КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа№ 910/20427/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - Снісаренко Д.І., від відповідача - Драчова М.С.,

розглянувши апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю «Теллавіт»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017

у справі №910/20427/16 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Теллавіт»

до публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про визнання недійсним виставленого рахунку -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 ТОВ «Теллавіт» (далі - позивач) подало до Господарського суду міста Києва позов до ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - відповідач) про визнання недійсним виставленого рахунку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що розрахунок плати за скид стічних вод від 15.01.2016 №15/ВУ-Ф-06/177-12-2015 за період з 01.02.2013 до 31.12.2015 виставлений відповідачем із порушенням встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України 6-місячного строку нарахування штрафних санкцій. Крім того, на думку позивача, на вказану санкцію відповідачем нарахований податок на додану вартість, що суперечить положенням ст. 185.1 Податкового кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/20427/16 у задоволенні позову відмовлено. При прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позивачем не доведено підстав, з яких останній просив визнати спірний розрахунок недійсним.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ «Теллавіт» подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/20427/16 та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 у справі №910/20427/16 апеляційну скаргу ТОВ «Теллавіт» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/20427/16 повернуто скаржнику на підставі п. 3. ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2017 у справі №910/20427/16 ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 у справі №910/20427/16 скасовано, справу №910/20427/16 передано до суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді від 12.06.2017 для розгляду апеляційної скарги ТОВ «Теллавіт» сформовано колегію суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Жук Г.А., Чорногуз М.Г.

На підставі розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 №09-53/2149/17 та згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.06.2017 склад колегії суддів у справі №910/20427/16 змінено на наступний: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 у справі №910/20427/16 апеляційну скаргу ТОВ «Теллавіт» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/20427/16 прийнято до провадження, розгляд справи призначений на 04.07.2017.

На підставі розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 №09-53/2480/17 та згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.07.2017 склад колегії суддів у справі №910/20427/16 змінено на наступний: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Власов Ю.Л., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 у справі №910/20427/16 апеляційну скаргу ТОВ «Теллавіт» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/20427/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Власов Ю.Л., Чорногуз М.Г.

В судовому засіданні 04.07.2017 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 04.07.2017 заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги, просила оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 14.04.2010 між ВАТ «АК «Київводоканал» та ТОВ «Теллавіт» укладено договір №09036/5-05, за умовами якого відповідач зобов'язується надати позивачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об'єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об'єктів водоспоживання та водовідведення та на підставі пред'явлених позивачем умов (дозволу) на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва, а позивач зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому відповідачем послуг на умовах цього договору та дотримуватись Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (надалі - Правила користування №190), Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37 (далі - Правила приймання №37), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Згідно з п. 1.5. договору, позивач забезпечує наявність та своєчасне подовження дозволу на скид стічних вод згідно із вимогами місцевих правил приймання, а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Відповідно до п. 4.9. договору в разі порушення позивачем п. п. 1.1., 1.5. цього договору плата за скид стічних вод без чинного дозволу нараховується у п'ятикратному розмірі тарифу відповідно до вимог місцевих правил приймання.

15.01.2016 ПАТ «АК «Київводоканал» звернулося до позивача з листом-попередженням, в якому вказувалось на порушення останнім скиду стічних вод без одержання відповідних Умов на скид, внаслідок чого відповідач просив у 10-денний термін з дня отримання даного листа погасити заборгованість у розмірі 349162,75 грн. згідно з розрахунком від 15.01.2016 №15/ВУ-Ф-06/177-12-2015.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до яких централізоване водовідведення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається відповідними Правилами, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190.

Згідно з п. 1.4. вказаних Правил приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 №37 (далі - Правила №37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Відповідно до п. 1.5. Правил №37 на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

На час укладання сторонами договору діяли Правила приймання стічних вод у систему каналізації міста Києва, затверджені розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04.08.2009 №876 (далі - Правила №876), відповідно до яких стічні води можуть бути прийняті у міську каналізацію, якщо мережі та споруди абонента побудовані відповідно до проекту, розробленого згідно з виданими водоканалом ТУ, прийняті в експлуатацію згідно з вимогами Державних будівельних норм, абонентом одержаний дозвіл на скид та укладений договір на послуги водопостачання та водовідведення (п. 1.7. вказаних Правил).

Пунктом 8.1. Правил №876 встановлено, що абонент не має право скидати стічні води без одержання умов на скид. За скидання стічних вод без умов на скид (або після закінчення терміну його дії) абонент сплачує в п'ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період його відсутності.

Наведені вище Правила №876 втратили чинність на підставі розпорядження Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.09.2011 №1585.

У подальшому, розпорядженням Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 №1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила №1879), які поширюються на організації, установи, підприємства усіх форм власності та фізичних осіб-підприємців, що скидають всі види стічних вод у міську систему каналізації (крім балансоутримувачів житлового фонду та об'єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження, або у яких немає орендарів чи інших суб'єктів, що скидають стічні води технологічного та/або не побутового походження).

Згідно із п. 2.4. Правил №1879 абоненти зобов'язані, зокрема, отримати Умови на скид та відповідно до ст. 19, 20 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» укласти договір з водоканалом. Абоненти зобов'язані отримати у водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2, які видаються на один рік (п. 3.3. Правил №1879).

Відповідно до п. 8.1. Правил №1879, абонент не має права скидати стічні води без одержання умов на скид. За скидання стічних вод без умов на скид або після закінчення строку їх дії абонент сплачує в п'ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Пунктом 8.6. Правил №1879 встановлено, зокрема, що при порушені цих Правил та Правил користування водоканал має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період), як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п'ятикратному розмірі тарифу за водовідведення у разі у відсутності у абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у позивача відсутні відповідні Умови на скид, необхідність яких передбачена в наведених вище Правилах та договорі для скидання стічних вод у систему каналізації міста Києва.

Відтак, скид позивачем стічних вод у період з 01.02.2013 до 31.12.2015 відбувався з порушенням договору та норм чинного законодавства, що передбачають у такому разі плату за скидання в п'ятикратному розмірі тарифу за водовідведення за весь період відсутності зазначених Умов.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що обов'язок позивача сплатити за скид стічних вод у міську каналізацію без чинного дозволу виник у зв'язку з порушенням останнім його господарського зобов'язання, що випливає з п. 4.9 договору, а не на підставі розрахунку від 15.01.2016 №15/ВУ-Ф-06/177-12-2015.

Згідно з положеннями ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, що мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Проте, виписаний відповідачем розрахунок за своїм змістом і статусом не є ні правочином, який би в розумінні суті ст. 202 ЦК України створював відповідні обов'язки для позивача, ані актом, який би в розумінні суті ст. 12 ГПК України підлягали визнанню недійсними, оскільки виписувався на виконання п. 4.9 договору та п.8.3.2 Правил, а, отже, за відсутності у цьому розрахунку будь-якого правового навантаження, визнання його в судовому порядку нечинними та/або такими, що не підлягають виконанню, не вимагається.

Відтак, відсутні підстави вважати, що спірним розрахунком були порушені будь-які права позивача, які б вимагали судового захисту, а отже, обрання позивачем такого способу захисту, який не відновлює порушених або невизнаних прав і інтересів, тягне за собою відмову в позові.

Натомість, суд першої інстанції, вдавшись до оцінки спірного розрахунку від 15.01.2016 №15/ВУ-Ф-06/177-12-2015 на суму 349162,75 грн. на предмет його відповідності Правилам, та визначаючи правову природу суму коштів, яка виставлена відповідачем до сплати, тобто, до оцінки його доказової сили у спорі з неправильно обраним способом захисту, і, оскільки цей акт також не є актом ненормативного характеру, який у розумінні ст. 12 ГПК України підлягає визнанню недійсним, його оцінка саме як доказу порушення п. 4.9 договору має відбуватись у спорі про застосування наслідків такого правопорушення.

Відтак, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову через невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, оскільки оскарження спірного розрахунку від 15.01.2016 №15/ВУ-Ф-06/177-12-2015 на суму 349162,75 грн. не відновлює порушених або невизнаних прав і інтересів позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/20427/16 прийнято у відповідності з вимогами чинного матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається. Решта доводів скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Теллавіт» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/20427/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/20427/16 залишити без змін.

3. Справу №910/20427/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Ю.Л. Власов

М.Г. Чорногуз