ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" липня 2017 р. Справа № 911/1358/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт", 30453, Хмельницька область, Шепетівський район, село Лотівка, вулиця Центральна, будинок 1, корпус Б

до Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон", 08143, Київська область, Києво-Святошинський район, село Княжичі, вулиця Леніна, будинок 46

про стягнення 31351,16 грн.

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 (дов. №02/01-170 від 02.01.2017).

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" звернулось до господарського суду з позовом до Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон", в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути 33125,51 грн. заборгованість, що складається з 27813,73 грн. основного боргу, 3226,23 грн. пені, 1713,27 грн. інфляційні та 372,28 грн. 3% річних за договором складського зберігання зерна №07/09-16/Ш від 07.09.2016 за період листопад 2016 року січень 2017 року.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) поряду.

Враховуючи те, що у відповідності до вищезазначених норм законодавства ціну позову вказує позивач, має місце нова ціна позову 33125,51 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань за договором складського зберігання зерна №07/09-16/Ш від 07.09.2016 щодо оплати отриманих від позивача послуг.

Подана позивачем заява №28/04-3 від 28.04.2017 про забезпечення позову залишена судом без задоволення, як безпідставна.

Відповідач проти позову заперечує з посиланням на те, що умовами договору не передбачена помісячна оплата, а передбачено остаточний розрахунок після повернення зерна, що між сторонами існують взаємні грошові зобовязання, по яких має бути проведений взаємозалік.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

07.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Лотівка Еліт (Зерновий склад) та ОСОБА_1 приватним підприємством Фірма Ерідон (Поклажодавець) укладено Договір №07/09-16/Ш складського зберігання зерна (далі - Договір зберігання).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Зерновий склад зобовязується прийняти, доробити, зберігати і відвантажити на першу вимогу передане Поклажодавцем зерно останньому (відповідачу) чи його довіреній особі, а Поклажодавець зобов'язувався оплатити надані послуги згідно цього Договору.

За змістом розділу 5 Умов Договору зберігання оплата послуг (виконаних робіт), що надаються Зерновим складом по зберіганню, сушці, доробці, відвантаженню, переоформлення зерна та інше у процесі виконання даного Договору, оплачується Поклажодавцем за цінами (тарифами) затвердженими Зерновим складом, включаючи ПДВ. Перелік найменування послуг та їх вартість на момент укладання Договору вказуються у Додатку №2 до даного Договору.

Відповідно до пункту 5.2 Договору Поклажодавець на підставі актів виконаних робіт протягом пяти банківських днів оплачує Зерновому складу за фактично надані послуги (виконані роботи). Послуги оплачується Поклажодавцем по тарифах, затверджених Зерновим складом.

Оплата послуг провадиться Поклажодавцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Зернового складу чи передачі у власність Зернового складу (за згодою сторін) зерна за договірною ціною.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з пунктом першим статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно частини першої статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач на виконання умов Договору зберігання надав відповідачу послуги зберігання на загальну суму 54111,29 грн., а саме послуги: за вересень 2016 року на суму 13996,99 грн., за жовтень 2016 року на суму 12300,57 грн., за листопад 2016 року на суму 11903,79 грн., за грудень 2016 року на суму 15776,25 грн. та за січень 2017 року на суму 133,69 грн., що підтверджується підписаними сторонами двосторонніми актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Позивач зазначає, що відповідач належним чином виконував свої зобов'язання щодо оплати послуг до 18 листопада 2016 року. Зокрема, 11.10.2016 відповідачем оплачено послуги за вересень 2016 року в сумі 13996,99 грн., 18.11.2016 оплачені послуги за жовтень 2016 року в сумі 12300,57 грн.

Однак, послуги починаючи з листопада 2016 року по січень 2017 року відповідачем не оплачені. Зазначені в підписаних обома сторонами актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з листопада 2016 року по січень 2017 року послуги зберігання в загальній сумі 27813,73грн відповідач своєчасно, а саме в строк до 07.12.2016, до 10.01.2017 та до 03.02.2017, не оплатив. Докази проведення розрахунків між сторонами по цих актах відсутні.

Посилання відповідача на наявність взаємної заборгованості сторін не спростовує доводи позивача. Докази погашення заборгованості шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відсутні.

Пунктом 5.5 Договору, на який посилається відповідач, передбачено, що остаточний розрахунок за надані послуги за даним Договором проводиться при повному поверненні зерна Поклажодавцю або при його переоформленні, і в таких випадках Поклажодавець зобовязаний оплатити Зерновому складу послуги шляхом передоплати не пізніше ніж за один день до відвантаження або переоформлення.

Порядок оплати наданих послуг на підставі актів виконаних робіт передбачений пунктом 5.2 Договору протягом пяти банківських днів.

За таких обставин позовна вимога про стягнення заборгованості у сумі 27813,73грн обґрунтована і підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 7.2 Договору зберігання за порушення термінів оплати наданих послуг (виконаних робіт) Поклажодавець виплачує Зерновому складу, за вимогою останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми простроченого платежу.

Позивач в позові просить стягнути з відповідача 3226,23 грн. пені, нарахованої у звязку з простроченням платежів, а саме:

за період з 08.12.2016 по 08.06.2017 на суму заборгованості за актом №881 від 30.11.2016, яка становить 11903,79 грн., нараховані 1628,76 грн. пені;

за період з 11.01.2017 по 20.06.2017 на суму заборгованості за актом №1021 від 31.12.2016, яка становить 15776,25 грн., нараховані 1584,01 грн. пені;

за період з 04.02.2017 по 20.06.2017на суму заборгованості за актом №69 від 27.01.2017, яка становить 133,69 грн., нараховані 13,46 грн. пені.

Наданий позивачем розрахунок пені виконаний вірно відповідно до вимог діючого законодавства, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 3226,23грн.

Також, у звязку з простроченням відповідачем виконання грошового зобовязання з оплати послуг позивач просить на підставі статті 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача 372,28 грн. 3% річних та 1713,27 грн. інфляційних, нарахованих за період прострочення станом на 20.06.2017.

Зазначені вимоги є обґрунтованими, їх розрахунок виконаний позивачем з дотриманням вимог діючого законодавства, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 372,28 грн. 3% річних та 1713,27 грн. інфляційних.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, і з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 27813,73 грн. основного боргу, 3226,23 грн. пені, 1713,27 грн. інфляційні та 372,28 грн. 3% річних за договором складського зберігання зерна №07/09-16/Ш від 07.09.2016 за період листопад 2016 року січень 2017 року.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються судом на відповідача.

До складу судових витрат згідно частини першої статті 44 цього Кодексу відносяться також витрати по оплаті послуг адвоката, повязаних з розглядом справи.

Позивач просить стягнути на його користь витрати, пов'язані із оплатою послуг адвоката, у розмірі 11680,00 грн.

Відповідно до пункту 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Позивачем залучено до матеріалів справи копії наступних документів: договір №2 про надання правової допомоги від 24.05.2017 укладений між Адвокатським бюро "Романа Вознюка" та Товариством з обмеженою відповідальністю Лотівка Еліт, акт надання правової допомоги від 22.06.2017, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №1150 від 15.04.2015 на ім'я ОСОБА_2, виписку з ЄДРПОУ та квитанцію до прибуткового касового ордера №4 від 22.06.2017 на суму 11680, 00 грн.

Дослідивши умови договору №2 про надання правової допомоги від 24.05.2017 суд встановив, що пунктами 1.1 та 2.1 цього договору передбачено надання юридичної допомоги по стягненню дебіторської заборгованості за договором №07/09-16/ІІІ складського зберігання зерна від 07.09.2016, проте іншими умовами цього договору передбачається надання правової допомоги по всіх інших питаннях господарської діяльності Товариства.

Квитанція до прибуткового касового ордера №4 від 22.06.2017 на суму 11680, 00грн свідчить про прийняття вказаної суми на підставі договору №2 від 24.05.2017, акту від 22.06.2017. Докази того, що вказана сума включена в оподатковуваний дохід АБ «Романа Вознюка», тобто, була дійсно сплачена як оплата послуг адвоката, відсутні.

Окрім того, зважаючи, що загальна ціна позову становить 33125,51грн, витрати на послуги адвоката у сумі 11680,00грн, що більше 1/3 ціни позову, а справа не є складною, тому заявлена сума витрат на послуги адвоката є неспіврозмірною відносно предмету спору та складності справи.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 11680,00 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.04.2016 по справі №904/9211/15.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства Фірми Ерідон (код 19420704) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Лотівка Еліт (код 32678215) 33125 (тридцять три тисячі сто двадцять пять)грн. 51коп, що складається з: 27813,73 грн. основного боргу, 3226,23 грн. пені, 1713,27 грн. інфляційні та 372,28 грн. 3% річних; та 1600,00 (одна тисяча шістсот) грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 14 .07.2017