донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

10.07.2017 справа №905/245/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача1: від відповідача-2:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 представник за довіреністю №01/44-948Д від 21.12.2016 р. не зявились не зявились
розглянувши апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м. Горлівка, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від20.03.2017 р.
у справі№905/245/17 (суддя Ніколаєва Л.В.)
за позовом до відповідача-1: до відповідача-2: Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м. Горлівка, Донецька область Дочірнього підприємства «Хімік» Публічного акціонерного товариства «Азот» м. Черкаси
про стягнення 183677,88 грн. збитків
В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Державне підприємство «Енергоринок», м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м. Горлівка, Донецька область, Дочірнього підприємства «Хімік» ПАТ «Азот», м. Черкаси про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 06.12.2016 №УТ-06/12/16 ( а.с.3-9).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, по перше, укладення договору про відступлення права вимоги від 06.12.2016р. суперечить умовам п. 8.7. договору купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2004р. № 2173/01, укладеного між позивачем та відповідачем-1 щодо неможливості передання третій стороні без письмової згоди іншої сторони прав та обовязків за цим договором; по друге, здійснене між відповідачем 1 та відповідачем 2 відступлення права вимоги не відповідає вимогам ст. 15-1 ЗУ Про електроенергетику, ст.ст. 514, 515 ЦК України та змісту цього зобовязання (порядку його виконання), з огляду на неможливість виконати його інакше, як шляхом перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання позивача на рахунок відповідача 1.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.03.2017 р. у задоволенні позовних вимог Державного підприємства Енергориноквідмовлено та стягнуто судові витрати. (а.с.90-93).

Не погодившись з винесеним рішенням, ПАТ «Концерн Стирол» звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №317/04-17 від 26.04.2017 р. на рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2017 р. по справі №905/245/17, за змістом якої просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2017 р. по справі №905/245/17 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №УТ-06/12/16 від 06.02.2016 р. та прийняти нове рішення, яким в частині позовних вимог Державного підприємства «Енергоринок» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №6/12/16 від 06.02.2016 р. припинити провадження; в частині позовних вимог Державного підприємства «Енергоринок» про стягнення з ПАТ «Концерн Стирол» судового збору відмовити. ( а.с.139-143).

Апелянт вказує на те, що договір про відступлення права вимоги №УТ-06/12/16 від 06.12.2016 р. є розірваним з 09.01.2017 р., а отже на момент звернення з даним позовом до господарського суду Донецької області вх.№1732/17 від 20.01.2017 р. вже не існувало порушень прав позивача відповідачем, за захистом яких він звернувся до господарського суду Донецької області. Відтак на момент звернення позивача із позовною заявою до господарського суду Донецької області предмет спору вже був відсутній.

Пунктом 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таким чином, за відсутності предмету спору, провадження у справі №905/245/17 повинно бути припинено. При цьому, сплачена позивачем сума судового збору повинна бути повернута йому за його клопотанням на підставі ухвали суду першої інстанції, а не стягнута з відповідача. В даному випадку неправильними діями, в наслідок яких виник спір, скаржник вважає саме дії позивача, оскільки ним ініційовано подання позовної заяви за відсутності правових підстав для звернення до суду.

Однак вказує, що під час розгляду справи №905/245/17 господарським судом Донецької області не було враховано вищенаведені обставини, що призвело до прийняття судом першої інстанції рішення, зміст якого в частині стягнення з відповідача не відповідає дійсним обставинам справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 05.05.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддів Попков Д.О., Колядко Т.М.(а.с.137).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.05.2017р. було відновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги. Прийнято апеляційну скаргу у справі №905/245/17 до провадження. Справу призначено до розгляду на 26.06.2017 р. о 14.00 год. ( а.с.138).

07.06.2016 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від директорав ДП «Енергоринок» ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Концерн Стирол» №01/44-5746 від 29.05.2017 р., в якому останній просить залишити рішення господарського суду Донецької області від 20.03.017 р. у справі №905/245/17 без змін, а скаргу ПАТ «Концерн Стирол» без задоволення (а.с.169-172). Судова колегія розглянула даний відзив та долучила його до матеріалів справи.

Розпорядженням керівника апарату суду №1108 від 26.06.2017 р. по справі №905/245/17 у звязку зі звільненням у відставку ОСОБА_7, яка є членом судової колегії, з посади судді Донецького апеляційного господарського суду та перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_8 на дату розгляду справи 26.06.2017 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/245/17 (а.с.175).

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 26.06.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддів Радіонова О.О., Марченко О.А.(а.с.176).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2017 р. з метою зясування фактичних обставин справи, судова колегія дійшла висновку про необхідність відкладення розгляду справи на 10.07.2017 р. (а.с.188-189).

10.07.2017 р. у судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи, викладені у відзиві та просив залишити рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2017 р. без змін.

Представник відповідача-1 в судове засідання не зявився, але на адресу Донецького апеляційного господарського суду надіслав клопотання (засобами електронного звязку), в якому останній зазначає, у звязку з ускладненням транспортного сполучення із зазначеною територією, у звязку із значною територіальною віддаленістю, а також тяжким матеріальним становищем підприємства, просить розглянути справу №905/245/17, призначену до судового розгляду на 10.07.2017 р. о 15:15 год., без участі представника ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ», при цьому ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» повністю підтримує вимоги, викладені в апеляційній скарзі (а.с.200-202).

Відповідач-2 в судове засідання у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.166).

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1,99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що явка сторін не визнавалася судом обов"язковою, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.06.2004р. між Державним підприємством Енергоринок (ДПЕ, позивач) та Відкритим акціонерним товариством Концерн Стирол (постачальник, відповідача 1) укладений договір №2173/01, згідно з яким ДПЕ зобовязується продавати, а постачальник зобовязується купувати електричну енергію відповідно до умов цього договору, згідно п. 1.1. договору (а.с.17-22).

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №664431, довідки з ЄДРПОУ АБ № 375226 від 27.01.2011р., витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань найменування постачальника змінено з ВАТ Концерн Стирол на ПАТ Концерн Стирол (а.с.25-33).

Розділом 4 договору визначений порядок розрахунків, а саме: постачальник здійснює оплату вартості купленої електроенергії шляхом перерахування ДПЕ суми, визначеної відповідно до п. 4.3. цього договору, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. При здійсненні платежів постачальник повинен вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому обовязково зазначається відповідний договір, за яким здійснюється купівля продаж електроенергії. Постачальник здійснює платежі на поточний рахунок із спеціальним режимом використання відповідно до одного з наступних порядків: оплата у місяці, що передує розрахунковому; оплата у розрахунковому місяці; оплата за графіком у розрахунковому місяці. У разі надходження коштів в рахунок оплати за електричну енергію, куплену постачальником в розрахунковому місяці, понад очікувану її вартість, зазначені кошти зараховуються як авансовий платіж на наступний розрахунковий період, або за зверненням постачальника перераховуються на його поточний рахунок, згідно п.п. 4.4., 4.7. договору.

Права та обовязки, що виникають за цим договором у однієї із сторін не можуть бути передані третій стороні, відповідно до умов п. 8.7. договору.

Договір вступає в силу з 01.07.2004р. та діє до 31.12.2004р. Договір може бути розірвано в разі письмового повідомлення про це однією стороною договору іншої сторони за місяць до дати розірвання цього договору. В цьому випадку дія договору в частині поставки електричної енергії припиняється, а в частині розрахунків дія договору припиняється після повного виконання сторонами своїх зобовязань, згідно п. 8.5. договору.

Додатковою угодою №12439/01 від 17.06.2016р., яка укладена між ДП Енергоринок та ПАТ Концерн Стирол, термін дії договору продовжений до 31.12.2016р.(а.с.23).

Додатковою угодою №13031/01 від 30.12.2016р., яка укладена між ДП Енергоринок та ПАТ Концерн Стирол, термін дії договору продовжений до 30.06.2017р. (а.с.24).

Згідно з актом звірки ДП Енергоринок з ПАТ Концерн Стирол за продану з ОРЕ електроенергію № 07/51-4-10877 від 03.11.2016р., станом на 01.10.2016р. заборгованість позивача перед відповідачем 1 складає 602 422,15 грн., вказана заборгованість утворилася внаслідок здійсненої відповідачем-1 переплати за електричну енергію за договором №2173/01 від 24.06.2004р. (а.с.14).

Із матеріалів справи вбачається що було укладено угоду про відступлення права вимоги № УТ-06/12/2016р. від 06.12.2016р. між ПАТ "Концерн Стирол" та ДП "Хімік" ПАТ "Азот" (а.с15-16).

Предметом розгляду у даній справі є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 06.12.2016р. № УТ-06/12/16, укладеного між ПАТ Концерн Стирол та ДП Хімік ПАТ "Азот".

Поряд з цим судом встановлено, що 09.01.2017р. між ПАТ Концерн Стирол - первісний кредитор (цедент), відповідач -1 та ДП Хімік ПАТ Азот - новий кредитор, (цесіонарій) відповідач 2 укладена угода № 1 про розірвання угоди про відступлення права вимоги (цесії) № УТ-06/12/2016р. від 06.12.2016р. (а.с.56).

Умовами п. 1.1. угоди первісний кредитор (цедент) та новий кредитор (цесіонарій) розривають угоду про відступлення права вимоги (цесії) № УТ-06/12/2016р. від 06.12.2016р. щодо вимоги основного боргу по договору № 2173/01 від 24.06.2004р., укладеного між первісним кредитором (цедентом) та ДП Енергоринок, який надалі іменується боржник.

Пунктом 1.2. угоди передбачено, що сума відступленого права вимоги, що повертається, складає 602 422,15 грн. за послуги з продажу електричної енергії.

Згідно з умовами п. 1.3. угоди зобовязання сторін за угодою про відступлення права вимоги (цесії) № УТ-06/12/2016 від 06.12.2016р. припиняються з моменту підписання сторонами даної угоди про розірвання.

Відповідно до п. 2.2. угоди передбачено, що первісний кредитор (цедент) зобовязується в 7-ми денний строк після підписання даної угоди повідомити боржника про розірвання про відступлення права вимоги (цесії) №УТ-06/12/2016 від 06.12.2016р.

Відповідно до п. 4.1. угоди унормовано, що угода вступає в силу з дня її підписання первісним кредитором (цедентом) та новим кредитором (цесіонарієм) та діє до повного виконання взаємних зобовязань.

Лист про розірвання угоди про відступлення права вимоги № УТ-06/12/2016 від 06.12.2016р. разом з відповідною угодою № 1 від 09.01.2017р. про розірвання угоди про відступлення права вимоги (цесії) № УТ-06/12/2016 від 06.12.2016р. відповідач 1 направив позивачу 26.01.2017р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 26.01.2017р. та фіскальним чеком від 26.01.2017р.(а.с.83-89).

Вказаний лист позивач одержав 09.02.2017р. за вх. № 1430, про що свідчить відповідна відмітка на листі (а.с.83)

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір.

Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Таким чином, розірвання договору тягне за собою припинення прав та обовязків в силу того, що скасовується підстава їх виникнення, ліквідуються правовідносини та перестає існувати сама угода.

З матеріалів справи вбачається, що вказану угоду про відступлення права вимоги від 06.12.2016р. № УТ-06/12/16 розірвано 09.01.2017р., про що між ПАТ Концерн Стирол та ДП Хімік укладена угода № 1 від 09.01.2017р.

Відтак, з моменту розірвання угоди про відступлення права вимоги правовідносини сторін за цією угодою припинилися (скасована підстава їх виникнення), а також враховуючи те, що спірна угода про відступлення права вимоги розірвана 09.01.2017р., тобто до моменту звернення позивача до суду з даним позовом від 12.01.2017р. що, в свою чергу, свідчить про те, що предмет спору був відсутній до порушення провадження у справі, господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ДП Енергоринок.

28.02.2017р. за Вх.№5912/17 господарський суд Донецької області одержав клопотання позивача про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній просить суд припинити провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору, покласти на відповідачів відшкодування на користь позивача судового збору в сумі 1 600 грн., сплаченого за подання позовної заяви (а.с.78-81).

Також, 17.03.2017р. за вх.номерами 04-21/922 та 04-21/923 на електронну адресу суду першої інстанції надійшли додаткові пояснення відповідача-1, та відповідача-2 в яких останній просить суд припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору та відмовити позивачу у задоволенні вимоги щодо покладення на відповідачів відшкодування судового збору в сумі 1 600 грн. з посиланням на те, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом і на теперішній час договір про відступлення права вимоги розірвано шляхом укладення угоди від 09.01.2017р. № 1, а також на те, що місцезнаходженням відповідача 1 є м. Горлівка Донецької області, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та відсутній поштовий зв'язок, а тому відповідач - 1 мав можливість направити на адресу позивача повідомлення про розірвання спірного договору тільки 26.01.2017р.

Водночас, відповідач 1 зазначає, що в даному випадку має значення не момент отримання позивачем вказаного повідомлення, а момент розірвання договору про відступлення права вимоги, а тому, враховуючи те, що останній є розірваним з 09.01.2017р., на момент звернення позивача до суду з даним позовом не існувало порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, позивач навіть не намагався врегулювати спірне питання перед поданням позовної заяви та звернутися з листом до одного з відповідачів, в результаті чого позивач міг би дізнатися, що предмету спору вже не існує і спірний договір є розірваним. Також відповідач 1 посилається на те, що в разі задоволення клопотання сторін про припинення провадження у справі, відповідно до п. 5 ст. 7 ЗУ Про судовий збір позивач має право на повернення судового збору з державного бюджету України(а.с.101-107).

Пунктом 4.4. розяснень Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції унормовано, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія зазначає, що клопотання сторін про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України правомірно відхилені судом першої інстанції.

Щодо судових витрат, то судова колегія зазначає наступне: у відзиві на позов за вх. № 4432/17 від 14.02.2017р. відповідач-1 посилається на те, що договір про відступлення права вимоги від 06.12.2016р. № УТ-06/12/16 укладений між ПАТ Концерн Стирол та ДП Хімік ПАТ Азот помилково та всупереч п. 8.7. договору № 2173/01 від 24.06.2004р., а тому між ПАТ Концерн Стирол та ДП Хімік ПАТ Азот укладена угода про розірвання договору про відступлення права вимоги (а.с.62-63).

Пунктом 2.2. угоди передбачено, що про розірвання угоди про відступлення права вимоги, на відповідача 1 покладений обовязок щодо повідомлення позивача про розірвання угоди про відступлення права вимоги в 7-ми денний строк після підписання даної угоди. Тобто, таке повідомлення мало бути здійснено не пізніше 16.01.2017р.

Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач-1 направив позивачу лист про розірвання угоди про відступлення права вимоги лише 26.01.2017р., що підтверджується фіскальним чеком, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.58).

Отже, з наведеного вбачається, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій саме відповідача 1 (помилкове укладення угоди про відступлення права, що суперечить п. 8.7. договору № 2173/01 від 24.06.2004р. та несвоєчасне повідомлення позивача про її розірвання), відтак господарський суд Донецької області дійшов правильного висновку про покладення судових витрат на відповідача 1.

В матеріалах справи міститься посилання відповідачів на неможливість своєчасного повідомлення позивача про розірвання угоди про відступлення права вимоги, однак суд першої інстанції не прийняв до уваги дані пояснення з огляду на те, що відповідач 1 був обізнаний про наявність обовязку вчасного повідомлення позивача, та мав вжити всіх необхідних заходів для належного його виконання та запобігання можливих негативних наслідків. При цьому, відповідачами не надано до суду першої інстанції жодних доказів, що підтверджують неможливість направлення позивачу листа про розірвання угоди про відступлення права вимоги в строк до 16.01.2017р., в той час коли така можливість у відповідача-1 зявилася 26.01.2017р. Посилання відповідачів на те, що позивач не намагався врегулювати спірне питання перед поданням позовної заяви шляхом звернення до відповідачів з листом, господарським судом до уваги не прийняті, з огляду на те, що таке звернення є правом позивача, а не його зобовязанням, яке останній здійснює на власний розсуд.

Судова колегія ретельно дослідивши матеріали справи, зазначає, що відповідач-1 сам підтвердив факт відправки на адресу позивача повідомлення про розірвання оскаржуваного договору лише 26.01.2017 р. Тобто, в будь-якому разі ДП «Енергоринок» довідалося про укладання між відповідачами угоди про розірвання оскаржуваного договору вже після звернення до суду та порушення провадження у даній справі №905/245/17 відповідно до ухвали господарського суду Донецької області від 23.01.2017 р. (а.с.1)

Чинним законодавством України встановлено, що особа може звернутися до суду за захистом своїх порушених і охоронюваних законом інтересів з дотриманням, зокрема строків позовної давності.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто, факт звернення ДП «Енергоринок» до суду першої інстанції з позовною заявою від 12.01.2017 у даній справі мав місце внаслідок і тільки після того, як 23.12.2016 отримав від відповідача 1 повідомлення про укладення оскарженого договору, з якого вбачалося порушення законних прав та інтересів позивача 9а.с.13). Так само, лише 09.02.2017р. ДП «Енергоринок» (після отримання від ПАТ «Концерн Стирол» повідомлення про розірвання оскаржуваного договору) дізналося про відновлення свого порушеного права, що відбулося вже після звернення позивача до суду першої інстанції та порушення судом провадження у даній справі.

Таким чином, спір у даній справі виник внаслідок неправомірних дій відповідача-1.

Вимога позивача щодо покладення витрат по сплаті судового збору також і на відповідача-2 відхилена судом першої інстанції з огляду на те, що господарський суд дійшов висновку, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача 1.

Перевіривши вищевказані вимоги та посилання судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, тому що згідно з ч. 2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Ця норма застосовується як процесуальна санкція незалежно від результату вирішення спору по суті.

Як правильно встановлено господарським судом Донецької області в оскаржуваному рішенні суду, спір виник внаслідок неправильних дій ПАТ «Концерн Стирол»: по-перше, у звязку з укладенням оскаржуваного договору і по-друге у звязку з несвоєчасним повідомленням позивача про розірвання оскаржуваного договору.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2017 року у справі №905/245/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

12.06.2017 р. ПАТ «Концерн Стирол» було змінено тип товариства, проведено відповідні реєстраційні дії в результаті чого на сьогоднішній день в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться Приватне акціонерне товариство «КОНЦЕРН СТИРОЛ» (84610, Донецька область, м. Горлівка, Калінінський район, вулиця Горлівської дивізії, будинок 10) (заява а.с.177-183).

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м. Горлівка, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2017 р. у справі №905/245/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 20.03.2017 р. у справі №905/245/17 без змін.

Змінити тип товариства Публічне акціонерне товариство «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на Приватне акціонерне товариство «КОНЦЕРН СТИРОЛ».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф.Чернота

Судді О.А.Марченко

ОСОБА_3

Надруковано :6 прим.

1 позивачу

2 відповідачу

1 у ДАГС

1 у справу

1 ГСДО