КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2017 р. Справа№ 910/11009/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Стаднюк Ю.М. довіреність № б/н від 05.05.2017;

від відповідача - Бондар Л.О. довіреність № 21/18 від 11.01.2017,

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Агрофірма-Додола" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі №910/11009/16 (суддя Лиськов М.О.) за позовом приватного підприємства "Агрофірма-Додола" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення 339 604, 63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Агрофірма-Додола" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення 339 604, 63 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі №910/11009/16 у задоволенні позову відмовлено повністю з огляду на надання позивачем Страховику неправдивої інформації про факт та обставини настання заявленого 28.12.2015 р. випадку.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі №910/11009/16 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на безпідставність відмови суду першої інстанції у задоволенні позову.

В ході розгляду даної апеляційної скарги представником відповідача подано до суду клопотання про виклик до суду для дачі пояснень експертів, які проводили судову експертизу у даній справі.

Вказане клопотання заявник обґрунтовує тим, що у відповідача виникли питання щодо проведеної судової експертизи. Проте, які саме питання у клопотанні не наведено, та відповідно не мотивована дійсна потреба у виклику експертів.

Усно представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що питання стосуються якості наданих фото. Однак, у висновку експерти чітко навели свою аргументацію щодо якості наданих фото із здійсненням навіть порівняльних фрагментів зі збільшенням зображення наданих фото, тощо.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 31 ГПК передбачена участь в судовому процесі судового експерта, права, обов'язки і відповідальність якого визначаються цим Кодексом та Законом України "Про судову експертизу".

Отже, з огляду на те, що експерти чітко навели свою позицію з її обґрунтуванням щодо питань представника відповідача, то їх виклик є недоцільним та буде затягуванням розгляду справи, на що наголошував представник позивача.

Тому, колегія суддів не вбачає підстав для виклику експертів у судове засідання для дачі пояснень та відхилила наведене клопотання.

Відповідачем також, одночасно із вищевказаним клопотанням про виклик експертів, було заявлено клопотання про призначення у даній справі повторної судової експертизи.

Частиною четвертою статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду призначити повторну судову експертизу.

Повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні. Повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам). (п. 15.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

У даному випадку колегія суддів не вбачає підстав для призначення повторної судової експертизи з огляду на відсутність підстав для цього, та враховуючи також те, що застрахований відповідачем автомобіль вже відновлено, а фотографії з місця пригоди іншої якості, аніж ті, що були надані для проведення первісної судової експертизи у відповідача відсутні.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 17.07.2017 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, якими просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про задоволення позову, з наступних підстав.

Між AT "СК "АХА Страхування" (страховик) та ПП "Агрофірма - Додола" (страхувальник) 20.11.2015 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 84086а5яа, відповідно якого застраховано майнові інтереси, пов'язані з володінням, користування та розпорядженням автомобілем Volkswagen Touareg, д.н. НОМЕР_1 (далі - Договір).

Поблизу селища Новорайськ Бериславського району Херсонської області сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1., керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, д.н. НОМЕР_1, 27.12.2015 об 11-50 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався із керуванням транспортного засобу та з'їхав в ліве узбіччя, де здійснив наїзд на дерево, внаслідок чого застрахований автомобіль отримав механічні ушкодження.

Стосовно вказаної ДТП старшим інспектором ПП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області складено протокол про адміністративне правопорушення, Довідку та Схему пригоди (а.с.23-24).

Постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 22.01.2016 у справі №647/3216/15-п ОСОБА_1. визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок зазначеної вище ДТП застрахований у відповідача ТЗ отримав механічні пошкодження.

Згідно Звіту ДП УЕЦ "Експерт - Сервіс Авто" вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 346 708,82 грн., а матеріальний збиток завданий власникові застрахованого автомобіля з урахуванням величини втрати товарної вартості становить 409 403,71 грн.

Позивач звернувся до відповідача із повідомленням про подію від 28.12.2015, що сталася 27.12.2015 на польовій дорозі поблизу селища Новорайськ Бериславського району Херсонської області за участю застрахованого автомобіля.

Відповідач листом від 10.03.2016 повідомив позивача про те, що з метою перевірки можливості пошкоджень автомобіля Volkswagen Touareg, д.н. НОМЕР_1, за заявлених обставин, Страховою компанією було замовлено проведення дослідження обставин та механізму утворення пошкоджень вказаного ТЗ у ТОВ "Експертно - правовий центр "ПРАВЕКС".

З огляду на встановлення вказаним висновком того, що комплекс механічних пошкоджень автомобіля Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитися за обставин та у місці пригоди, вказаними у пояснені ОСОБА_1, відповідачем було прийнято рішення про відсутність правових підстав для визнання заявленого випадку страховим та виплати страхового відшкодування за подією, яка ймовірно сталася 27.12.2015 p., про що повідомлено Страхувальника листом № 2128/18ЦВ від 10.03.2016 р.

Враховуючи відмову у здійсненні позивачу виплати страхового відшкодування, ПП "Агрофірма - Додола" звернулося до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції погодився з доводами відповідача та відмовив у задоволенні позову, дійшовши висновку про надання позивачем Страховику неправдивої інформації про факт та обставини настання, заявленого 28.12.2015 р., випадку.

Так, суд першої інстанції, обґрунтовуючи відмову у задоволенні позову, послався на Висновок ТОВ "Експертно - правовий центр "ПРАВЕКС", яким було встановлено, що з технічної точки зору версія водія ОСОБА_1., викладена ним в заяві про випадок, в обсягах наданої на дослідження інформації, не підтверджується механізмом та характером нанесення пошкоджень, слідами на самому автомобілі, що вказує на невідповідність отриманих пошкоджень викладеним водієм обставинам.

Колегія суддів вважає, що вказаний Висновок ТОВ "Експертно - правовий центр "ПРАВЕКС" не може бути достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у даній справі з урахуванням інших доказів, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України унормовано, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 названого Кодексу, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 979 цього ж Кодексу унормовано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з часиною 1 статті 990 цього ж Кодексу, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 1 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані: з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до приписів статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За змістом положень статті 988 Цивільного кодексу України і статті 20 Закону України "Про страхування" обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку. Тобто згідно з приписами наведених норм момент виникнення обов'язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми та настання страхового випадку нерозривно пов'язані.

Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є винятком зі страхових випадків, не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Згідно із частиною першою статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Отже, з урахуванням наведеного та приписів статей 979, 990 Цивільного кодексу України обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов'язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Згідно 24 розділу укладеного між сторонами договору передбачено, що страховий випадок - виникнення пошкоджень ТЗ чи втрата ТЗ внаслідок однієї події, зазначеної у п. 25.2 Договору.

За умовами цього Договору Страховик бере на себе зобов'язання компенсувати Страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 25.2 Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов'язується компенсувати понесені Страхувальником додаткові витрати згідно п. 34.1 та п. 34.2 Договору в результаті настання страхового випадку (п. 25.1 Договору).

Відповідно до п. 25.2 Договору до страхових ризиків відносяться, зокрема, збитки внаслідок ДТП - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання, внаслідок ДТП.

Як вже вказувалося, за участю застрахованого у відповідача ТЗ 27.12.2015 об 11-50 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1., керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, д.н. НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався із керуванням транспортного засобу та з'їхав в ліве узбіччя, де здійснив наїзд на дерево, внаслідок чого застрахований автомобіль отримав механічні ушкодження.

Вказані обставини були встановлені у постанові Бериславського районного суду Херсонської області від 22.01.2016 у справі №647/3216/15-п.

Також, у вказаній постанові встановлено, що вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 27.12.2015, відповідно до якого останній дійсно вчинив зазначене правопорушення за вищевикладених обставин, матеріалами справи та схемою пригоди.

Отже, у вказаній справі судом встановлювалася не лише наявність чи відсутність вини ОСОБА_1. у ДТП, що сталася від 27.12.2015 р. та вчинення вказаною особою правопорушення (як вважає відповідач), а й саме за яких фактичних обставин сталася така ДТП. Без встановлення таких обставин неможливо дійти висновку про наявність чи відсутність правопорушення та відповідно вирішити питання про притягнення особи до відповідальності.

Так, судом було чітко встановлено, що ДТП сталася саме за вказаними у пояснені ОСОБА_1 обставинами і вони викладені в постанові суду як фактичні обставини, виходячи з яких суд і приймав рішення по справі.

Як роз'яснено п 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Таким чином, постанова у справі №647/3216/15-п не може бути поставлена під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі №910/11009/16, не можуть їй суперечити.

Наведеним підтверджується, що комплекс механічних пошкоджень автомобіля Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 утворився за обставин та у місці пригоди, вказаними у пояснені ОСОБА_1.

Таким чином, суд першої інстанції не обґрунтовано не взяв до уваги, встановлені у справі №647/3216/15-п обставини та неправомірно надав перевагу висновку ТОВ "Експертно - правовий центр "ПРАВЕКС".

Крім цього, колегією суддів враховується Висновок, складений за результатами проведення судової експертизи у даній справі.

Так, місцевим господарським судом призначалася у даній справі судова експертиза, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

Чи відповідають механічні пошкодження автомобіля Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, обставинам, які наведені у поясненні ОСОБА_1 (в тому числі, але не виключно, щодо швидкості ТЗ перед ДТП), з технічної точки зору?

Чи міг утворитись комплекс механічних пошкоджень автомобіля Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за обставин (описаних в поясненні ОСОБА_1, а також з урахуванням слідової картини, зафіксованої на фотографіях з місця ДТП та в умовах СТО) та у час, що вказані у повідомленні про настання страхової події та поясненнях ОСОБА_1, з технічної точки зору?

Яка вартість матеріального збитку завданого механічними пошкодженням автомобіля Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2015?

Хоча й на вказані питання судовий експерт не відповів враховуючи неможливість дослідження пошкодженого автомобіля через його відновлення та низьку якість представлених фотознімків, проте у Висновку були зазначені наступні обставини.

Так, було вказано, що аналізуючи форму, обсяг, локалізацію і напрямки утворення пошкоджень в передній частині автомобіля Volkswagen, експерт прийшов до висновку про те, що вони утворені від дії на передню частину автомобіля вертикально орієнтованого, порівняно вузького і високоміцного об'єкта з негострою контактуючою ділянкою, по напрямку спереду назад відносно поздовжньої вісі автомобіля. Об'єктом, який відповідає вказаним характеристикам, міг бути стовбур дерева.

Крім цього, встановлено, що пошкодження блок-фар могли бути утворені як при вищевказаних умовах, в результаті вторинних деформацій віддалених від осередку прикладення зусилля ділянок, так і при інших умовах, наприклад від дії певних окремих, порівняно дрібних за розмірами об'єктів, по типу, зокрема, гілок кущів.

Також, у Висновку вказано, що подальшим вивченням фотознімків, зроблених на заявленому місці події, встановлено, що автомобіль Volkswagen розташований за межами дороги на грунтово - трав'янистій ділянці, передньою частиною поблизу багато стовбурового дерева з низько звисаючими гілками, що не суперечить поясненням ОСОБА_1. На автомобілі розрізняються ті ж пошкодження зовнішніх деталей, що описані вище по фотознімкам з СТО.

Крім того, зазначено, що на фотознімках зафіксовані сліди переміщення автомобіля Volkswagen по дорозі та, в подальшому, по узбіччю до місця кінцевого розташування, що не суперечить ані поясненням ОСОБА_1., ані схемам місця пригоди.

Також, у Висновку вказано, що і згідно вище наведених схем, і згідно фотознімків, автомобіль розташований на суттєвій відстані від дерева - 0,8м або 1,1 м. Зупинитись на такій відстані від дерева автомобіль міг при відкиданні або відкочуванні від дерева (слід враховувати, що на ділянці розташування дерева наявний пагорб), і цей процес міг відбутися як по прямій лінії, так і по деякій дузі, а також можливо і з деяким боковим зсувом.

У підсумку проведеного дослідження вказано, що механізм утворення пошкоджень на автомобілі цілком відповідає версії водія в частині того, що вони дійсно могли бути утворені при наїзді на дерево.

Отже, дослідницька частина висновку додатково підтверджує те, що спірна ДТП відбулася саме за викладених позивачем обставин.

Так, суд помилково не врахував наведене у висновку судової експертизи.

Відподвіно до ч. 5 ст. 42 ГПК відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Проте, судом не наведено мотивованого відхилення зазначеного у висновку судової експертизи, що було наведено вище.

Додатково слід, ще раз зазначити, що вказаний висновок складено незалежною експертною установою за результатами проведення саме судової експертизи, при призначенні якої суд попереджає експертів про кримінальну відповідальність на відміну від висновку покладеного в основу рішення судом, складеного за замовленням відповідача у справі.

Крім того, відповідачем не наведено доводів та не надано жодних доказів про те, що ДТП, від якої завдано пошкоджень транспортному засобу позивача, сталося за інших конкретних обставин, а також що такі інші обставини виключають здійснення відшкодування.

Враховуючи встановлені у постанові Бериславського районного суду Херсонської області від 22.01.2016 у справі №647/3216/15-п обставини, а також наведений Висновок, складений за результатами проведення судової експертизи у даній справі, колегія суддів вважає доведеним позивачем настання обставин, за яких відповідач має здійснити страхове відшкодування.

Так, оскільки подія, що сталася 27.12.2015 є страховим випадком, який прямо передбачений умовами, укладеного між сторонами, договору страхування, у страховика наявний обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику.

При цьому, щодо розміру страхового відшкодування слід зазначити, що згідно розрахунку суду обґрунтованим розміром страхового відшкодування є 339 614, 56 грн. (346 708,82 грн. - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 7 094, 26 грн. - франшиза за договором).

Проте, оскільки позивачем заявлено до стягнення меншу суму, а саме 339 604,63 грн., підстави для виходу за межі позовних вимог відсутні, тому вказана сума задовольняється апеляційним судом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно і об'єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності та допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невірних висновків в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення - про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Крім цього, на відповідача покладаються витрати за проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства "Агрофірма-Додола" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі №910/11009/16 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі №910/11009/16 про відмову у задоволенні позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення по справі №910/11009/16, яким позов приватного підприємства "Агрофірма-Додола" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення 339 604, 63 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (м. Київ, вул. Іллінська, б.8, код за ) на користь приватного підприємства "Агрофірма-Додола" (Херсонська область, Бериславський район, с. Новорайськ, вул. Бериславська, б. 9, код за ) страхове відшкодування в сумі 339 604 грн. 63 коп., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 5 094 грн. 06 грн. та 6 606 грн. витрат на оплату судової експертизи.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (м. Київ, вул. Іллінська, б.8, код за ) на користь приватного підприємства "Агрофірма-Додола" (Херсонська область, Бериславський район, с. Новорайськ, вул. Бериславська, б. 9, код за ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 5 603 грн. 47 коп.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Матеріали справи №910/11009/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко