ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" липня 2017 р.Справа № 916/4336/14

Господарський суд Одеської області

У складі колегії суддів:

Головуючого судді Желєзної С.П.,

Судді Петренко Н.Д., Цісельського О.В.

Секретаря судових засідань Курка Д.В.

За участю представників сторін:

Від позивача (скаржника): Грищенко О.М. за довіреністю №б/н від 02.06.2014р. /брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконфіренції/;

Від відповідачів: не з'явився;

Від відділу ДВС: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-тайс" (вх. № 2-2461/17 від 04.05.2017р.) на бездіяльність Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в порядку, передбаченому ст. 121-2 ГПК України, по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-тайс" до товариства з обмеженою відповідальністю „СОВАРГО", фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 21 376,68 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.02.2015р. (головуючий суддя Шаратов Ю.А. та судді Лічман Л.В., Цісельський О.В.) по даній справі позов товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-тайс" задоволено у повному обсязі, присуджено до стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 30 відсотків річних у розмірі 5 000,00 грн.; стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь позивача 30 відсотків річних у розмірі 16 376,68 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 1 614,34 грн., а також витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1 767,20 грн.; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „СОВАРГО" витрати на сплату судового збору у розмірі 212,66 грн., а також витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 232,80 грн.

02.03.2015р. господарським судом у порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідні накази.

04.05.2017р. до господарського суду Одеської області надійшла скарга (вх. № 2-2461/17) від товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-тайс" (далі по тексту - ТОВ „Компанія „Ніко-тайс") на бездіяльність Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі по тексту - Долинський РВ ДВС) у відповідності до якої заявник просить суд визнати незаконною та протиправною бездіяльність Долинського РВ ДВС у виконавчому провадженні №50453110 та №50453544 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14 в частині не вжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо майна (рухомого та нерухомого) боржника, зокрема, та не обмежуючись, зверненням стягнення на майно боржника, арешту, опису, оцінці та реалізації нерухомого майна належного боржнику; визнати незаконною та протиправною бездіяльність Долинського РВ ДВС у виконавчому провадженні №50453110 та №50453544 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14 в частині не вжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо виявлення грошових коштів та доходів боржника, зокрема, та не обмежуючись, зверненням стягнення на кошти боржника на його поточних рахунках, звернення стягнення на заробітну плату; визнати неналежною, необ'єктивною та несвоєчасною діяльність Долинського РВ ДВС у виконавчому провадженні №50453110 та №50453544 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області від 02.03.2016р. по справі №916/4336/14, котрі виразились у не вчиненні інших виконавчих дій у виконавчих провадженнях №50453110 та №50453544, котрі направлені та свідчили б про його примусове виконання.

Приписами п. 9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що за змістом статті 121-2 ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

У зв'язку із закінченням повноважень головуючого по справі судді Шаратова Ю.А. та судді Лічмана Л.В., з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду скарги, за результатами проведеного на підставі розпоряджень №509 від 04.05.2017р. та №518 від 10.05.2017р. повторного автоматичного розподілу дану скаргу було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Желєзна С.П., суддя Петренко Н.Д., Цісельський О.В., якими з дотриманням приписів ст. 121-2 ГПК України та п. 9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" було призначено до розгляду скаргу ТОВ „Компанія „Ніко-тайс", про що повідомлено зацікавлених осіб.

Товариство з обмеженою відповідальністю „СОВАРГО" та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 у судові засідання не з'явились жодного разу, хоча були належним чином повідомлені господарським судом, письмових пояснень по суті поданої позивачем скарги не надали.

11.07.2017р. до господарського суду надійшло клопотання від Долинського РВ ДВС, у відповідності до якого останній просив суд відкласти розгляд скарги з огляду на неможливість прибуття представника органу державної виконавчої служби у судове засідання та неможливість надання заперечень на скаргу ТОВ „Компанія „Ніко-тайс".

У судовому засіданні, яке відбулось 17.07.2017р., господарським судом було відмовлено органу державної виконавчої служби у задоволенні поданого клопотання, з огляду на відсутність доказів на підтвердження неможливості прибуття представника останнього у судове засідання та неможливості надання письмових заперечень, а також з огляду на закінчення процесуальних строків розгляду даної скарги. Окрім того, господарський суд зазначає, що у судовому засіданні представником скаржника було наголошено, що він не підтримує вимоги викладені у скарзі в частині визнання неналежною, необ'єктивною та несвоєчасною діяльність Долинського РВ ДВС у виконавчому провадженні №50453110 та №50453544 щодо примусового виконання наказів господарського суду Одеської області від 02.03.2016р. по справі №916/4336/14, котрі виразились у не вчиненні інших виконавчих дій у виконавчих провадженнях №50453110 та №50453544, котрі направлені та свідчили б про його примусове виконання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

14.03.2016р. старшим державним виконавцем від Долинського РВ ДВС було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №50453110 та ВП №50453544 із примусового виконання наказів господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14 про стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 614,34 грн., витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 1 767,20 грн. та стягнення 30% річних у розмірі 16 376,68 грн. на користь позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (з наступними змінами та доповненнями; чинний на дату відкриття виконавчого провадження; далі по тексту - Закон України «Про виконавче провадження» N 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В силу положень ч.1, 4 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ „Компанія „Ніко-тайс" зверталась до Долинського РВ ДВС із клопотаннями від 23.03.2016р., 19.05.2016р., 14.11.2016р. про необхідність вчинення виконавчих дій із примусового виконання наказів господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14.

Так, з інформації про виконавче провадження №50453544 вбачається, що державним виконавцем 21.03.2016р. була винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 1 637,67 грн., інші виконавчі дії щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14 державним виконавцем не вчинялись.

З інформації про виконавче провадження №50453110 також вбачається, що державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 338,15 грн. Окрім того, 27.12.2016р. державним виконавцем при примусовому виконанні наказу від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14 про стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 614,34 грн., витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 1 767,20 грн., було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та винесено постанову про арешт майна боржника.

Для господарського суду незрозумілим є приєднання ТОВ „Компанія „Ніко-тайс" до скарги на бездіяльність Долинського РВ ДВС відповідей від 23.03.2015р. та від 31.03.2015р. на запити до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України, отримані в межах іншого виконавчого провадження, тобто не з примусового виконання наказів суду від 02.03.2015р., та які, відповідно, не впливають на вирішення судом по суті даної скарги.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної скарги вимог, суд виходить із наступного.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 121-2 ГПК України визначено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Приписами ч. ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII встановлено, що виконавець має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження; у подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердженням вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання наказів господарського суду від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14, а також ненадання з боку Долинського РВ ДВС заперечень на скаргу ТОВ „Компанія „Ніко-тайс", господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги позивача на бездіяльність Долинського РВ ДВС.

Господарський суд зауважує, що ТОВ „Компанія „Ніко-тайс" вимоги скарги були сформульовані некоректно, що втім не впливає на висновки суду щодо обґрунтованості поданої скарги та свідчить про необхідність задоволення вимог скаржника шляхом визнання бездіяльність Долинського РВ ДВС незаконною, як це передбачено п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року N 9.

Відповідно до п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року N 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-тайс" (вх. № 2-2461/17 від 04.05.2017р.) на бездіяльність Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, оскільки господарським судом було встановлено порушення з боку органу державної виконавчої служби приписів Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-тайс" (вх. № 2-2461/17 від 04.05.2017р.) на бездіяльність Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, - задовольнити частково.

2. Визнати незаконною бездіяльність Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо невжиття заходів з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14, які укладаються у не вчиненні виконавчих дій з метою виявлення майна, грошових коштів та доходів боржника, звернення стягнення на них, арешту та реалізації, по примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14 про стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 614,34 грн., витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 1 767,20 грн.

3. Визнати незаконною бездіяльність Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо невжиття заходів з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14, які укладаються у не вчиненні виконавчих дій з метою виявлення майна, грошових коштів та доходів боржника, звернення стягнення на них, арешту та реалізації, по примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. по справі №916/4336/14 про стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 30 % річних у розмірі 16 376,68 грн.

Відповідно до ст. 106, 121-2 ГПК України ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку.

Головауючий суддя С.П. Желєзна

Суддя Н.Д. Петренко

Суддя О.В. Цісельський