КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа№ 910/4370/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Зубець Л.П.

Сітайло Л.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кравченко Т.В. (довір. №173 від 26.12.16);

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2017р.

у справі № 910/4370/17 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик"

до Комунального підприємства "Київський метрополітен"

про стягнення 165 541, 75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2017р. у справі №910/4370/17 позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Київський метрополітен" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК" 148 000грн. абонентської плати за послуги по збиранню готівкових коштів, 200грн. абонентської плати за розрахунково-касове обслуговування, 3 707грн. 35коп. плати за порушення грошового зобов'язання, 13 634грн. 40коп. інфляційних втрат та судові витрати в розмірі 2483грн.13 коп.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що внаслідок невиконання умов договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 148 000, 00грн. абонентської плати за послуги по збиранню готівкових коштів, а також 200грн. абонентської плати за розрахунково-касове обслуговування.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2017р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по абонплаті за договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування, в іншій частині позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що після отримання позивачем листа від 04.04.2016р. №212-НДФ, ним не надавались послуги з інкасування грошової виручки відповідача - тобто працівники банку для здійснення інкасації грошових коштів на станції Київського метрополітену не з'являлись, отже відповідач вважає, що у даному випадку банк фактично погодився з пропозицією клієнта, висловлену у листі та припинив виконання зобов'язань щодо здійснення інкасування грошової виручки, передбачених договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. розгляд апеляційної скарги призначено на 10.07.2017р.

В судове засідання апеляційного господарського суду 10.07.2017р.не з'явився позивач.

07.07.2017р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи яке позивач обґрунтовує обмеженою кількістю працівників банку, спричиненою значним скороченням чисельності працівників та значним навантаженням ПАТ «КБ «Хрещатик», пов'язаним з процедурою ліквідації банку. До клопотання про відкладення представник позивача не надав обгрунтовуючих дане клопотання документів, тому колегія суддів вважає за необхідне розглядати апеляційну скаргу за наявними у справі документами, без участі представника позивача.

Крім того, відповідно до ст.28 ГПК України представниками юридичних осіб в господарському суді крім представників їх органів, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Приймаючи до уваги, що чинне законодавство України не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво інтересів юридичної особи в суді, суд відмовляє в задоволенні клопотання.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали та заслухавши пояснення представника відповідача судова колегія встановила.

17.05.2015 між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" та Комунальним підприємством "Київський метрополітен" укладено договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування № 432 (далі - договір), відповідно до умов якого банк відкриває підприємству поточні рахунки відповідно до Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах", затвердженої Постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) № 492 від 12.11.2003 року та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, згідно з нормативно-правовими актами НБУ, чинним законодавством України, внутрішніми правилами та процедурами банку (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 2.1.2 договору, банк зобов'язується належним чином виконувати комплексне обслуговування клієнта відповідно до умов договору та "Тарифів ВАТ КБ "Хрещатик", у відповідності до тарифного пакету VIP-тарифний план.

Згідно із п. 2.2.1 договору, клієнт зобов'язується сплачувати своєчасно плату за розрахунково-касове обслуговування по кожному поточному рахунку відповідно до "Тарифів ВАТ КБ "Хрещатик".

В подальшому, до договору укладалися зміни та доповнення.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від 01.01.2008 року, розділ VIII договору доповнено пунктом 8.3, яким передбачено, що банк власними силами та засобами в погоджені дні і години здійснює збирання готівкових коштів у клієнта та доставляє їх до каси банку. Банк проводить приймання готівкових коштів і здійснює своєчасне зарахування коштів на рахунки клієнта, а клієнт сплачує плату за надані послуги банку в розмірі і строки, що передбачені цією додатковою угодою.

Даний договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2006 року (пункт 9.1 договору).

Відповідно до пп. 8.3.11 п 8.3 договору в редакції від 06.11.2013 року (додаткова угода № 25) за послуги по збиранню готівкових коштів клієнт з 01.11.2013 року сплачує банку абонентську плату в розмірі фіксованої абонентської плати 148 000грн. на місяць.

Окрім того, відповідно до п. 2.2.1 та тарифів банку клієнт мав сплачувати абонентську плату за розрахунково-касове обслуговування у фіксованій сумі 250,00 грн. на місяць.

Аналогічні умови були погоджені сторонами у п. 1 додаткової угоди №33 від 20.04.2015 року до договору, при цьому визначено, що термін дії індивідуальних тарифів відповідно до додатку 1 до додаткової угоди становить з 30.04.2015 року по 30.04.2016 року.

04.04.2016 року клієнт надіслав банку лист за № 212-НДФ, в якому просив призупинити інкасування грошової виручки починаючи з 05.04.2016 року.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що після отримання позивачем листа від 04.04.2016р. №212-НДФ, ним не надавались послуги з інкасування грошової виручки відповідача, отже відповідач вважає, що у даному випадку банк фактично погодився з пропозицією клієнта, висловлену у листі та припинив виконання зобов'язань щодо здійснення інкасування грошової виручки, передбачених договором, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на те, що згідно з п.9.3 договору № 432 від 17.05.2015р. дія договору припиняється за згодою сторін, або у випадках, передбачених чинним законодавством України, тобто лист позивача від 04.04.2016р. №212-НДФ не може підтверджувати припинення договору, тим більш що умовами договору не передбачено припинення договору в односторонньому порядку.

Про дію договору також свідчить те, що 28.04.2016 року клієнт отримав дебетове повідомлення від 28.04.2016 року № 0/22/45 на суму 148 000, 00 грн. на сплату абонентської плати.

06.05.2016 року клієнт направив листа з відмовою у сплаті згідно з виставленим банком рахунку, погоджуючись розрахуватися лише за період з 30.03.2016 року по 04.04.2016 року.

05.01.2017 року на адресу клієнта повторно було направлено листа № 2-5/1/27, в якому Банк повідомив клієнта про розмір заборгованості та реквізити для її погашення.

Проте, у відповідь отримано листа від 16.01.2017 року № 404 із відмовою у сплаті заборгованості з абонентської плати у повному обсязі у зв'язку із припиненням надання послуг з інкасування за ініціативою клієнта.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Отже, як вбачається з матеріалів справи внаслідок невиконання умов договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 148 000грн. абонентської плати за послуги по збиранню готівкових коштів, а також 200грн. абонентської плати за розрахунково-касове обслуговування.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія дійшла висновку, що вимога позивача про стягнення 3707,35грн. 3% річних та 13634,40грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2017р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2017р. у справі №910/4370/17 залишити без змін.

3. Справу №910/4370/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.П. Зубець

Л.Г. Сітайло

З оригіналом згідно.

Помічяник судді І.В.Демська