КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа№ 910/3119/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

позивача не з'явився

відповідача Клочко О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Підприємства по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 по справі №910/3119/17 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Підприємства по виробництву

медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит",

в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних

осіб на ліквідацію Валендюка Владислава Сергійовича

про внесення змін до договору, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 по справі №910/3119/17 відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Баранець О.М., Пашкіна С.А., апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Підприємства по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 по справі №910/3119/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду 19.06.2017.

16 червня 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

19 червня 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 19.06.2017 оголошено перерву до 10.07.2017.

В судове засідання 10.07.2017 з'явився представник відповідача.

Представник позивача, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник позивача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017.

Колегія суддів не приймає до розгляду клопотання позивача про зменшення позовних вимог, оскільки апеляційна інстанція не вправі розглядати заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка не була заявлена позивачем в установленому порядку в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

16 лютого 2009 року між Публічним акціонерним товариством Банк "Фінанси та Кредит" (позикодавець) та ПАТ "Гемопласт" (позичальник) укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору, в редакції Додаткової угоди від 05.10.2015, банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 4 397948,00 грн, а позичальник зобов'язується виплатити за користування кредитними коштами проценти, згідно з п. 3.1 цього Договору.

Згідно з п. 2.4 Договору, в редакції Додаткової угоди від 05.10.2015, позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти банку до 14 лютого 2016 року шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок, згідно з Графіком погашення кредитної лінії (Додаток № 21 до цього Договору).

Пунктом 2.5 Договору сторони погодили розміри, строки та порядок виплати комісійних винагород позичальником банку.

Згідно з п. 3.4 Договору нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється один раз в півроку. Позивальник сплачує проценти в строк з 1 по 10 число першого місяця кожного півріччя (січень, червень). У вказаний строк сплачуються проценти за користування кредитними коштами з першого по останній день попереднього півріччя.

Позичальник сплачує проценти за попередній звітній період (тобто звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, вказаного в п. 2.4 цього договору.

Якщо позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити позичкову заборгованість чи її частину, то одночасно з погашенням основної (позичкової) заборгованості (чи її частини) позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за весь період користування, нараховані на суму основної заборгованості (частини основної заборгованості, яка погашається) до дати погашення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на проведення антитерористичної операції на території Донецької, Луганської та Харківської областей, наслідком чого стала втрата значного ринку збуту для позивача, як промислового виробника вітчизняних медичних виробів, що вплинуло на обсяги та можливості виконання зобов'язань за Кредитним договором. Також, позивач зазначає, що наслідком окупації території Автономної Республіки Крим з березня 2014 року стала фактична втрата ринку збуту медичних виробів одноразового застосування із 2014 року, що в свою чергу вплинуло на фінансові показники позивача та можливість виконання зобов'язань за Кредитним договором. Крім того, посилається на фінансово-економічні процеси в Україні, а саме: різка зміна курсу валют відносно національної валюти України, що спричинило падіння прибутковості діяльності підприємства у великих обсягах, у зв'язку з тим, що обсяг первинної сировини для виробництва медичних виробів позивач закуповує у іноземних постачальників у доларах США або євро.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що за статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1-4 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції, повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (стаття 651 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 652 цього ж Кодексу у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) з суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору, внаслідок істотної зміни обставин, суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору, у зв'язку з істотною зміною обставин, допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Посилання позивача на зміну курсу валют відносно національної валюти України, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовного національної валюти України є комерційними ризиками обох сторін договору та не може бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки не є істотною зміною обставин, в розумінні частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України (п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів").

Крім того, об'єктивно знецінення національної валюти по відношенню до іноземної валюти більше відбивається на майнових правах та інтересах кредитора, а не боржника. Також, позивачем не надано доказів, що сировина закуповується останнім в іноземних осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Колегія суддів звертає увагу, що проведення антитерористичної операції на сході України також є комерційними ризиками сторін і стосуються обох сторін договору, а тому не можуть бути віднесені до зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні кредитного договору, та відповідно, підставою для з його зміни.

Відповідно до ч.2 ст.141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Так, наведені позивачем обставини щодо проведення антитерористичної операції, відносяться до форс-мажорних обставин, передбачених статтею 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Таким чином, позивач безпідставно ототожнює форс-мажорні обставини з істотною зміною обставин, правові наслідки настання яких по-різному регулюються чинним законодавством.

Крім того, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з 18.12.2015 по 17.12.2017 включно. Тобто, на час пред'явлення позову Банк вже знаходився в процедурі ліквідації, отже, на спірні правовідносини поширюється дія спеціального закону - Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень якого законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносини, що виникають в зв'язку зі створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відтак, стаття 652 ЦК України як норма загального закону має застосовуватися судами лише в частині, що не суперечить Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зокрема, згідно з імперативними приписами ч.5 ст.48 якого Фонд має право здійснювати реструктуризацію кредитної заборгованості на строк, що не перевищує строк ліквідації банку.

В той же час, в позовній заяві позивач просить суд продовжити строки виконання зобов'язань за спірним договором до 2020 року.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Підприємства по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 по справі №910/3119/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Підприємства по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів "Гемопласт" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 по справі №910/3119/17 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/3119/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна