ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р.Справа № 910/5612/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Міністерство оборони України м. Київ-168
до ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова" м. Харків третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство " Львівський державний завод "Лорта" м.Львів
про стягнення пені та штрафних санкцій в сумі 872864,90 грн.
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з*явився

третя особа - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року до господарського суду м. Києва звернулось Міністерство оборони України з позовом до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова" та просить стягнути на свою користь 872864,90 грн. штрафних санкцій за порушення умов державного контракту № 247/2/07-9 від 19.09.2007 року, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на невиконання відповідачем робіт 2 черги етапу 3 під етапу 3.2.2 за державним контрактом №247/2/07-9 від 19.09.2007 р.

Господарський суд м. Києва ухвалою від 10.04.2017 року у справі за №910/5612/17 передав матеріали позовної заяви з доданими документами №910/5612/17 за підсудністю до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.04.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 16.05.2017 року за ініціативою відповідача до участі у справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору залучене Державне підприємство " Львівський державний завод "Лорта" м.Львів ( а.с.97-99).

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 04.07.2017 року в судове засідання не з*явився, через канцелярію суду надав клопотання щодо зменшення розміру пені та штрафу на 90 % . В обгрунтування клопотання відповідач надає висновок Харківської торгово-промислової палата за № 375/6301-6 від 20.12.2016 року, акт приймання робіт першої черги етапу 3 складової частини дослідно-конструкторської роботи "Верба/1-КСНТП" за договором № 52/6-ХКБМ від 21.03.2016 року, спільне рішення від 22.09.2014 року, додаткову угоду № 9 до державного контракту від 19.09.2007 року № 247/207-9 від 29.12.2016 року, додаткову угоду № 8 від 30.11.2016 року до вказаного договору, протокол наради від 21.11.2016 року та іншу переписку ( а.с.177- 231)

Третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача надала витребувані судом документи, а саме : копію договору № 52/6-ХКБМ на виконання складової частини дослідно-конструкторської роботи "Верба/1-КСНТП" від 21.03.2016 року, митну декларацію, товаро-транспортну накладну № 5 від 14.02.2017 року, та висновок торгово-промислової палати України від 06.02.2017 року за № 366/21.0-10.4.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

19.09.2007 року між Міністерством оборони України ("Генеральний замовник") та Казенним підприємством "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім.О.О.Морозова" ("Головний виконавець") був укладений державний контракт ( договір ) на виконання дослідно-конструкторської роботи ( а.с.20-29). У відповідності до предмету договору Головний виконавець зобов*язався виконати та здати Генеральному Замовнику, а останній зобов*язався прийняти й оплатити дослідно -конструкторську роботу по темі : Модернізація системи залпового вогню БМ-21 "Град", шифр "Верба/1". Передбачена договором робота виконується відповідно до Спільного рішення Міністерства оборони та Міністерства промислової політики України, затвердженого Міністром оборони України від 03.03.2006 року.

Терміни виконання роботи або її етапів ( під етапів), що визначені відомістю виконання можуть змінюватися за письмовою домовленістю сторін з оформленням узгоджувального протоколу.

Строки виконання робіт встановлено в термін до 30.11.2016 року.

У відповідності до п. 33 договору, сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов*язань встановлених відомістю на виконання, за умови виконання вимог п. 27 цього договору , з Головного Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості невиконаних робіт, з яких допущене прострочення виконання за кожний день прострочення, але не вище облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення .

За прострочення кінцевого строку виконання робіт за даним договором понад 30 діб , з Головного Виконавця стягується штраф у розмірі 7 % від вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання зобов*язання. ( п. 34 договору).

Вартість несвоєчасно поставленої продукції ( з ПДВ) за контрактом складає 5 045 463,51 грн.

24.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій, а саме пені та штрафу у розмірі 7 % що разом становлять 872864,83 грн.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Докази належного виконання зобов*язання щодо строків виконання робіт в термін до 30.11.2016 року відповідачем надано не було.

На вартість несвоєчасно поставленої продукції за контрактом в розмірі 5045463,51 грн. нараховані штрафні санкції в тому числі і пеня.

Статтею 530 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до частин першої і третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 33 та 32 . договору від 19.09.2007 р. № 247/2/07-9 сторони визначили, що у разі виконавцем умов договору щодо виготовлення та передачі роботи він у безспірному порядку зобов'язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми невиконаних робіт за кожний день прострочення .

Можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, у випадку, коли розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, передбачена ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан обох сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України передбачене право господарського суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України).

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що вони не є імперативними, тобто зменшення розміру неустойки є правом, а не обов'язком суду, та може бути застосоване на розсуд суду за наявності певних умов.

Суд при цьому враховує, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013).

З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що згідно з умовами контракту з ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова" зобов*язалося виконати роботи по етапу 3 підетапу 3.2.2 держаного контакту № 247/2/07-9 від 19.09.2007 року та надати позивачу акт приймання робіт до 30.11.2016 року.

Відповідно протоколу погодження договірної ціни під етапу 3.2.2 та орієнтованої ціни ДКР шифр "Верба/1" за державним контрактом , підетап 3.2.2 було поділено на 1 та 2 чергу. Перша черга передбачала завершення виготовлення складових частин, складання дослідних зразків БМ-21У та ТЗМ. Друга черга передбачала виготовлення зразка БМ-21 У шляхом встановлення гіронасадкою !Г51У. Коригування РКД та доробка дослідних зразків за результатами попередніх випробувань.

Як зазначає відповідач, на підставі Спільного рішення від 01.10.2014 року Міністерства Оборони України, ДК "Укроборонпром" та підприємств ДК" Укроборонпром" щодо визначення порядку виконання робіт за державним контрактом від 19.09.2007 року № 247/2/07-9 на дослідно-конструкторську роботу, шифр "Верба/1" зафіксовано , що відповідач в межах державного замовлення виконує роботу з модернізації реактивної системи залпового вогню БМ-21, шифр "Верба/1" з застосуванням покупного виробу гірокурсокренопоказника . В Україна ГККП серійно не виробляється і виробництво в нашій країні не планується. Виріб, який найбільш відповідає таким вимогам є блок VRU системи KN виробництва фірми Kearfott Corporatіon ( виробництво США).

З урахуванням вище викладеного було укладено контракт з ДП" Львівський державний завод" ЛОРТА" на поставку блоку системи VRU в системі навігації.

Однак, як свідчить висновок Харківської торгово-промислової плати України за даними відповідача, підприємство буде спроможним буде виконати роботу 2 черги підетапу 3.2.2 етапу 3 до 31.08.2017 року та вини ДП" ХКБМ" у недотриманні строків виконання роботи за контрактом не вбачається. ( а.с.182-185).

Висновок торгово-промислової палати від 06.02.2017 року за № 366/21.0-10.4 також надало ДП" Львівський державний завод "Лорта" ( а.с.249-257).

До того ж, як пояснив відповідач, сума штрафних санкцій є надмірно великою та перетворюється на несправедливо непомірний тягар для відповідача.

Тому суд, об'єктивно оцінивши наслідки порушення зобов'язання, вважає за можливе зменшити пеню на 40 % у зв*язку з тим, що відповідач знаючи заздалегідь, що ним будуть порушені строки виконання контракту не скористався своїм правом щодо внесення змін до договору в частині строку виконання робіт. Таке бажання у відповідача виникла тільки в травні 2017 року, про що свідчить ухвала господарського суду міста Києва у справі за № 910/8535/17 за позовом ДП" Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім.О.О. ОСОБА_3 до Міністерства оборони України з предметом позову " про перенесення терміну виконання контракту" .

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

А тому, вимога про внесення змін до договору у даній справі, який укладено в письмовій формі, передбачає укладення сторонами додаткової письмової угоди про зміну розміру орендної плати, що суперечить принципу свободи договору, встановленому статтями 3 та 627 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Однак, матеріали справи свідчать про те, що позивачем не було дотримано процедури зміни договору, встановленої статтею 188 Господарського кодексу України, оскільки не було направлено відповідачеві пропозиції змінити договір із викладенням проекту договору в новій зміненій редакції, про негативні результати розгляду якої мав би повідомити позивача відповідач.

На підставі зазначеного, та те, що заборгованість перед позивачем виникла не з вини відповідача, але відповідач не доклав зусиль щодо запобігання нарахування таких штрафних санкцій, то суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу на 40 %, що становить до стягнення 523718,90 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім .ОСОБА_3" ( м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) на користь Міністерства оборони України ( м. Київ, пр-т Повітрофлотський,6 р/р 3192 в Державній казначейській службі України, МФО 820172, код 00034022) суму 523718,90 грн. та судовий збір 7855,78 грн.

В іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_4