ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

14.07.2017 р. справа № 3/65

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів Марченко О.А. Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.
розглянувши апеляційну скаргу особи, що звернулась з апеляційною скаргоюОСОБА_4, м.Старобільськ, Луганська область

на ухвалу господарського судуЛуганської області
від 05.05.2008р.
у справі №3/65 (суддя Доманська М.Л.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськспецекскавація», м.Луганськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергосервіс», м.Луганськ
про стягнення 50000,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.05.2008р. у справі №3/65 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськспецекскавація», м.Луганськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергосервіс», м.Луганськ про стягнення 50000,00 грн. - затверджено мирову угоду, укладену між сторонами у справі №3/65. Провадження у справі припинено на підставі п.7 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою господарського суду, ОСОБА_4, м.Старобільськ, Луганська область звернувся з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 05.05.2008р. у справі №3/65 та клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, судом встановлено наступне:

У відповідності до положень ст.93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд постановляє рішення про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Одночасно, згідно зі ст. 53 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може відновити пропущений строк в разі наявності поважних причин пропуску цього строку.

Також, відповідно до п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011р. - наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги, з огляду на приписи статті 53 Господарського процесуального кодексу України, повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Отже, клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обгрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Як вбачається з наданого суду клопотання, заявник посилається на те, що про існування оскаржуваної ухвали дізнався лише 30.06.2017р.

Проте, заявником апеляційної скарги не надано жодних доказів у підтвердження викладеного, а самі лише посилання скаржника в тексті апеляційної скарги на те, що з текстом оскаржуваної ухвали він ознайомився у визначену ним дату, не є належними доказами обґрунтування клопотання та, в свою чергу, не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Луганської області від 05.05.2008р. у справі №3/65. Тобто, саме лише посилання на те, що апелянт дізнався про існування ухвали - 30.06.2017р. - не є тією обставиною, з якою пов`язана можливість для відновлення строку на подання апеляційної скарги.

Будь-яких інших доводів щодо поважності та об'єктивності причин пропущення процесуальних строків апелянтом не зазначено взагалі, як і не надано належних доказів в підтвердження викладеного.

Відтак, несвоєчасне оскарження ухвали місцевого господарського суду зумовлене, з огляду на доводи, наведені відповідачем, не об'єктивними обставинами, а обставинами суб'єктивного характеру.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час, такі норми або їх застосування, мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи: є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Наразі, скаржником не наведено належних обставин та не надано належних доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Луганської області від 05.05.2008р. у справі № 3/65, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги на ухвали господарського суду Луганської області від 05.05.2008р. у справі № 3/65.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Крім того, при дослідженні апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що її підписано невстановленою особою. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 53, 86, 93, п. 1, 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_4, м.Старобільськ, Луганська область у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Луганської області від 05.05.2008р. у справі №3/65.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, м.Старобільськ, Луганська область на ухвалу господарського суду Луганської області від 05.05.2008р. у справі №3/65 повернути заявнику, а справу №3/65 - господарському суду Луганської області.

Додаток: тільки для ОСОБА_4, (АДРЕСА_1) - апеляційна скарга б/н від 03.07.2017р. з доданими до неї документами всього на 52 аркушах, поштовий конверт

Головуючий О.А. Марченко

Судді: І.В. Зубченко

Л.Ф.Чернота