Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

06 липня 2017 року Справа № 927/479/17

За позовом: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Чернігівобленерго»,

вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

до відповідача: ОСОБА_2 акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія

«Чексіл», вул. Щорса, 66, м. Чернігів, 14014

Предмет спору: про стягнення 3237245грн 27 коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 28/6783 від 12.12.2016, начальник відділу

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 5 від 20.01.2017, представник

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні перерви з 21.06.2017 по 06.07.2017 на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем ОСОБА_1 акціонерним товариством «Чернігівобленерго» подано позов про стягнення з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» 3130739,72 грн заборгованості за активну електроенергію, 77834,86 грн пені, 20098,95 грн інфляційних нарахувань, 8571,74 грн 3% річних, за неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, з додатками до нього.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області (у складі судді Лавриненко Л.М.) від 15.05.2017 порушено провадження у справі та прийнято заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 30.05.2017.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Чернігівської області «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи №927/479/17» від 12.06.17 №02-01/15/17 призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/479/17, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 927/479/17 передано на розгляд судді Книш Н.Ю.

Ухвалою суду від 14.06.2017 справу прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 21.06.2017 на 09:00год.

В судовому засіданні 21.06.2017 представниками сторін подано клопотання про відмову від здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, які задоволено судом.

До початку судового засідання 21.06.2017 від відповідача надійшла заява №128 від 20.06.2017 про розстрочку виконання рішення суду, в якій відповідач повідомив суд про часткову оплату боргу на суму 389074,01 грн, визнав заборгованість перед позивачем у сумі 2896729,94 грн та просить суд розстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців, а саме: до 30.06.2017 482788,00грн (серед яких 8571,74грн 3% річних, 20098,95грн інфляційних нарахувань, 77834,86грн пеня, 48558,68грн судовий збір, 327723,77грн заборгованість за спожиту електроенергію); до 31.07.2017 482788,00грн, до 31.08.2017 482788,00грн, до 30.09.2017 482788,00грн, до 31.10.2017 482788,00грн, до 30.11.2017 482789,94грн.

Вказану заяву позивача з доданими документами суд залучив до матеріалів справи.

Представник позивача подала клопотання №52 від 21.06.2017 про залучення до матеріалів справи платіжних доручень №1930 від 08.06.2017 та № 1997 від 19.06.2017, які підтверджують сплату відповідачем 389074,01 грн боргу. Суд задовольнив клопотання та залучив подані позивачем документи до матеріалів справи.

Позивачем подано пояснення №53 від 20.06.2017, в якому позивач заперечує проти поданої відповідачем заяви про розстрочення заборгованості, посилаючись на те, що в разі задоволення такої заяви позивач не зможе здійснити своєчасний розрахунок із оптовим ринком електроенергії України, що призведе до застосування до нього штрафних санкцій за неналежне виконання зобовязань по договору від 30.03.2007 №3984/02 купівлі-продажу електроенергії між ДП «Енергоринок» та ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» та до порушення ліцензійної діяльності. Позивач вважає відповідача прибутковим підприємством, яке за свою діяльність щомісячно отримує кошти, що тяжке фінансове становище відповідача не є виключними обставинами, які дають право на розстрочення виконання судового рішення, а є наслідком його власної господарської діяльності.

Суд залучив подані позивачем пояснення з доданими документами до матеріалів справи.

Представник відповідача подала клопотання №б/н від 21.06.2017 про залучення до матеріалів справи довідки ПАТ «Укрсоцбанк» №09.301-86/3096 від 21.06.2017, яке задоволено судом.

21.06.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті та оголосив перерву в судовому засіданні до 06.07.2017 до 10:30год.

06.07.2017 суд продовжив розгляд справи по суті.

Від позивача надійшло клопотання № 49 від 22.06.2017 про залучення до матеріалів справи копії додаткової угоди №20 від 14.02.2017 та додатку №8 до договору про постачання електроенергії в редакції додаткової угоди № 20 від 14.02.2017. Суд задовольнив вказане клопотання та залучив подані документи до матеріалів справи.

Відповідачем в судовому засіданні 06.07.2017 подано клопотання про залучення до матеріалів справи виписок з поточних банківських рахунків відповідача. Суд задовольнив клопотання відповідача та залучив подані документи до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996, зі змінами та доповненнями, постачання електроенергії для забезпечення потреб споживачів здійснюється на підставі договору на постачання електроенергії, що укладається між споживачем та електропостачальною організацією.

01.09.2008 між Відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія «Чернігівобленерго» (постачальник), назва якого змінена на ОСОБА_1 акціонерне товариство «Чернігівобленерго» згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.8), та Закритим акціонерним товариством «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» (споживач), яке перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Камвольно-суконна компанія «Чексіл», що підтверджується статутом ПрАТ відповідача, затвердженим протоколом загальних зборів акціонерів від 22.04.2016, було укладено договір про постачання електричної енергії № 1815.

Відповідно до розділу 1 умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, позивач (постачальник) взяв на себе зобовязання продавати електричну енергію відповідачу (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 54000 кВт, 60 кВт, а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Додатком № 4/4 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року сторони погодили, що фактичні обсяги електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду фіксуються споживачем за показами розрахункових засобів обліку 31 числа кожного місяця/кварталу та заносяться в «Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії», який не пізніше наступного дня за підписом відповідальної посадової особи надається постачальнику, після чого споживач отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду. Постачальник має право самостійно, у вищезазначений термін, проводити зняття показів розрахункових приладів обліку, заносити в «Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії» та надавати на погодження відповідальній посадовій особі споживача. Споживач не пізніше наступного дня отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду. Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду підписується споживачем та повертається постачальнику протягом 3 робочих днів від дня його отримання.

Помісячний обсяг та вартість спожитої відповідачем активної електричної енергії за період з 01.02.2017 по 31.03.2017 підтверджується Актами про використану електричну енергію від 28.02.2017 на суму 1920605,84грн та від 31.03.2017 на суму 1710133,88грн, підписаними уповноваженими представниками постачальника і споживача та скріплені їх печатками (а.с.24-25).

Пунктом 2.2.4. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 передбачено, що постачальник зобовязаний надавати споживачу рахунки на оплату спожитої електроенергії та інших платежів за розрахунковий період у терміни визначені в Додатку №3 до цього договору «Порядок розрахунків».

На виконання умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, позивач за період з 01.02.2017 по 31.03.2017 здійснював відпуск ОСОБА_2 акціонерному товариству «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» електроенергії, у звязку з чим, відповідно до п. 2.2.4. договору були виставлені рахунки на оплату, а саме: за активну електроенергію: №1815_02-2017 від 28.02.2017 на суму 1920605,84 грн (отриманий споживачем 07.03.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №262), №1815_03-2017 від 31.03.2017 на суму 1710133,88 грн (отриманий споживачем 05.04.2017), копії яких додано до матеріалів справи (а.с.28-34). Всього споживачу виставлено рахунків за спожиту активну електроенергію на загальну суму 3630739,72 грн.

Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії передбачений сторонами в додатку № 8 (в редакції угоди №20 про внесення змін та доповнень від 14.02.2017) до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008.

Вартість наданих послуг з перетікання реактивної електроенергії за період з 01.02.2017 по 31.03.2017 підтверджується Актами за перетікання реактивної електроенергії від 28.02.2017 на суму 6277,63грн та від 31.03.2017 на суму 7632,89грн, які підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін (а.с.26-27).

Позивачем, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, були надані послуги за перетікання реактивної електроенергії та відповідно виставлено рахунки: №1815_02-2017 від 28.02.2017 на суму 6277,63 грн, який отриманий споживачем 07.03.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №262, та №1815_03-2017 від 31.03.2017 на суму 7632,89 грн, який отриманий споживачем 05.04.2017 (а.с.35-40).

Розбіжності щодо вартості та обсягу спожитої електричної енергії за спірний період у сторін відсутні.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Частинами 6, 7 ст.276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

У відповідності до пп. 2.3.3., 2.3.4. договору про постачання електричної енергії №1815 від 01.09.2008, споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період, згідно з умовами додатку № 3 до цього договору «Порядок розрахунків», додатку № 4 до цього договору «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та діючого законодавства. Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 8 до цього договору «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» в терміни проведення остаточного розрахунку.

Додатком № 3 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008, сторони встановили розрахунковий період з: 1 числа календарного місяця по 31 число цього календарного місяця включно; плановими платежами: перший плановий платіж, самостійно до 5-го числа поточного розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору, з врахуванням сальдо на початок розрахункового періоду; другий плановий платіж, самостійно до 15 числа розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору. Остаточний розрахунок не пізніше перших 3-х операційних днів з дня отримання рахунку.

Таким чином, по рахунку за активну електроенергію №1815_02-2017 від 28.02.2017 на суму 1920605,84 грн (отриманий споживачем 07.03.2017), відповідач зобовязаний був розрахуватись по 13.03.2017 включно; по рахунку №1815_03-2017 від 31.03.2017 на суму 1710133,88 грн (отриманий споживачем 05.04.2017), відповідач зобовязаний був розрахуватись по 10.04.2017 включно.

14.02.2017 між сторонами укладено додаткову угоду №20 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 та погодили нову редакцію додатку №8 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» та передбачили, що дія додаткової угоди розповсюджується на відносини сторін з 01.01.2017.

Пунктом 16 додатку № 8 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 (в редакції додаткової угоди № 20 від 14.02.2017) передбачено, що кошти за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії не пізніше перших трьох операційних днів з дня отримання рахунку.

Відповідно, за реактивну електричну енергію по рахунку №1815_02-2017 від 28.02.2017 на суму 6277,63 грн (отриманий споживачем 07.03.2017) відповідач зобовязаний був здійснити розрахунок по 13.03.2017 включно; по рахунку №1815_03-2017 від 31.03.2017 на суму 7632,89 грн (отриманий споживачем 05.04.2017) відповідач зобовязаний був здійснити розрахунок по 10.04.2017 включно.

Як свідчать матеріали справи, виставлені позивачем відповідачу рахунки за активну електроенергію були оплачені частково, а саме: платіжним дорученням № 1395 від 14.04.2017 сплачено 300000,00 грн, платіжним дорученням № 1441 від 24.04.2017 сплачено 200000,00 грн (а.с.43, 44). Рахунки за перетікання реактивної енергії були сплачені відповідачем з порушенням строків їх оплати, передбачених додатками №3, №8 до договору про постачання електричної енергії від 01.09.2008, а саме: 6277,63грн перераховано позивачу платіжним дорученням № 1006 від 21.03.2017; 7632,89 грн перераховано відповідачем платіжним дорученням № 1361 від 12.04.2017 (а.с.41, 42). Заборгованість позивача за спожиту активну електроенергію на час звернення до суду становила 3130739,72 грн.

Крім того, відповідачем, після порушення провадження у справі (ухвала про порушення провадження у справі від 15.05.2017), здійснено часткове погашення заборгованості шляхом перерахування відповідачу грошових коштів: платіжним дорученням №1930 від 08.06.2017 на суму 189074,01 грн та № 1997 від 19.06.2017 на суму 200000,00 грн (а.с.67, 68). Отримання коштів за зазначеними платіжними дорученнями на загальну суму 389074,01 грн в судовому засіданні підтвердив представник позивача та надав копії відповідних платіжних доручень (а.с.210, 211).

Оскільки, відповідачем після порушення провадження у справі погашено заборгованість за отриману активну електроенергію в сумі 389074,01 грн і в цій частині предмет спору між сторонами врегульований, а тому провадженні у справі в частині стягнення з відповідача 389074,01 грн заборгованості за активну електроенергію підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Заборгованість відповідача за отриману електроенергію на день розгляду справи становить 2741665,71 грн, а отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 2741665,71 грн боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача 77834,86 грн пені, в тому числі 77795,29 грн пені за прострочку оплати спожитої активної електроенергії за період з 14.03.2017 по 25.04.2017 та 39,57 грн пені за прострочку оплати спожитої реактивної енергії за період з 14.03.2017 по 20.03.2017 та за 11.04.2017, відповідно до п. 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008.

Згідно з положеннями ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

У відповідності до ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 передбачено, що за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у додатку № 3 «Порядок розрахунків» до цього договору, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростована, прострочка оплати спожитої активної електроенергії, тому суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано 77795,29 грн пені за прострочку оплати спожитої активної електроенергії за період з 14.03.2017 по 25.04.2017 та 39,57 грн пені за прострочку оплати спожитої реактивної енергії за період з 14.03.2017 по 20.03.2017 та за 11.04.2017. Всього підлягає задоволенню пені на суму 77834,86 грн.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, за несвоєчасні розрахунки за спожиту електроенергію, просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 8571,74грн, в тому числі 8567,50 грн за активну електроенергію за період з 14.03.2017 по 25.04.2017 та 3% річних в розмірі 4,24 грн за реактивну електроенергію за період з 14.03.2017 по 20.03.2017 та за 11.04.2017, а також 20073,43 грн інфляційних нарахувань за прострочку оплати активної електроенергії за період з 14.03.2017 по 31.03.2017 та 25,52 грн інфляційних нарахувань за прострочку оплати реактивну електроенергії за період з 14.03.2017 по 20.03.2017, а всього 20098,95грн інфляційних нарахувань.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати за спожиту активну та реактивну електроенергію, тому позивачем правомірно нараховано 3% річних в розмірі 8567,50 грн за прострочку оплати спожитої активної електроенергії за період з 14.03.2017 по 25.04.2017 та 3% річних в розмірі 4,24 грн за прострочку оплати за перетікання реактивної електроенергії за період з 14.03.2017 по 20.03.2017 та за 11.04.2017; 20073,43 грн інфляційних нарахувань за прострочку оплати активної електроенергії за період з 14.03.2017 по 31.03.2017 та 25,52 грн. інфляційних нарахувань за прострочку оплати реактивної електроенергії за період з 14.03.2017 по 20.03.2017. Всього до стягнення з відповідача 3% річних на суму 8571,74 грн, інфляційних нарахувань 20098,95 грн.

В поданій заяві № 128 від 20.06.2017 про розстрочку виконання рішення відповідач, з урахуванням сплати 389074,01 грн заборгованості за активну електроенергію визнає заборгованість перед позивачем в сумі 2896729,94 грн (2741665,71 грн боргу + 77834,86 грн пені + 20098,95 грн інфляційних нарахувань + 8571,74 грн 3% річних + 48558,68 грн судового збору)

Відповідно до ст.22 ч.5 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Згідно з ст.78 ч.5 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Відповідач визнав позовні в повній сумі, при цьому його дії не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконав, за спожиту електроенергію в повній сумі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу у сумі 2741665,71 грн, пені у сумі 77834,86 грн, інфляційних нарахувань у сумі 20098,95 грн та 3% річних у сумі 8571,74 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 389074 грн 01 коп. заборгованості за активну електроенергію припинити у звязку з відсутністю предмету спору.

Оскільки спір виник у вини відповідача у звязку з несвоєчасним виконанням умов договору щодо оплати спожитої активної електроенергії та за перетікання реактивної електроенергії, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 48558,68 грн.

Окрім того, відповідачем, подано заяву № 128 від 20.06.2017 про розстрочку виконання рішення суду на 6 місяців з встановленням наступного графіку погашення: до 30.06.2017 482788,00грн (серед яких 8571,74грн 3% річних, 20098,95грн інфляційних нарахувань, 77834,86грн пеня, 48558,68грн судовий збір, 327723,77грн заборгованість за спожиту електроенергію); до 31.07.2017 482788,00грн, до 31.08.2017 482788,00грн, до 30.09.2017 482788,00грн, до 31.10.2017 482788,00грн, до 30.11.2017 482789,94грн.

Позивач проти розстрочення виконання рішення заперечує з підстав наведених у поясненні №53 від 20.06.2017.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підстави розстрочення виконання судового рішення повинні бути непереборними, обєктивними, тобто, виключними, що ускладнюють вчасне виконання рішення суду. Крім того, відстрочка, розстрочка виконання рішення суду надається лише в тих випадках, коли є достатньої доказів того, що у сторін з поважних причин немає можливості виконати рішення у встановлений строк та спосіб.

При наданні розстрочки судового рішення суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для відповідача при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все, повинен враховувати такі ж наслідки для позивача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства, на відсутність коштів на його рахунках, на значні щомісячні витрати боржника з оплати енергоресурсів, заробітної плати, єдиного соціального внеску, кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на необхідні для виготовлення продукції сировину, матеріали. Окрім того, відповідач посилається на те, що здійснює поставку продукції державним замовникам, за умовами договорів з якими розрахунок за поставлений товар проводиться після отримання продукції в середньому протягом 30 робочих днів. Відповідач зазначає, що очікує у червні-серпні 2017 року значні надходження коштів від покупців своєї продукції за контрактами в іноземній валюті, так і в національній валюті. В підтвердження своєї позиції відповідачем до заяви про розстрочку виконання рішення суду надані копії документів (а.с. 67-191).

Дослідивши подану відповідачем заяву про розстрочку виконання рішення суду, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, суд доходить висновку, що заява відповідача про розстрочку виконання рішення суду на 6 місяців задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до запропонованого відповідачем графіку погашення заборгованості, останній зобовязувався до 30.06.2017 сплатити на рахунок позивача 482788,00грн (серед яких 8571,74грн 3% річних, 20098,95грн інфляційних нарахувань, 77834,86грн пеня, 48558,68грн судовий збір, 327723,77грн заборгованість за спожиту електроенергію). Як свідчать матеріали справи та не спростовує відповідач, останній не виконав запропонований ним графік погашення заборгованості до 30.06.2017. Надані відповідачем довідки банку станом на 21.06.2017 та 05.05.2017 не відображають повної інформації щодо руху коштів по рахункам відповідача та не свідчать про скрутне фінансове становище останнього. Окрім того, станом на 21.06.2017 на рахунках відповідача, у сукупності, були наявні кошти у сумі, що перевищує запропоновану ним у строк до 30.06.2017 сплату позивачу - 482788,00грн.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Укладення відповідачем договорів на поставку власної продукції з умовою оплати покупцями після фактичного отримання продукції або на умовах відстрочки платежів це є результат самостійної господарської діяльності відповідача і на власний ризик, що в свою чергу не є обєктивними обставинами, що ускладнюють або роблять неможливим виконання судового рішення у даній справі.

В обґрунтування тяжкого фінансового стану відповідач надав звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2017, відповідно до якого за звітний період у відповідача значиться збиток у сумі 5361тис.грн, що свідчить виключно про його господарську діяльність, оскільки відповідно до цього ж звіту за аналогічний період попереднього року у відповідача значився прибуток у сумі 3337тис.грн.

Посилання відповідача на тяжкий фінансовий стан та на значні щомісячні витрати не є виключними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Наявність заборгованості у відповідача або перед відповідачем у інших сторін, не звільняє боржника від виконання покладених на нього обовязків виконання рішень суду.

Відповідач не навів та не надав доказів наявності конкретних обставин, які б робили виконання рішення суду неможливим.

А отже, господарський суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення.

Керуючись ст.11, 202, 205, 525, 526, 546, 549, 610, 625, 626, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст.173, 174, 175, 193, 230, 231, 232, 275, 276 Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», ст. 22, 33, 34, 49, 77, п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 389074 грн 01 коп. заборгованості за активну електроенергію припинити у звязку з відсутністю предмету спору.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3 Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» (вул. Щорса, буд. 66, м. Чернігів, ідентифікаційний код 14251734) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Чернігівобленерго», вул. Горького, буд. 40, м. Чернігів, ідентифікаційний код 22815333: на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання №2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553 - 2741665 грн 71 коп. заборгованості за активну електроенергію; на поточний рахунок №2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553 - 77834 грн 86 коп. пені, 20098 грн 95 коп. інфляційних нарахувань, 8571 грн 74 коп. 3% річних, 48558 грн 68 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 11.07.2017.

Суддя Н.Ю.Книш