ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р.Справа № 916/1232/17
За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БТК-Агро»

про стягнення 257914,06грн.

Суддя: Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, згідно паспорту

від відповідача: Величко К.Г., згідно довіреності від 13.09.2016р.

В судовому засіданні 13.07.2017р. приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1, згідно паспорту

від відповідача: Величко К.Г., згідно довіреності від 13.09.2016р.

Суть спору: про стягнення з ТОВ «БТК-Агро» на користь ФОП ОСОБА_1 181578,94грн. основного боргу, 52513,54грн. пені, 19792,10грн. інфляційних збитків, 4029,48грн. три проценти річних.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, подав правове обґрунтування позову та застосування штрафних санкцій від 26.06.2017р. за вх.№13918/17, пояснення від 10.07.2017р. за вх.№14887/17, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 23.06.2016р. по 16.07.2016р. ним були надані послуги з обмолоту зернозбиральним комбайном ранніх зернових сільськогосподарських культур на користь ТОВ «БТК-Агро» в межах орендованих останнім угідь у с. Червонознам`янка, Іванівського району Одеської області, що складає 230 га. Позивач вказує, що послуги ним надавались за усною домовленістю із керівником ТОВ «БТК-Агро», який гарантував позивачу оплату в розмірі 750грн. за 1 га обмолочених площ за умови здійснення безготівкового розрахунку за отримані послуги (без урахування податків і зборів). Однак, відповідач за надані послуги не розрахувався, акт про надання послуг від 17.07.2016р. та договір про надання послуг від 23.06.2016р. не підписав, що зумовило позивача їх надіслати на адресу відповідача та його керівника. Також, усно у судовому засіданні позивач вказував, що з підстав отримання відповідачем даних проектів договору від 23.06.2016р. та акту про надання послуг від 17.07.2016р. вважає їх підписаними з боку відповідача в силу положень п.4 ст.882 ЦК України, які передбачають, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. При цьому, згідно вказаної статті акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Таким чином, позивач наголошує на укладенні між ним та відповідачем спрощеної форми договору про надання послуг.

Відповідач із позовом не погоджується, про що виклав у письмових запереченнях від 12.07.2017р. за вх.№15222/17, де вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження фактичного надання ним послуг відповідачу, так як подані позивачем до справи акт про надання послуг від 17.07.2016р. та договір про надання послуг від 23.06.2016р. не підписані з боку товариства, що свідчить про відсутність між сторонами господарсько-зобов`язальних правовідносин.

Заяви та клопотання сторін про ознайомлення з матеріалами справи від 22.06.2017р. за вх.№13802/17, про долучення документів до справи від 27.06.2017р. за вх.№14145/17, від 05.07.2017р. за вх.№14653/7, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 27.06.2017р. за вх.№2-3475/17, про виклик у судове засідання посадових осіб ТОВ «БТК-Агро» від 27.06.2017р. за вх.№2-3480/7, про відкладення розгляду справи від 05.07.2017р. за вх.№14652/17, від 06.07.2017р. за вх.№14755/17 були судом задоволені, зокрема, ухвалами суду від 27.06.2017р., від 06.07.2017р.

Одночасно, подане позивачем 12.07.2017р. клопотання за вх.№15270/17 про відкладення розгляду справи та продовження строку її розгляду з підстав наявності бажання позивача звернутись до Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області із заявою про причетність посадових осіб ТОВ "БТК Агро" до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ст.192 КК України, 364, 364-1 КК України, задоволенню судом не підлягає, так як звернення сторін до правоохоронних органів не є підставою як для продовження строку розгляду справи в термін більше, ніж передбачений ст.69 ГПК України, чи зупинення згідно ст.79 ГПК України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Поданий позивачем до справи акт №07/02-16 від 17.07.2016р. на суму 181578,94грн. не підписаний з боку ТОВ «БТК-Агро». Також, не підписано з боку ТОВ "БТК-Агро" поданий до справи примірник договору про надання послуг від 23.06.2016р.

Як свідчать наявні у справі копії повідомлень відділення зв'язку про вручення поштових відправлень, опис вкладення у цінні листи від 31.01.207р., на адресу ТОВ «БТК-Агро» та його керівника позивачем надсилались вимога про укладення договору від 30.01.2017р., примірники акту про надання послуг від 17.07.2016р., договору про надання послуг від 23.06.2016р., які було вручено товариству, решта повернута відділенням зв'язку через незнаходження керівника товариства за адресою, за якою позивач надсилав йому кореспонденцію.

За умови отримання відповідачем підписаних позивачем договору та акту про надання послуг, надісланих згідно опису вкладення, без заперечень щодо їх змісту, небажання відповідачем укладення договору про надання послуг від 23.06.2016р., позивач вважає прийнятим виконання робіт за актом від 17.07.2016р. перелічені в ньому послуги та укладення між сторонами договору про надання послуг від 23.06.2016р.

Крім того, позивач подав до справи копію свідоцтва про реєстрацію за ним комбайну серії АС №084336 від 24.06.2010р.

Як вбачається із довідки ТОВ «БТК-Агро» №102 від 27.06.2017р. між ним та ФОП ОСОБА_1 23.06.2015р. було укладено договір про надання послуг зі збирання врожаю зернових культур 2015 року, який був повністю виконаний сторонами та припинив свою дію, інших договорів із ФОП ОСОБА_1 у будь-якій формі не укладалось.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд вважає заявлені ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення з відповідача 181578,94грн. основного боргу, 52513,54грн. пені, 19792,10грн. інфляційних збитків, 4029,48грн. три проценти річних неправомірними, такими, що не відповідають дійсними обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до ст.901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як передбачають ч.ч.1, 2, 3 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Отже, як свідчать матеріали справи, поданий позивачем договір про надання послуг від 23.06.2016р., за умови його не підписання з боку відповідача, але надсилання його позивачем відповідачу вказує на те, що вказаний договір є за своєю суттю проектом договору, тобто, пропозицією про укладення відповідного договору, яка, до речі, не була прийнята відповідачем. Звідси, суд вбачає, що між сторонами спору не укладався договір про надання послуг від 23.06.2016р.

Крім того, наявний у справі акт про надання послуг №07/02-16 від 17.07.2016р. за умови його не підписання з боку відповідача та відсутності обумовленої договором або законом підстави вважати його прийнятим відповідачем лише за фактом його надсилання останньому, на думку суду, не є належним доказом надання ним послуг відповідачу на спірну суму. Разом з цим, суд враховує, що позивачем не надано суду будь-яких доказів щодо фактичного виконання робіт, надання послуг по збиранню ранніх зернових сільськогосподарських культур на користь ТОВ «БТК-Агро» в межах орендованих останнім угідь у с. Червонознам`янка, Іванівського району Одеської області саме на заявлену суму в розмірі 181578,94грн. Враховуючи встановлене судом, позовна вимога про стягнення з ТОВ „БТК-Агро" 181578,94грн. основного боргу задоволенню судом не підлягає ще й з врахуванням наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Між тим, позивач не подав суду доказів складання сторонами проектно-кошторисної документації на виконання будівельних чи інших ремонтних робіт, яка того вимагають вищезгадані положення Цивільного кодексу, або навіть доказів оформлення їх позивачем у односторонньому порядку, тому посилання позивача на дані положення кодексу та у зв`язку із цим на безумовне прийняття відповідачем акту про надання послуг тільки через факт його надсилання та отримання відповідачем, судом до уваги не приймаються.

Крім того, умови поданого позивачем проекту договору про надання послуг від 23.06.2016р. взагалі не містять положень, що вказують на наявність у ньому елемінтів змішаного договору послуг та будівельного підряду.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин в частині вважання договору та акту підписаними в силу п.4 ст.882 ЦК України.

Також, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 52513,54грн. пені, 19792,10грн. інфляційних збитків, 4029,48грн. три проценти річних.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом встановлено відсутність у відповідача обов'язку сплачувати на користь позивача 181578,94грн. основного боргу, задоволенню судом також не підлягають похідні від позовної вимоги про стягнення основного боргу позовні вимоги про стягнення 52513,54грн. пені, 19792,10грн. інфляційних збитків, 4029,48грн. три проценти річних, нарахованих на основну заборгованість.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, вони задоволенню судом не підлягають.

Згідно ст.49 ГПК України витрати позивача, понесені на сплату судового збору за розгляд судом даної справи в сумі 3868,71грн. відносяться за рахунок платника.

Керуючись ст.ст.49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 18 липня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук