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

За змістом третього речення ч. 1 ст. 35 Закону «Про іпотеку» право іпотекодержателя на прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору виникає тільки, якщо протягом встановленого тридцятиденного строку його вимога залишена без задоволення.

Звільнення іпотекодержателя від обовязку направити повідомлення з вимогою про усунення порушення основного зобовязання і, як наслідок, право прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки до спливу зазначеного тридцятиденного строку, допущено лише у випадку звернення іпотекодержателя до суду за захистом своїх порушених прав або, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Логічним наслідком визначеного законодавцем механізму позасудового врегулювання сторонами іпотечних відносин порядку звернення стягнення на іпотечне майно, є встановлений наступний етап безпосередній реалізації іпотекодержателем права на самозахист свого порушеного права. А саме, згідно частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, виходячи з контекстного змісту статей 35, 38 Закону України «Про іпотеку», з метою недопущення зловживань з боку сторін іпотечних відносин в ході позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, законодавцем визначено чіткий порядок послідовних дій, направлених на задоволення вимог іпотекодержателя та збалансування інтересів осіб, які мають легалізовані права на іпотечне майно. Перший етап полягає у зобовязанні іпотекодержателя-кредитора повідомити іпотекодателя про порушення основного зобовязання, та наданні таким чином йому право усунути порушення протягом тридцяти днів та попередити про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Сплив зазначеного тридцятиденного строку та невиконання іпотекодателем або боржником вимог за основним зобовязанням надає право іпотекодержателю скористатися наступним правом безпосередньої реалізації своїх прав через запровадження процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Процедура запровадження позасудового звернення стягнення врегульована ст. 38 Закону України «Про іпотеку», та полягає у письмовому повідомленні іпотекодержателем за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Суд зазначає, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції до 05.10.2016) при реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, його власник-іпотекодатель наділений правом бути ознайомленим з результатами визначення вартості чи оцінки майна, також за ним закріплено право оскаржити результати оцінки в судовому порядку. Запровадження законодавцем позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки поза межами процедур примусу не має на меті погіршення правового стану учасників іпотечних відносин. Тому, попередження іпотекодателя про укладання договору купівлі-продажу у формі повідомлення, передбаченого ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дає іпотекодателю та особам, які мають права на предмет іпотеки, буди обізнаними про реальну можливість укладання угоди відчуження іпотечного майна, як наслідок, довідатися про умови такого відчуження, у тому числі щодо ціни продажу, та скористатися правом виконати основне зобовязання або першочергово придбати це майно.

У разі невиконання умови, передбаченої ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, вимога про усунення порушення основного зобовязання, яка передбачена ст. 35 Закону «Про іпотеку», та повідомлення про укладання договору купівлі-продажу, яке передбачено ст. 38 зазнаного Закону, є послідовними, самостійними хронологічними діями, які не можуть співпадати у часі та несуть різні правові наслідки, незалежно від того, яку позицію в ході їх отримання займає іпотекодатель, оскільки за ним завжди залишається право її змінити та виконати зобовязання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій ст.38, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 Закону України «Про іпотеку» (ч.9 ст. 38 Закону України «Про іпотеку»). Невиконання іпотекодержателем зобовязання, встановленого ч.1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», тягне за собою відповідальність останього за відшкодування збитків, у тому перед іпотекодателем.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що вимоги ПАТ "Український будівельно-інвестиційний банк" № 525 від 23.04.2015, №540 від 28.04.2015 по зобовязаннях, що випливають з кредитних договорів, укладених між ним та ТОВНВК ГРУПП, та ТОВ Авточист Плюс, є вимогами про усунення порушення основного зобов'язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі їх невиконання, що відповідає вимогам статті 35 Закону України «Про іпотеку». В свою чергу, посилання у тексті листів на статтю 38 Закону України «Про іпотеку» не звільняє іпотекодержателя від обовязку прийняти рішення про позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки тільки після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст.35 зазначеного Закону, та довести до відома, у тому числі, іпотекодателя, про намір укласти договір купівлі-продажу окремо в порядку ст. 38 Закону «Про іптеку».

Таким чином, суд зазначає, що з боку відповідача 1 має місце порушення приписів ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку», відповідальність за яке передбачена у вигляді відшкодування збитків.

Крім того, позивач наполягає на тому, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки по зобовязаннях, що випливають з кредитного договору, укладеного з ТОВ «Продзернопром», Банком порушені приписи ст.35 та ст.38 Закону України «Про іпотеку» в частині направлення відповідних вимоги та повідомлення. Як зазначено вище, відповідач 1 в якості доказу направлення вимоги №442 від 15.04.2015 на адресу ТОВ «Гросер» (в м.Київ) та ТОВ «Продзернопром» (в м.Харків) про усунення порушення зобовязань ТОВ «Продзернопром» за кредитним договором, надав накладні курєрської компанії Приватного підприємства «Пост Медіа», в яких вказано про відмову позивача від отримання листа та відсутня будь-яка інформація про вручення листа боржнику ТОВ «Промзернопром». Позивачем до матеріалів справи наданий лист ПП «Пост Медіа» №01 від 06.02.2017 за підписом директора, в якому зазначено, що у березні-квітні 2015року на території м. Харкова та м. Києва не були наявні відділення або пункти приймання кореспонденції ПП «Пост Медіа». ПП «Пост Медіа» не здійснювало приймання до відправлення та доставку кореспонденції у м.Харків та м.Київ. Відповідач 1 не спростовує належними та допустимими доказами факти, викладені у листі ПП «Пост Медіа», а саме нездійснення послуг по доставки кореспонденції у березні-квітні 2015 року за місцезнаходженням позивача та ТОВ «Продзернопром». Отже, відповідачем 1 не доведено факт направлення на адресу позивача та боржника за кредитним договором вимог від 15.04.2015. У звязку з чим суд приходить до висновку про порушення відповідачем 1 вимог ст.ст. 35, 38 Закону України «Про іпотеку» в ході звернення стягнення на предмет іпотеки по зобовязаннях ТОВ «Продзернопром».

Частиною 6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що при звернені стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Виконання приписів ч. 6 ст. 38 Закону «Про іпотеку» відповідач 1 обґрунтовує тим, що продаж іпотечного майна була здійснена ним за ціною, яка перевищує ринкову вартість цього майна, яка визначена у відповідних звітах Товариством з обмеженою відповідальністю Кволітас (оцінювачем ОСОБА_5М.), зроблених на замовлення ТБ «Перспектива -Коммодіті» 15.07.2015.

Проте, суд зазначає, що у відповідності до ст. ст. 10, 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в ОСОБА_11» (далі Закон про оцінку майна) оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. У свою чергу, замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Саме замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Як свідчать матеріали справи, незалежна оцінка, яку відповідач 1 використав з метою встановлення ціни продажу предмета іпотеки на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, була зроблена на підставі договору на проведення оцінки майна №19КП/15 від 10 липня 2015 року, укладеного між Товарною біржею "Перспектива - Коммодіті" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кволітас". Проте, на час замовлення оцінки та її проведення, Біржі спірна нерухомість не належала та не перебувала у її володінні або користуванні, у звязку з чим Біржа не мала визначеного законом статусу замовника оцінки, не мала обєктивної можливості забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. В свою чергу відповідач 1, яким розпочато процедура звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці, в силу приписів ст. 38 Закону України «Про іпотеку», повинен бути обізнаний про осіб які мають легалізовані права на предмет іпотеки, йому не могло бути невідоме про відсутність прав Біржі виступати замовником оцінки майна, яке належало позивачу.

Як свідчать матеріали справи, згідно висновку № 1/09/15 від 09.09.2015 судового експерта ОСОБА_4, зробленого на замовлення позивача, ринкова вартість земельної ділянки, незавершеного будівництва нежитлового приміщення виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями та нежитлового приміщення ДОК ДБХ суттєво відрізняється від вартості, визначеної ТОВ «Кволітас» на замовлення Біржі. Позивачем до матеріалів справи надано копії рецензій від 18.11.2015 Українського товариства оцінювачів, ТОВ Нотаріус та ТОВ Чіріков консалт на звіти про незалежну оцінку спірного майна, в яких зазначено про те, що звіти ТОВ «Кволітас» від 15.07.2015 не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними і не можуть бути використані.

До матеріалів справи надано протокол № 88 засідання Екзаменаційної комісії Фонду державного майна України від 28.07.2016, в якому зазначено про рецензування спірних звітів рецензентом, який працює в штаті Фонду, та встановлено, що зазначені звіти кваліфікуються за ознакою абз.4 п. 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». На підставі рішення екзаменаційної комісії наказом Фонду державного майна України від 26.08.2016 № 1606 було анульовано сертифікат субєкта оціночної діяльності ТОВ «Кволітас». У відповідності до ст. 20 Закону України про оцінку майна сертифікат анулюється ФДМ за наявність порушень вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів з оцінки майна, виявлених шляхом рецензування, які призвели до визнання неякісною оцінки майна. У відповідності до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок анулювання сертифікатів субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання та їх поновлення після анулювання, анулювання сертифікату як міра відповідальність застосовується за звіт про оцінку майна, що класифікується за абз.4 та абз.5 п. 67 Національного стандарту № 1. Проаналізувавши пункт 67 Національного стандарту № 1 про оцінку майна, у сукупності із Законом України про оцінку майна, Положенням про порядок анулювання сертифікатів, наданими суду рецензіями на звіти ТОВ «Кволітас» та наказом №1606 Фонду державного майна України, судом встановлено, що сертифікат субєкта оціночної діяльності ТОВ «Кволітас» було анульовано у звязку із тим, що звіти, які були зроблені ним на замовлення ТОВ «Перспектива-Коммодіті» не відповідали вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, мали недоліки, що вплинули на достовірність оцінки та не могли бути використані.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що звіти ТОВ «Кволітас» з оцінки нерухомого майна, що було предметом іпотеки та належало на час оцінювання позивачеві, не відповідали вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, були неякісними та/або непрофесійними і не могли бути використані при укладанні договорів купівлі-продажу від 03.09.2015.

Таким чином, як свідчать матеріали справи, відповідач 1 в ході позасудової реалізації предметів іпотеки, порушив:

приписи ст. 35 Закону України «Про іпотеку» - в частині направлення вимоги про виконання основного зобовязання боржникові - ТОВ «Продзернопром» та іпотекодавцю позивачеві, у звязку з чим передчасно розпочав процедуру звернення стягнення на майно, яким було забезпечені зобовязання ТОВ «Продзернопром»;

приписи ст. 38 Закону України «Про іпотеку» - в частині повідомлення іпотекодателя про укладання договорів купівлі-продажу майна, що є предметом іпотеки, чим лишив останнього права бути обізнаним про умови майбутнього договору та можливості вирішення питання щодо захисту порушеного його укладанням права (відчуження майна за ціною нижчою ніж звичайна) або припинення процедури звернення стягнення на майно в порядку визначеному Законом;

приписи ст. 38 Закону України «Про іпотеку» - в частині продажу майна за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, безпідставно посилаючись на звіти про оцінку, яка була зроблена з порушенням ст. ст. 10, 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в ОСОБА_11», на замовлення особи, яка не мала права ініціювати проведення оцінки майна не інакше як за дорученням власника або за ухвалою суду.

У звязку з викладеним, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позову про відшкодування відповідачем 1 різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

З огляду на наведене вище та враховуючи, що між сторонами в процесі розгляду справи виник спір щодо ринкової вартості нерухомого майна, ухвалою суду від 02.11.2016 було призначена судова експертиза, метою яких було встановлення ринкової вартості обєктів іпотеки станом на 03.09.2015.

Призначаючи експертизу, суд погодився з позицією позивача про відсутність узгодженості в поведінці Банку, оцінювача та Біржі у ході проведення та використання результатів оцінки. Так, як визначено в наданих до суду документах, договір між Біржею та оцінювачем на проведення оцінки був укладений 10.07.2015, відповідні звіти про оцінку майна були виконані 15.07.2015, проте в звітах про оцінку приміщень оцінювач посилається на договір про проведення відкритих (електронних) торгів, який був укладений між відповідачем 1 та Біржею 30.07.2015. У наступному, в договорах купівлі-продажу, які були укладені відповідачем 1 за результатами проведених торгів, їх сторони зазначили, що ринкова вартість предмету купівлі-продажу визначена на підставі оцінки, проведеною третьою особою 01.09.2015. У звіті про розподіл коштів від 18.09.2015, який відповідач 1 направив на адресу позивача також зазначено про оцінку майна, датовану 01.09.2015. Така неузгодженість та суперечливість у вказаних вище документах ставить під сумнів хронологічну послідовність дій, строки проведення оцінки та своєчасну обізнаність відповідача 1 із розгорнутими звітами, виконаними Товариством з обмеженою відповідальністю Кволітас (оцінювачем ОСОБА_5М.), у звязку з чим суд запровадив проведення судової експертизи станом на дату фактичного продажу майна 03.09.2015. У звязку з чим суд відхиляє доводи відповідача 1 про невідповідність вхідних даних, запропонованих для проведення експертизи, фактичним даним, які за позицією відповідача 1 є вирішальними, а саме необхідність визначення ринкової вартості майна станом на дату складання звіту від 15.07.2015.

Як зазначалося вище, відповідно до Висновку № 210/211 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 15.03.2017 Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено: ймовірна ринкова вартість земельної ділянки - 2291422,32 грн.; ймовірна ринкова вартість нерухомого майна - нежитлового приміщення ДОК ДБХ літ. В - 672854,00 грн. без ПДВ; ймовірна ринкова вартість нерухомого майна - нежитлового приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями літ. Б - 10257729,00грн. без ПДВ.

Відповідач 1 заперечує проти висновків судової експертизи, посилаючись на те, що експертом зазначено ймовірну ринкову вартість обєктів оцінки, наполягаючи у звязку з тим на проведенні повторної експертизи. Проте, суд зазначає що відповідно до п.2 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначення будь якої вартості, в тому числі ринкової, в ході оцінки майна завжди носить ймовірний характер, оскільки вартість це еквівалент цінності обєкта оцінки, виражений у ймовірній сумі грошей, яку може отримати продавець та може погодитися сплатити покупець. Отже, застосування експертом терміну «ймовірна ринкова вартість» не характеризує висновки експертизи як необґрунтовані або невизначені. Також, судом враховані пояснення експертів з цього приводу.

Дослідження проведене судовими експертами носить ретроспективний характер, отже судові експерти правомірно визначили ймовірне значення ринкової вартості майна, при цьому судові експерти обирали для порівняння схожі обєкти за обраними критеріями, дата оголошення про продаж яких наближена до дати продажу майна. Відповідачем 1 не доведено наявність у відкритих джерелах пропозицій щодо продажу обєктів із технічними характеристиками більш схожими до обєктів оцінки, ніж ті, що були обрані експертами.

Висновки відповідача 1 відносно того, що в ході проведення судової експертизи, експертами не досліджувалась технічна документація на обєкти, які підлягали оцінці, безпідставно використовувалися окремі вхідні дані, суд відхиляє у звязку з наступним. Приймаючи рішення про призначення експертизи суд направив матеріали справи до ДонНДІСЕ. Згідно ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» експерт наділений правом ознайомлюватися з матеріалами справи, що стосуються предмета судової експертизи, і подавати клопотання про надання додаткових матеріалів, у випадку їх недостатності. Як свідчить висновок № 210/211 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи, у ході її проведення експертами використовувалися у тому числі матеріали справи, що не є порушенням у розумінні Закону України «Про судову експертизу». Відповідачем 1 не надано обґрунтованих пояснень та доказів, які б спростовували, або ставили під сумнів данні та інформацію, яка використовувалась експертами в ході проведення експертизи в межах справи № 905/2670/16.

Стосовно заперечень відповідача 1 відносно неузгодженості у показниках готовності обєкту нерухомості виробничо-складської будівлі з вбудованими приміщеннями літ.Б, встановлених експертом ОСОБА_4 та висновках судової експертизи, суд зазначає наступне. Як свідчать матеріали справи, предметом купівлі-продажу за договором від 18.12.2013, за яким позивач придбав спірне нерухоме майно, була завершена будівництвом виробничо-складська будівля з вбудованими приміщеннями літ.Б площею 1665,8 кв.м., яка у наступному була передана позивачем в іпотеку відповідачу 1. Цей же обєкт став предметом договору купівлі-продажу, укладеному між Банком та ТОВ «ДЖИ ЕС ОСОБА_9». З висновку, зробленого на замовлення позивача, судовим експертом ОСОБА_7 вбачається, що на час проведення експертизи 09.09.2015 в зазначеному обєкті проводилися ремонтні роботи, готовність яких експерт оцінив в 50 %. У висновку № 210/211, складеному за результатами експертизи в справі № 905/2670/16, експертами вказано про виконання оздоблюваних робіт на 90 %. Враховуючи викладене, а також те, що ані відповідачем 1, ані ТОВ «ДЖИ ЕС ОСОБА_9», не надано доказів, які б свідчили про зміну стану обєкту дослідження в період з 09.09.2015 та 15.03.2017 (датою проведення судової експертизи), суд не приймає до уваги заперечення відповідача 1, повязані з тим, що в ході проведення експертизи не врахована ступень готовності виробничо-складської будівлі з вбудованими приміщеннями літ.Б. До того ж у висновку експертів докладніше описаний стан обєкту оцінки.

Також суд зазначає, що у відповідності до п. 17 Національного стандарту № 1 у висновку про вартість об'єкта оцінки оцінювач відображає факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Умова щодо визначення ринкової вартості з включенням суми податку на додану вартість зазначається у договорі на проведення оцінки майна. Враховуючи те, що при призначені експертизи, суд не вказував на необхідність визначення вартості з урахуванням ПДВ, а також враховуючи пояснення експертів, суд не вбачає незрозумілостей та порушень які впливають на достовірність висновків, зроблених у ході комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 15.03.2017.

Суд приймає до уваги письмові пояснення експертів Донецького Науково-Дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2 та ОСОБА_3 № 210/211 від 12.06.2017, наданих на виконання ухвали від 30.05.2017, а також дослідивши наявний у матеріалах справи Висновок № 210/211 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 15.03.2017 Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, суд знаходить його таким, що не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості. За таких обставин суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача 1 про призначення повторної експертизи.

До матеріалів справи відповідачем 1 надано висновок експертного економічного дослідження від 06.12.2016 року № 2033, згідно якого судовий експерт ОСОБА_6 зробив висновок про відсутність втрати активів для позивача в ході виконання договорів купівлі-продажу майна від 18.12.2013, за якими позивач придбавав спірне нерухоме майно, та договорів купівлі-продажу, укладених відповідачем 1 03.09.2015 в ході звернення стягнення на предмети іпотеки, «як при проведенні господарських операцій та їх відображення в бухгалтерському та податковому обліку і звітності підприємств, внаслідок виконання умов зазначених договорів». Проте, у відповідності до 34 ГПК України суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» визначено обсяг відповідальності іпотекодержателя за продаж майна за ціною, що не відповідає звичайної ціні на нього у вигляді різниці між цими цінами, незалежно від того, чи мала на час продажу майна місце пропозиція з боку будь-якого потенційного покупця щодо придбання предмету іпотеки за ціною, яка є звичайною.

У звязку з чим суд відхиляє доводи відповідача 1 про відсутність збитків у позивача внаслідок укладання договорів купівлі-продажу майна від 03.09.2015.

Судом враховано, що обєкти нерухомості були продані в ході позасудового звернення стягнення відповідачем 1 за ціною, яка у сукупності складає 4 849 656,40 гривень, у т.ч. з урахуванням ПДВ відносно обєктів нерухомості-приміщень. У процесі проведення судової експертизи, ринкова вартість зазначених обєктів була визначена без врахування ПДВ, про що експерти зазначили у висновку та письмових поясненнях до нього, та склала 13 222 005,32 грн. Проте, позивач заявляє вимоги щодо відшкодування збитків у вигляді різниці між ринковою вартістю, встановленою у ході судової експертизи в межах справи №905/2670/16, та вартістю, за якою спірне майно було продано 03.09.2015 з урахуванням ПДВ, що є меншим ніж різниця між звичайною ціною та ціною продажу майна в ході позасудового звернення стягнення, оскільки позивачем не виключено з розрахунку розмір податку на додану вартість, якій увійшов до ціни обєктів іпотеки, відчужених 03.09.2015.

Проте, враховуючи право позивача самостійно визначати розмір вимог з урахуванням можливості їх збільшення або зменшення, та наявності всіх необхідних умов відповідальності відповідача 1 щодо відшкодування позивачу збитків, зокрема: наявна противоправна поведінка та вина відповідача1, є наявними збитки у вигляді різниці між ринковою вартістю, встановленою у ході судової експертизи в межах справи №905/2670/16, та вартістю, за якою спірне майно було продано 03.09.2015; безпосередній причинно-наслідковий звязок між протиправними діями відповідача 1 та збитками, суд задовольняє вимоги позивача в обсязі, визначеному останнім в заяві про збільшення розміру позовних вимог від 28.04.2017, а саме приймає рішення про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на користь ТОВ «Гросер» збитків у розмірі 8372348,92грн.

Щодо позовних вимог про стягнення збитків з Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд" суд зазначає наступне.

20.02.2015 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Гросер" (забудовник) та відповідачем 2, Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд" (інвестор) підписана угода про інвестиції, відповідно до п. 1.1. якої сторони дійшли згоди про спільну участь у завершенні будівництва і оздоблення виробничо-складського комплексу, що розташований на земельній ділянці площею 0,8013га (кадастровий номер :06:006:0016) за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Броварська, 11, із отриманням у власність часток у Комплексі на умовах і в порядку, передбачених окремим договором, залежно від визначеного сторонами обсягу інвестування. За змістом зазначеної угоди Позивач виступає забудовником у завершенні будівництва та оздоблення виробничо-складського комплексу, що є предметом зазначених вище договорів іпотеки. Відповідач 2 прийняв на себе зобовязання здійснити фінансування завершення будівництва та оздоблення шляхом внесення інвестицій, за результатами у сторін інвестиційної угоди виникає право спільної часткової власності на завершений будівництвом обєкт.

Відповідно до п. 8.1. угоди, ця інвестиційна угода вважається укладеною з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін і набирає чинності з моменту внесення першого інвестиційного внеску.

Проте, сторонами зазначеної угоди на підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд" зобовязань щодо внесення інвестицій у будь-якому розмірі суду не надано. Позивач не спростував належними та допустимими доказами заперечення відповідача 2 щодо відсутності інвестицій з його боку та виконання ним зобовязань за угодою від 20.02.2015.

У відповідності до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У звязку з чим суд, враховуючи право сторін визначати умови договорів, які ними укладаються на власний розсуд, приходить до висновку про те, що Угода про інвестиції від 20.02.2015 року не набрала чинності відповідно до п. 8.1 у звязку з чим не породила взаємних прав та обовязків сторін за Угодою.

20.02.2015 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд» був підписаний договір поруки, в якому, зокрема, сторони визначили наступні терміни:

Зобовязання боржників зобовязання, що виникли або можуть виникнути в майбутньому перед кредитором у звязку з правовідносинами, повязаними з перебуванням майна кредитора в іпотеці банку, зокрема, але не виключно зобовязання позичальників з відшкодування на користь кредитора сплаченої ним суми у разі виконання кредитного зобовязання кредитором до моменту реалізації предмету іпотеки в порядку ст. 42 Закону Про іпотеку; зобовязання позичальників за кредитними договорами перед кредитором, який набуде прав за кредитними договорами в порядку ст. 11 Закону Про іпотеку у разі задоволення вимог банку за рахунок предмета іпотеки; зобовязання банку перед кредитором, які можуть виникнути у звязку з порушенням (невиконанням або неналежним виконанням) умов іпотечних договорів або вимог законодавства, в тому числі зобовязання з відшкодування завданих збитків, зобовязання з відшкодування перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог, передбаченого ст. 37 Закону Про іпотеку, зобовязання з повернення решти коштів, що залишилися після розподілу коштів згідно ст. 38 Закону Про іпотеку тощо; зобовязання інших осіб перед кредитором з відшкодування збитків або позадоговірної шкоди, завданих у звязку з порушенням вимог законодавства під час звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі під час визначення вартості предмету іпотеки експертним шляхом, проведення торгів/аукціону з продажу предмету іпотеки, проведення виконавчих дій органами Державної виконавчої служби щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та інше.

Боржники особи, які є або можуть стати боржниками кредитора у звязку з правовідносинами, повязаними з перебуванням майна кредитора в іпотеці банку, а саме:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВК ГРУПП"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Авточист Плюс"; Товариство з обмеженою відповідальністю "Продзернопром"; Акціонерне товариство Український будівельно- інвестиційний банк; інші особи, що мають або будуть мати в майбутньому зобовязання боржників.

У відповідності до цього договору поручитель в повному обсязі поручається перед кредитором за належне (своєчасне, в належний спосіб, у спосіб, що не порушує договірні зобовязання та прямо передбачений чинним законодавством) виконання зобовязань боржників. Поручитель відповідає перед кредитором за зобовязаннями боржників як солідарний боржник (п.п.2.1., 2.2. договору поруки).

Згідно п. 2.3. договору поруки, поручитель відповідає за зобовязання боржників у повному обсязі, в тому числі: за суму боргу, включаючи інфляційні витрати і проценти річних, встановлені ст. 625 Цивільного кодексу України; за збитки (в т.ч. упущену вигоду), а також позадоговірну шкоду; за завдані боржником та/або залученими ним особами під час звернення стягнення на предмет іпотеки у розмірі завданих збитків та упущеної вигоди; за штрафні санкції (штраф, пеню).

Сторони договору поруки встановили, що він набирає чинності з моменту набрання чинності Угодою про інвестиції від 20.02.2015, і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п. 4.1. договору поруки).

Керуючись ст. ст. 6, 627 ЦК України, у звязку із встановленням судом факту не набрання чинності Угодою про інвестування від 20.02.2015, договір поруки також не набрав чинності, у звязку з чим взаємні права та обовязки сторін за зазначеним договором поруки не виникли.

У звязку з викладеним, суд відмовляє в задоволені вимог позивача щодо стягнення з відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд", суми завданих збитків на підставі договору поруки від 20.02.2015.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача 1 про зупинення провадження по справі до розгляду справи №911/1227/16 Господарським судом Київської області на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зупинення провадження у справі це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зазначена норма визначає сукупність обставин, за наявністю яких суддя зобов'язаний зупинити провадження у справі. Так, за змістом зазначеної норми такими обставинами є: розгляд іншої справи іншим судом; взаємозв'язок такої справи зі справою, що розглядається; неможливість розгляду такої справи до вирішення пов'язаної з нею справи іншим судом.

Господарський суд зупиняє провадження у справі у разі об'єктивної неможливості вирішення спору без встановлення відповідних обставин справи і фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору.

Предметом позовних вимог по справі № 905/2670/16 є стягнення збитків у звязку з порушенням відповідачем 1 порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, у справі №911/1227/16 предметом позовних вимог є витребування іпотечного майна.

Судом не встановлено жодної підстави щодо неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи №911/1227/16, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати та витрати за проведення судової експертизи покладаються на відповідача 1.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 47, 49, 69, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гросер", м. Київ до Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк", м. Київ та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд", м. Донецьк про солідарне стягнення завданих збитків в розмірі 8372348,92грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк", м. Київ (01133, м.Київ, бул. ОСОБА_11, буд. 30-В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гросер", м. Київ (02660, м.Київ, вул. Алма-Атинська, буд. 8, ) збитки в розмірі 8372348,92 грн., судовий збір в розмірі 125585,23 грн., витрати за проведену експертизу в розмір 14934,72 грн.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Гросер", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Аккорд", м. Донецьк відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 10.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде підписаний 14.07.2017.

Повний текст рішення складено та підписано 14.07.2017.

Головуючий суддя Г.Є. Курило

Суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя Г.В. Левшина