ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.07.2017 Справа № 904/5226/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Євраз Южкокс", м. Кам'янське Дніпропетровської області

до Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення 265 194,20 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №66-22/юр/А від 01 березня 2017 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №01-09/2193 від 19 жовтня 2016 року, представник

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "Євраз Южкокс" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" заборгованість у розмірі 265 194,20 грн., з яких:

- основна заборгованість у розмірі 210 751,14 грн.;

- пеня у розмірі 30 298,53 грн.;

- 3 % річних у розмірі 4 646,61 грн.;

- інфляційні збитки у розмірі 19497,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на транспортування госпобутових стоків № 07-05/14-244/14 від 01 липня 2014 року в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.

На підставі пункту 6.4. договору, у зв'язку з порушенням строків оплати наданих послуг, позивач нарахував пеню у сумі 30 298,53 грн. за період прострочки з 01.05.2016 по 31.05.2017.

Оскільки станом на час розгляду справи відповідач не здійснив розрахунок за надані послуги позивач нарахував та просить стягнути відповідно до положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України три відсотки річних у сумі 4 646,61 грн. та втрати від інфляції у сумі 19497,92 грн. за загальний період з 01.05.2016 по 31.05.2017.

Відповідач позовні вимоги не визнає в частині нарахування трьох відсотків річних. За розрахунком відповідача три відсотка річних складають 3 571,87 грн.

Також відповідач зазначає, що Комунальне виробниче підприємство Кам'янської міської ради "Міськводоканал" є збитковим. Зокрема, згідно звіту про фінансові результати за 2016 рік збиток склав 38 042 000,00 грн. Згідно звіту про фінансові результати за 1 квартал 2017 року, збиток складає 7 593 000,00 грн. Всі наявні кошти відповідач спрямовує на першочергову виплату заробітної плати працівникам та сплату обовязкових податків та зборів до державного та місцевого бюджетів, а також на утримання у належному стані споруд, мереж та устаткування, що мають підвищений рівень небезпеки. Таким чином, негайне стягнення заборгованості на користь позивача зумовить:

- неможливість проводити сплату першочергових поточних платежів податків, зборів, заробітної плати;

- унеможливить належне утримання комунальних споруд, мереж, устаткування, що може призвести до катастроф, оскільки значна кількість обєктів підприємства має підвищений рівень небезпеки.

Відповідно до п.4.2 Статуту, підприємство наділяється майном, яке є комунальною власністю, належить територіальній громаді міста Кам`янське і закріплене за відповідачем на праві господарського відання. Відповідно, у відповідача відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості за рішенням суду у даній справі у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить надати розстрочку виконання рішення суду по справі на 6 місяців зі сплатою заборгованості рівними частинами.

Також відповідачем подано клопотання про зменшення пені на 90%, яке обґрунтоване посиланням на неприбутковість підприємства, тим, що відповідач є стратегічно значущим підприємством в життєдіяльності міста Кам'янське.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2017 порушено провадження у справі №904/5226/17, розгляд справи призначений на 16.05.2017.

У зв'язку із знаходженням судді Євстигнеєвої Н.М. на лікарняному слухання справи №904/5226/17, призначене на 16.05.2017 не відбулось, про що повідомлено сторін листом Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2017.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2017 розгляд справи відкладено на 06.06.2017. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено у судове засідання на 12 липня 2017 року.

У судовому засіданні 12 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Євраз Баглійкокс", яке в подальшому перейменоване в Приватне акціонерне товариство "Євраз Южкокс"; (виконавець) та Комунальним виробничим підприємством Дніпродзержинської міської ради, в подальшому перейменоване в Комунальне виробниче підприємство Кам'янської міської ради "Міськводоканал" (замовник) було укладено договір №07-05/14-244/14 на транспортування госпобутових стоків, відповідно до п. 2.1 якого виконавець надає послуги замовнику по транспортуванню госпобутових стоків з насосної станції (Насосна фекальна станція інв. № 100468) по вул. В.В. Щербицького, 13а, згідно фактичного обсягу стічної води визначеному по приладу "Ерго-мера 125", що знаходиться на балансі та обслуговується виконавцем (лічильник рідини "Енер-гомера" інв. 100721).

Відповідно до п. 2.3 договору, облік обсягу госпобутових стоків здійснюється госпрозрахунковим приладом "Енергомера 125", що знаходиться на балансі та обслуговується виконавцем, який встановлено за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. ім. В.В. Щербицького, 1.

Обсяг наданих послуг оформлюється щомісячно, до 20-го числа поточного (розрахункового) місяця, актом прийому-передачі виконаних послуг, підписаним та скріпленим печатками обох сторін (п.2.5 договору).

Договір діє з 01.07.2014 року ідо 01.07.2015 року. Якщо за місяць до закінчення дії договору жодна зі сторін не виявила наміру розірвати його дію, договір вважається пролонгованим на тих же умовах на такий же термін (п.п.7.1, 7.2 договору).

В період з 01.04.2016 року по 24.10.2016 року виконавець надавав замовнику послуги по транспортуванню госпобутових стоків з насосної станції, зокрема:

- в період з 01.04.2016 року до 27.04.2016 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 6 815 м3 на загальну суму 42 280,26 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом від 27.04.2016 року ;

- в період з 27.04.2016 року по 27.05.2016 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 5 034 м3 на загальну суму 31 230,94 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом №5 прийому-передачі наданих послуг від 27.05.2016 року;

- в період з 29.05.2016 року по 24.06.2016 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 2 850 м3 на загальну суму 17 681,40 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом №6 прийому-передачі наданих послуг від 24.06.2016 року;

- в період з 25.06.2016 року по 25.07.2016 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 3 146 м3 на загальну суму 19 517,78 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом №7 прийому-передачі наданих послуг від 25.07.2016 року;

- в період з 26.07.2016 року по 29.08.2016 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 1 921 м3 на загальну суму 11 917,88 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом №8 прийому-передачі наданих послуг від 29.08.2016 року;

- в період з 30.08.2016 року по 26.09.2016 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 2 748 м3 на загальну суму 17 048,59 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом №8 прийому-передачі наданих послуг від 26.09.2016 року;

- в період з 27.09.2016 року по 24.10.2016 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 1 997 м3 на загальну суму 12 389,39 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом №9 прийому-передачі наданих послуг від 24.10.2016 року;

- в період з 25.10.2016 року по 25.11.2016 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 2 591 м3 на загальну суму 16 074,56 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом №10 прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2016 року;

- в період з 26.11.2016 року по 22.12.2016 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 3 623 м3 на загальну суму 22 477,09 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом №12 прийому-передачі наданих послуг від 22.12.2016 року;

- в період з 23.12.2016 року по 24.01.2017 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 2 132 м3 на загальну суму 13 226,93 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом №01 прийому-передачі наданих послуг від 24.01.2017 року;

- в період з 25.01.2017 року по 27.02.2017 року виконавець здійснив транспортування госпобутових стоків з насосної станції у кількості 3 531 м3 на загальну суму 21 906,32 грн. з урахування ПДВ, що підтверджується актом № 02 прийому-передачі наданих послуг від 27.02.2017 року;

Таким чином, за період з 01.04.2016 року по 27.02.2017 року виконавець надавав замовнику послуги по транспортуванню госпобутових стоків з насосної станції на загальну суму 225 751,14 грн. з урахуванням ПДВ.

Оплата за надані послуги з транспортування госпобутових стоків по мережам виконавця здійснюється щомісячно до 30 числа поточного (розрахункового) місяця, на підставі рахунку виконавця шляхом перерахування грошових коштів на його поточний розрахунковий рахунок. Згідно розрахунку вартості послуг (Додаток № 1), що є невід'ємною частиною договору, розмір плати за надані послуги на момент укладання цього договору становить: Вартість послуг по транспортуванню стоків: 5,17 грн./м3 без ПДВ; 1,03 грн. ПДВ; 6,20 грн./м3 разом з ПДВ (п.п.3.1, 3.2 договору).

Матеріалами справи підтверджуся, що за період з 01.04.2016 року по 27.02.2017 року виконавець виставив замовнику наступні рахунки на оплату: №274 від 27.04.2016 на суму 42 280,26 грн.; №198 від 27.05.2016 року на суму 31 230,94 грн.; №229 від 24.06.2016 року на суму 17 681,40 грн.; №215 від 25.07.2016 року на суму 19 517,78 грн.; №300 від 29.08.2016 року на суму 11 917,88 грн.; №210 від 26.09.2016 року на суму 17048,59 грн.; №151 від 24.10.2016 року на суму 12 389,39 грн.; №207 від 25.11.2016 року на суму 16 074,56 грн.; №335 від 22.12.2016 року на суму 22 477,09 грн.; №179 від 24.01.2017 року на суму 13 226,93 грн.; №365 від 27.02.2017 року на суму 21 906,32 грн.

Позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконував свої обов'язки, порушував умови договору, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату за надані послуги.

Так, станом на 30.03.2017 року відповідач частково виконав прийняті на себе зобов'язання, сплативши всього 15 000,00 грн. за надані у квітні 2016 року послуги, а саме 13.10.2016 року 5000,00 грн. та 25.10.2016 року 10 000,00 грн. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем складає 210 751,14 грн., яку просить стягнути позивач, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

З огляду на умови договору строк оплати наданих послуг, є таким, що настав.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у розмірі 210 751,14 грн.

Як встановлено судом, позивач 12.01.2017 року звертався до відповідача з претензією №1, якою вимагав погасити існуючу заборгованість. 28.02.2017 року відповідач надав відповідь на претензію (вих. №01-09/424), у якій повідомляв про перебування підприємства у скрутному становищі, просив не звертатися до суду з позовом, та гарантував погасити існуючу заборгованість.

Доказів оплати наданих послуг у розмірі 210 751,14 грн. відповідач не надав, доказів позивача не спростував, проти наявності заборгованості не заперечував.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з транспортування госпобутових стоків за період з 01.04.2016 року по 27.02.2017 року у розмірі 210 751,14 грн. підлягають задоволенню.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення пеню за період з 01.05.2016 по 31.05.2017 у сумі 30 298,53 грн. (розрахунок здійснено по кожному акту окремо), 3% річних у розмірі за період з 01.05.2016 року по 31.05.2017 у розмірі 4 646,61 грн., інфляційні втрати у розмірі за період з 01.05.2016 року по 31.05.2017 у розмірі 19 497,92 грн.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 6.4. договору визначено, що в разі порушення терміну оплати передбаченого п. 3.1. договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення.

Заявлена позивачем до стягнення пеня за несвоєчасну оплату нарахована ним за період з 01.05.2016 по 31.05.2017 у сумі 30 298,53 грн. (розрахунок здійснено по кожному акту окремо).

Перевіривши правильність розрахунку пені господарським судом порушень умов договору та чинного законодавства не встановлено. При обчисленні пені позивачем також враховані положення постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

З урахуванням наведеного, пеня, яка підлягає стягненню, складає 30 298,53 грн.

Разом з тим, відповідач надав клопотання про зменшення розміру пені на 90% від нарахованої позивачем та заявленої до стягнення.

Щодо клопотання відповідача про зменшення пені на 90% від нарахованої суми суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі Господарського процесуального кодексу України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню (п. 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про можливість зменшення розміру пені, суд враховує ту обставину, що відповідач, згідно звіту про фінансові результати за 2016 рік та звіту про фінансові результати за 1 квартал 2017 року, є збитковим підприємством (збиток склав відповідно 38 042 000,00 грн. за 2016 рік та 7 593 000,00 грн. за перший квартал 2017 року). Всі наявні кошти відповідач спрямовує на першочергову виплату заробітної плати працівникам та сплату обовязкових податків та зборів до державного та місцевого бюджетів, а також на утримання у належному стані споруд, мереж та устаткування, що мають підвищений рівень небезпеки. Крім того, підприємство є стратегічно значущим підприємством у м. Кам'янське.Також суд враховує те, що позивач не надав суду доказів на підтвердження розміру збитків, понесених ним від неналежного виконання відповідачем грошових зобов'язань саме за укладеним з ним договором.

Суд також оцінює спірні обставини у справі з урахуванням вимог чинного законодавства щодо порядку і основних засад як встановлення так і виконання господарсько-правових зобов'язань.

Так, згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

За частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов'язань.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З урахуванням викладеного законним і справедливим буде зменшення пені, яка підлягає стягненню з відповідача, на 30%, що у грошовій величині складає 21 208,97грн. (30 298,53грн. х70%).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у сумі 21 208,97грн.

В решті позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 3% річних за період з 01.05.2016 року по 31.05.2017 у розмірі 4 646,61 грн., інфляційні втрати за період з 01.05.2016 року по 31.05.2017 у розмірі 19 497,92 грн.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат встановлено, що вони здійснені вірно, а тому заявлені до стягнення 3% річних та інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсягу.

При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 256 104,64 грн., з яких 210 751,14 грн. основний борг, 21 208,97 грн. пеня, 4 646,61 грн. 3% річних та 19 497,92 грн. втрати від інфляції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено право господарського суду за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України": підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Посилання відповідача на те, що підприємство є збитковим не свідчить про неможливість виконання судового рішення. Відповідач не надав доказів відсутності грошових коштів на рахунках підприємства, відкритих в банківських установах. Законодавець пов'язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Сам по собі факт наявності збитків не є підставою для розстрочення виконання рішення суду, оскільки збитки це наслідок господарської діяльності позивача.

Враховуючи вищевикладене, клопотання Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" про розстрочку виконання рішення господарського суду задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 3 977,91 грн.

При розподілі сум судового збору суд враховує, що відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки (штрафу, пені) покладається на відповідача без урахування зменшення такої неустойки.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" (51931, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Широка, 16, ідентифікаційний код 33855098) на користь Публічного акціонерного товариства "Євраз Южкокс" (51909, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Вячеслава Чорновола, 1 ідентифікаційний код 05393079) заборгованість за надані послуги у розмірі 210 751,14 грн., пеню у розмірі 21 208,97 грн., 3% річних у розмірі 4 646,61 грн., інфляційні втрати у розмірі 19 497,92 грн. та судовий збір у розмірі 3 977,91 грн., про що видати наказ.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні клопотання Комунального виробничого підприємства Кам'янської міської ради "Міськводоканал" про надання розстрочки виконання рішення господарського суду - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Н.М. Євстигнеєва

Повне рішення складено, - 17.07.2017