ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" липня 2017 р.Справа № 916/4343/15

За позовом: Прокурора Роздільнянського району Одеської області в інтересах держави в особі Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області

До відповідача: Громадська організація садівниче товариство "Будівельник"

про стягнення 628843,16 грн.

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Дяченко Т.Г.

судді Рога Н.В., Цісельський О.В.

Представники:

від прокуратури: ОСОБА_1, за посвідченням

від позивачів: ОСОБА_2, представник Державної екологічної інспекції в Одеській області за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_3, голова; ОСОБА_4, за довіреністю

СУТЬ СПОРУ: Прокурор Роздільнянського району Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області та Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області з позовом до Громадської організації садівничого товариства Будівельник про стягнення 628843,16 грн. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища, що виразилося у здійсненні водокористування в період з 01.01.2012 по 13.05.2014.за відсутності дозволу на спеціальне водокористування.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.03.2016р., яке Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.06.2016р. було залишено без змін, у задоволенні позову прокурору відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2016р. касаційну скаргу прокурора Одеської області задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 та рішення господарського суду Одеської області від 11.03.2016 у справі №916/4343/15 скасовано. Справу №916/4343/15 передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Приймаючи до уваги скасування постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2016р. постанови Одеського апеляційного господарського суду від 09.06.2016р. та рішення господарського суду Одеської області від 11.03.2016р. у справі №916/4343/15 та направлення справи №916/4343/15 на новий розгляд до господарського суду Одеської області, згідно п.4.2.3. рішення Зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол №17-4/2016 від 21-22.04.2016р.) призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.09.2016р. справу №916/4343/15 передано на розгляд судді Гуляк Г.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.09.2016р. справу №916/4343/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні суддею Гуляк Г.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.11.2016р. справу №916/4343/15 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів. Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 21.11.2016р. у справі №916/4343/15, визначений наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Гуляк Г.І., суддя Бездоля Ю.С., суддя Рога Н.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.11.2016р. справу №916/4343/15 прийнято до провадження у зазначеному вище складі суду.

Відповідно до п. 2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 9.7. рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол №17-1/2017 від 07.02.2017р.), у звязку з перебуванням члена колегії судді Бездолі Ю.С. з 07.02.2017р. на тривалому лікарняному, на підставі службової записки головуючого судді Гуляк Г.І., з метою недопущення порушення строку розгляду справи, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/4343/15, для внесення змін до складу колегії суддів. Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.02.2017р., справу №916/4343/15 передано на розгляд у наступному складі суду: головуючий суддя Гуляк Г.І., судді Цісельський О.В. та Рога Н.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.02.2017р. справу №916/4343/15 прийнято до провадження у наступному складі суду: головуючий суддя Гуляк Г.І., судді Цісельський О.В. та Рога Н.В.

Відповідно до п. 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 4.2.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 07.02.2017р. (протокол №17-01/2017), приймаючи до уваги перебування головуючого судді Гуляк Г.І. з 13.04.2017р. на тривалому лікарняному, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи, було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/4343/15.

Згідно даних протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2017р., справу №916/4343/15 передано на розгляд наступному складу суду: головуючий суддя Дяченко Т.Г. судді Цісельський О.В. та Рога Н.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.04.2017р. справу №916/4343/15 прийнято до провадження у наступному складі суду: головуючий суддя Дяченко Т.Г. судді Цісельський О.В. та Рога Н.В. та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області до господарського суду Одеської області 29.09.2016р. надано пояснення, в яких було зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі Єгорівської сільської ради (а.с. 36, т. 3).

Державна екологічна інспекція в Одеській області підтримує заявлені позовні вимоги прокуратури в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, що вбачається з пояснень повноважного представника.

Відповідач - Громадська організація садівниче товариство "Будівельник" заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов (т.2 а.с.54-59).

Так, в обґрунтування своїх заперечень представники відповідача, зокрема, вказують на те, що відповідач, згідно з рішенням Роздільнянської ОДПІ від 23.07.2013р. №112 є неприбутковою організацією, тобто не є господарюючим субєктом, у звязку з чим застосування до нього відповідної Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, є необґрунтованим при здійснення розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) (а.с. 54,55, т.1).

Також, відповідач стверджує про відсутність підстав для покладення на нього цивільно-правової відповідальності, оскільки він не є платником ренти (збору) за водокористування, у звязку з чим, будь-які збитки державі, за його твердженням, ним не заподіяні, а кримінальну справу щодо керівника підприємства було закрито. Більш того, відповідач вважає, що з урахуванням норм ст. 58 Конституції України, Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів підлягає застосуванню виключно у разі перевищення лімітів, встановлених у відповідному дозволі, чого відповідачем допущено не було.

Відповідач зазначив, що згідно з паспортом артсвердловини №2 (а.с.78-86, т. 2), свердловина належить не тільки йому, а ще 4 садівничим товариствам.(СТ „Альбатрос, СТ „Обєктив, СТ „Мостоотряд, СТ „Оптиміст).

У судовому засіданні, яке відбулось 10.07.2017р., представником відповідача було надано суду для залучення до матеріалів справи копію Статуту садівничого товариства „Обєктив, який було затверджено директором фабрики „Одесафото ще у 1989 році, відповідно до п.2. якого, основною метою садівничого товариства - є організація колективного саду та використання його членами товариства для виготовлення фруктів, ягід, овочем та іншої сільськогосподарської продукції, а також створення умов для культурного проведення вільного часу трудівниками та їх сімями, зміцнення здоровя, прилучення к труду підлітків. Членство у садівничому товаристві не може використовуватись в цілях наживи та користі, будівництві особняків.

Також було залучено копію витягу зі Статуту садівничого товариства „Обєктив, в якому закріплено, що робітники, службовці фабрики „Одесфото добровільно обєднались в садівниче товариство „Обєктив для організації колективного саду на земельній ділянці, наданій в безстрокове користування фабриці „Одесфото рішенням виконавчого комітету Роздільнянської районої Ради народних депутатів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача та відповідача, суд встановив.

Державною екологічною інспекцією в Одеській області в період з 13.05.2014 р. по 19.05.2014 проведено перевірку на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони водних ресурсів Громадської організації садівниче товариство "Будівельник", яка розташована за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Мале (Єгорівська сільська рада Роздільнянського району).

За результатами перевірки встановлено, що Громадською організацією садівниче товариство "Будівельник", в особі голови ОСОБА_3, здійснено водокористування із свердловини № 2 для задоволення власних господарчо-питних потреб та постачання води іншим юридичним особам для задоволення господарчо-питних потреб членів товариств: СТ Електрон, СТ Фінтур, СТ Курортний, СТ Фото, СТ Мрія, СТ Альбатрос, СТ Авіатор.

Водокористування здійснювалось за відсутності дозволу на спеціальне водокористування в період з 01.01.2012 по 13.05.2014.

Даний факт зафіксовано в Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 14.05.2014, який складено державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області (т.1 а.с.102-111).

Враховуючи, що згідно наданої Громадською організацією садівниче товариство "Будівельник" довідки про фактичне використання води в період з 01.01.2012 р. по 13.05.2014 р. (т.1 а.с.112), забір води з власної свердловини склав 10076, 0 м3, відповідачу, відповідно до вимог Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області здійснено розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів ГО СТ Будівельник при відсутності дозволу на спеціальне водокористування в розрізі нормативів плати за спеціальне водокористування прісних підземних вод в період їх фактичного використання, який склав 628843,16 грн. (т.1 а.с.116-117).

Державною екологічною інспекцією в Одеській області голові Громадської організації садівниче товариство "Будівельник" надіслано претензію від 22.05.2014 №25 з пропозицією добровільно відшкодувати збитки, заподіяні державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозволу на спеціальне водокористування (т.1 а.с.114-115), яка була залишена без задоволення.

На підставі вказаної перевірки Державної екологічної інспекції в Одеській області та здійсненого фахівцями інспекції розрахунку спричинених збитків, прокуратурою Роздільнянського району Одеської області до Роздільнянського районного суду Одеської області направлено обвинувальний акт відносно голови Громадської організації садівниче товариство "Будівельник" ОСОБА_3 за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України, кваліфіковане як незаконне видобування корисних копалин загально державного значення.

Як встановлено судом, ухвалою Роздільнянського районного суду від 21.08.2015 (т.1 а.с.123-124), кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.240 Кримінального кодексу України, кваліфікованого як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, було закрито, голову ГО СТ Будівельник - обвинуваченого ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку зі зміною обставин.

Згідно з Положенням „Про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011р. №454/2011, одним з основних завдань Державної екологічної інспекції України є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Положенням „Про державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, затверджену наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011р. №429 передбачено, що Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Таким чином, державним органом, якому заподіяно шкоду внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, є територіальний орган - Державна екологічна інспекція України Державна екологічна інспекція в Одеській області, в особі якої прокурор і звернувся до суду для захисту інтересів Держави.

Приймаючи до уваги несплату відповідачем визначеної у розрахунку суми, у добровільному порядку, вважаючи, що факт незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення Громадською організацією садівниче товариство "Будівельник", за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, не підлягає доказуванню, а рішення Роздільнянського районного суду від 21.08.2015 р. має преюдиціальне значення, прокурор і звернувся до суду з відповідним позовом.

Позовні вимоги Прокурора Роздільнянського району Одеської області в інтересах держави в особі Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області направлено на стягнення з Громадської організації садівниче товариство "Будівельник" збитків в загальному розмірі 628843,16 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, позивача та представників відповідача, наданих суду в судових засіданнях, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. (ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України).

При цьому, ч. 1 ст.12 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до приписів ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому, згідно до ст. 29 ГПК України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Як встановлено судом, Державною екологічною інспекцією в Одеській області в період з 13.05.2014р. по 14.05.2014р. було проведено перевірку на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони водних ресурсів Громадською організацією садівниче товариство "Будівельник", яка розташована за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Мале (Єгорівська сільська рада Роздільнянського району).

За результатами перевірки встановлено, що ГО СТ Будівельник, в особі голови ОСОБА_3, здійснено водокористування із свердловини № 2 для задоволення власних господарчо-питних потреб та постачання води іншим юридичним особам для задоволення господарчо-питних потреб членів товариств: СТ Електрон, СТ Фінтур, СТ Курортний, СТ Фото, СТ Мрія, СТ Альбатрос, СТ Авіатор.

Як було зазначено прокурором, державними органами, яким спричинено шкоду, використанням води Громадською організацією садівниче товариство "Будівельник" без дозволу на спеціальне водокористування, є Державна екологічна інспекція в Одеській області та Єгорівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області, які є позивачами та в особі яких прокурор звернувся до суду для захисту інтересів Держави.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів держави.

Встановивши наявність у позивача суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги прокурора направлені на стягнення з відповідача 628843,16грн. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища, що виразилося у здійсненні водокористування в період з 01.01.2012 по 13.05.2014., за відсутності у відповідача дозволу на спеціальне водокористування.

Як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Громадська організація садівничого товариства Будівельник зареєстрована 20.08.1999р. Засновниками товариства є 209 фізичних осіб, розмір до статутного фонду складає 0,00 грн. (а.с. 5-6 т.2).

Відповідно до п. 1.1. Статуту Громадської організації садівниче товариство "Будівельник", затвердженого загальними зборами товариства 18.08.2008р., зареєстрованого Егорівською сільською радою Роздільнянської райадміністрації Одеської області 10.09.2008р. за №48/ср-2008, Громадську організацію садівниче товариство "Будівельник" було утворено на земельній ділянці загальною площею 21,4 га, яка надана в безстрокове користування рішенням Роздільнянської районної ради від 16.11.1988р. №321 (а.с. 60-71 т.2).

На зазначеній земельній ділянці, яка згідно Державного акту від 1988р. №055807 належить відповідачу на праві постійного користування, останнім було облаштовано свердловину № 2 для забору підземної води.

Відповідно до п. 1.2. Статуту Громадської організації садівниче товариство "Будівельник", відповідно до Закону України „Про обєднання громадян №2460-ХІІ (з усіма змінами та доповненнями), Товариство це добровільне загальне обєднання членів садівничого товариства.

Мета Товариства забезпечення охорони приватних ділянок й майна, що належить членам товариства.

Товариство не відноситься до госпрозрахункових організацій, від своєї діяльності прибутку не має, утримується за рахунок внесків громадян, членів Товариства.

Згідно з положеннями ст. 46 Водного кодексу України, які цілком кореспондуються з вимогами ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", встановлено, що водокористування може бути двох видів: загальне та спеціальне.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 48, ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб. Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується із доводами прокуратури щодо необхідності отримання відповідних дозвільних документів, з метою здійснення спеціального водокористування підземних вод, натомість, використання підземних вод без діючих дозвільних документів - є порушенням законодавства "Про охорону навколишнього природного середовища".

Як вже зазначалось вище, судом встановлено, що під час перевірки Державною екологічною інспекцією в Одеській області в період з 13.05.2014р. по 14.05.2014р. встановлено, що у Громадської організації садівниче товариство "Будівельник" відсутній дозвіл на спеціальне водокористування, що було зафіксовано у відповідному Акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 14.05.2014р. (а.с. 40-49, т. 1).

В Акті зазначено, що водокористування з свердловини здійснюються для задоволення власних господарчо-питних потреб Громадської організації садівниче товариство "Будівельник". Окрім того, власник та користувач свердловини, яким являється Громадська організація садівниче товариство "Будівельник", здійснює постачання води для задоволення господарчо-питних потреб СТ „Електрон, СТ „Фінтур, СТ „Курортний, СТ „Фото, СТ „Мрія, СТ „Альбатрос, СТ „Авіатор іншим юридичним особам. Договори на водопостачання відсутні.

Відповідно до наданої довідки про фактичне використання підземних вод, наданою Громадською організацією садівниче товариство "Будівельник", обсяги добутих та використаних водних ресурсів склали: 4478 м. куб. в 2012 році, 5123 м. куб. в 2013 році, 475 м. куб. в 2014 році станом на 14.05.2014р.

Факт використання водних ресурсів за перевірений період (з 01.01.2012р. по 13.05.2014р.) без отримання дозволу на спецводокористування, відповідачем не спростований, а наявний у матеріалах справи відповідний дозвіл, отриманий ним, датований після зазначеного періоду, а саме 09.09.2014р. (а.с.75-76 т.2).

За твердженням відповідача, Громадська організація садівниче товариство "Будівельник" згідно з рішенням Роздільнянської Обєднаної державної податкової інспекції від 23.07.2013р. №112 - є неприбутковою організацією, тобто не є господарюючим субєктом, у звязку з чим застосування до нього відповідної Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, при здійсненні розрахунку - є необґрунтованим.

За умовами ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

За приписами статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, згідно зі статтею 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності - є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, в свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Оцінюючи доводи прокурора щодо наявності заподіяної відповідачем шкоди (збитків), суд виходить з того, що збитками, у відповідності до ст. 22 ЦК України є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із чинним на момент виникнення спірних правовідносин (14.05.2014р.) законодавством, порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, зокрема, самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) визначається згідно з "Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", що затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. №389 та зареєстрована Мінюстом України 14.08.2009 р. за №767/16783 (з подальшими змінами).

Відповідно до п. 1.4. вказаної Методики, її положення застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами природоохоронного законодавства. Державні інспектори з дати встановлення факту порушення вимог законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів проводять збір і аналіз необхідних матеріалів і на підставі цієї Методики розраховують розмір відшкодування збитків.

У відповідності до п.9.1. Методики, розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), здійснюється за формулою З сам = 100 х W х Тар, (23) де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), куб.м. Тар - розмір, грн/100 куб.м., аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення.

Згідно із п.9.2 Методики, фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Згідно наданої ГО СТ Будівельник довідки про фактичне використання води в період з 01.01.2012 по 13.05.2014 (т.1 а.с.112), забір води з власної свердловини склав 10076, 0 м3, тобто, вказані дані відповідають відомостям, встановленим у розрахунку.

Разом з тим, оскільки ст.324 Податкового кодексу України, яка діяла на дату виявлення порушення, рівно як і ст.255 Податкового кодексу України у чинній редакції, не відносила воду, спожиту садівничими товариствами, до обєкту оподаткування збором за ставкою, визначеною статтею 325 Податкового кодексу України, а, як встановлено судом, забір води було здійснено із артсвердловини, що належить садівничим товариствам (т.2 а.с.78-86), та вода була використана саме для їх потреб, суд вважає, що у даному випадку факт заподіяння збитків державі у вказаному прокурором розмірі відсутній.

Разом з тим, у п.п. 324.1., 324.4., 324.4.1., 324.4.10 ст. 324 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин 14.05.2014р.) вказано, що об'єктом оподаткування збором є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання.

Збір не справляється, зокрема, за воду, що використовується для задоволення питних і санітарно-гігієнічних потреб населення (сукупності людей, які знаходяться на даній території в той чи інший період часу, незалежно від характеру та тривалості проживання, в межах їх житлового фонду та присадибних ділянок), у тому числі для задоволення виключно власних питних і санітарно-гігієнічних потреб юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та платників єдиного податку; за воду, що використовується садівницькими та городницькими товариствами (кооперативами).

Отже, ставка збору за спеціальне використання води (Тар) - є складовою формули, згідно якої розраховуються збитки, обумовлені самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів.

Однак, оскільки за умовами вищенаведених приписів чинного на той час податкового законодавства, збір за воду, що використовується, зокрема садівничими товариствами, у даному випадку Громадською організацією садівниче товариство "Будівельник" не справлявся, тому факт заподіяння збитків державі у вказаному прокурором розмірі відсутній.

Крім того, слід зазначити, що застосована Методика встановлює єдині вимоги до визначення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів субєктами господарювання (фізичними і юридичними особами), проте, Громадську організацію садівниче товариство "Будівельник" віднесено до реєстру неприбуткових організацій, про що свідчить рішення Роздільнянської Обєднаної державної податкової інспекції від 23.07.2013р. №112 (а.с. 73 т.2).

Прокурором було зазначено, що відповідач реалізовував воду, однак, як встановлено судом та вбачається з наявних в матеріалах справи журналів, останні свідчать виключно про збір коштів членами садівничого товариства, виходячи з кількості спожитої ними води, а не про плату за воду (а.с. 21-50 т.2).

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 48, 49 Водного кодексу України, ст. 23 Кодексу України про надра, під час видобування підземних вод існує два документи дозвільного характеру - дозвіл на спецводокористування (Водний кодекс України) та спецдозвіл на видобування підземних вод (кодекс України про надра), які не є тотожними. Отже, підземні води виступають як природний ресурс з подвійним правовим режимом.

Довідка про фактичне використання води за період з 01.01.2012р. -13.05.2014р. свідчить, що дозвіл на видобування підземних вод у даному випадку відповідачу не був потрібен.

При цьому, доводи прокурора про реалізацію відповідачем води також не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки, як пояснив представник відповідача, і це не було спростовано належним чином, надані журнали (т.2 а.с.21-50) свідчать виключно про збір коштів членами садівничого товариства, виходячи з кількості спожитої ними води, а не про плату за воду.

З урахуванням зазначеного Вищим господарським судом України у Постанові від 30.08.2016р. у даній справі щодо необхідності дослідження належним чином питання можливості застосування до спірних правовідносин положень Методики №389, з урахуванням п. 1.3 Методики у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого, ця Методика встановлює єдині вимоги до визначення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів суб'єктами господарювання (фізичними і юридичними особами), та надання правової оцінки спірним правовідносинам, з урахуванням положень законодавства, які визначають поняття "суб'єкт господарювання", зокрема, ч. 2 ст. 55 ГК України, а також положень законодавства, що регулюють діяльність відповідача, та дослідження відповідних положень Статуту відповідача, якими визначено мету його діяльності, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, що затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. №389 та зареєстрована Мінюстом України 14.08.2009р. за №767/16783 (з подальшими змінами), Методика спрямована на реалізацію Директиви 2006/11/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 15 лютого 2006 року про забруднення, спричинене деякими небезпечними речовинами, що скидаються до водного середовища Співтовариства, і розроблена відповідно до Водного кодексу України та Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі: забруднення водних об'єктів, у тому числі пов'язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об'єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників (далі - забруднюючі речовини) із зворотними водами або забруднюючих речовин у чистому вигляді, у складі сировини, продукції чи відходів, крім випадків забруднення територіальних і внутрішніх морських вод та виключної морської економічної зони України із суден, кораблів та інших плавучих засобів; забруднення поверхневих та підземних вод під впливом полігонів (сміттєзвалищ) твердих побутових та промислових відходів;самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води); забору, використання води та скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування. (п. 1.2. Методики).

Умовами п. 1.3. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, визначено, що ця Методика встановлює єдині вимоги до визначення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів суб'єктами господарювання (фізичними і юридичними особами).

Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про господарські товариства, господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Відповідно до п. 1.1. Статуту Громадської організації садівниче товариство "Будівельник", затвердженого загальними зборами товариства 18.08.2008р., зареєстрованого Егорівською сільською радою Роздільнянської райадміністрації Одеської області 10.09.2008р. за №48/ср-2008, Громадську організацію садівниче товариство "Будівельник" утворено на земельній ділянці загальною площею 21,4 га, яка надана в безстрокове користування рішенням Роздільнянської районної ради від 16.11.1988р. №321 (а.с. 60-71 т.2).

Відповідно до п. 1.2. Статуту Громадської організації садівниче товариство "Будівельник" відповідно до Закону України „Про обєднання громадян №2460-ХІІ з усіма змінами та доповненнями, Товариство це добровільне загальне обєднання членів садівничого товариства. Мета Товариства забезпечення охорони приватних ділянок й майна, що належить членам товариства. Товариство не відноситься до госпрозрахункових організацій, від своєї діяльності прибутку не має, утримується за рахунок внесків громадян, членів Товариства.

Отже, з наведеного слідує, що Громадська організація садівниче товариство "Будівельник" не є прибутковою організацією, оскільки не здійснюють комерційну діяльність.

З урахуванням викладеного, суд зазначає про відсутність в даному випадку юридичного складу правопорушення з боку відповідача, що виключає застосування до Громадської організації садівниче товариство "Будівельник" деліктної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Прокурора Роздільнянського району Одеської області в інтересах держави в особі Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області у даній справі.

Судові витрати по сплаті судового збору згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України, сплачені прокурором при зверненні до суду з позовом, у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, на відповідача не покладаються.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Прокурора Роздільнянського району Одеської області в інтересах держави в особі Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області відмовити.

Повний текст рішення складено 10 липня 2017 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Головуючий суддя Т.Г. Д'яченко

Суддя Н.В. Рога

Суддя О.В. Цісельський