РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017№910/4797/17

За позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

третя особа Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу

Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 456 625,87 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: Гайдай Т.В. - довіреність № 5 від 16.01.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_3- довіреність б/н., від 22.01.2016 р.; ФОП -ОСОБА_1;

від третьої особи: не з'явився.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 12 липня 2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 376 480,01 грн., в тому числі 341 554,26 грн. основного боргу, 31 062,04 грн. пені, 3 863,71 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором оренди № 199 від 20.04.2012 року в частині здійснення оплати орендних платежів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2017 порушено провадження у справі № 910/4797/17, на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розгляд справи призначено на 19.04.2017 року.

13.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні 19.04.2017 року надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 19.04.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 17.05.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні 17.05.2017 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав клопотання про продовження строків розгляду справи № 910/4797/17 на п'ятнадцять днів.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 17.05.2017 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2017 на підставі ст. ст. 69, 77 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/4797/17 на п'ятнадцять днів, відкладено розгляд справи на 07.06.2017 року.

07.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.06.2017 року надав документи на виконання вимог ухвали суду та відзив на позовну заяву.

У судове засідання 07.06.2017 року представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2017 на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено розгляд справи на 21.06.2017.

Через відділ діловодства суду 20.06.2017 від позивача надійшла заява щодо збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди від 20.04.2012 № 199 в розмірі 426 181,30 грн., 26 901,74 грн. пені та 3 542,84 грн. трьох відсотків річних, що разом складає 456 625,87 грн.

У судовому засіданні 21.06.2017 представник відповідача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідно до статті 77 ГПК України у судовому засіданні 21.06.2017 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 05.07.2017 року.

У судовому засіданні 05.07.2017 року представники сторін надали додаткові документи по справі.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 05.07.2017 року оголошено перерву до 12.07.2017 року.

12.07.2017 року представник відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва надав відзив на позовну заяву.

Розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог, суд зазначає наступне.

Враховуючи норми ст. 22 ГПК України, а також те, що дана дія не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів суд приймає до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, відповідно має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

У судовому засіданні 12.07.2017 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.07.2017 року проти позову заперечив.

Представник третьої особи у судове засідання 12.07.2017 року не з'явився, про причини неявки суду невідомо, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2012 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - орендодавець), Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (далі по тексту - підприємство, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі по тексту - орендар, відповідач) укладено Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду №199 (далі по тексту - Договір), за у мовами якого (п. 1.1. Договору) орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради № 112 від 13.03.2012 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, далі - об'єкт оренди, що знаходиться за адресою: станція метро "Палац Україна", для торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з п. 2.1. Договору об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 50,4 кв. м.

Відповідно до п. 2.4. Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі у Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Згідно п. 2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

Цей Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє з 20.04.2012 року до 18.04.2015 року (п. 9.1. Договору).

Орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди. Акт підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством (п. 4.1. Договору).

Згідно акту прийому-передачі від 20.04.2012 орендодавець передав, а орендар прийняв в користування частину вестибюлю станції метро "Палац Україна", загальною площею 50,4 кв. м. Акт складений за участю підприємства.

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2 Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує Підприємству орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 №34/6250 та на дату підписання Договору становить без ПДВ 253,9 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому складає 12 796,54 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Згідно п. 3.4 Договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендної платою.

Відповідно до п. 3.5 Договору орендна плата сплачується Орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплено майно на праві господарського відання чи оперативного управління, а саме КП "Київський метрополітен" починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендованої плати є дата підписання Сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди Орендодавцеві.

Згідно п. 3.6 Договору орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 4.2 Договору Орендар зобов'язувався вносити орендні платежі своєчасно та в повному обсязі.

Відповідно до п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Листом від 24.04.2015 №384-НДД КП "Київський метрополітен" повідомило Відповідача про закінчення терміну дії договору та відмову від продовження Договору оренди, та вимагало звільнити об'єкт оренди та повернути за актом приймання-передачі майна КП "Київський метрополітен".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року у справі №910/2266/16, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2016 року, встановлено, що строк дії договору №199 від 20.04.2012 припинився 18.04.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року у справі № 910/29615/15, яке набрало законної сили, виселено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з нерухомого майна (частини вестибюлю), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) ФОП ОСОБА_1 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Палац Україна", Б/Н, загальною площею 50,4 кв.м.; зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у строк не пізніше 30 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та знаходяться в частині вестибюлю за адресою: станція метро "Палац Україна", Б/Н, загальною площею 50,4 кв. м.; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" 44 691 (сорок чотири тисячі шістсот дев'яносто одну) грн. 68 коп. - заборгованості за Договором оренди від 20.04.2012 №199, 316 (триста шістнадцять) грн. 09 коп. - 3% річних, 3 237 (три тисячі двісті тридцять сім) грн. 71 коп. - судового збору.

Згідно Акту державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 30.05.2017 року виходом державного виконавця за адресою: м. Київ, станція метро «Палац Україна» боржник виселений із нерухомого майна (частини вестибюлю), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками), згідно з викопіюванням з схем тимчасового розташування МАФ.

Позивач зазначає, що за період з 20.11.2015 року по 30.05.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 426 181,30 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до с. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

В матеріалах справи наявний Акт державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 30.05.2017 року, відповідно до якого Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 виселений із нерухомого майна (частини вестибюлю), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками), згідно з викопіюванням з схем тимчасового розташування МАФ.

З наданих позивачем доказів вбачається, що орендодавець взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачеві у тимчасове платне користування об'єкт оренди на певний строк та за відповідну плату згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача орендну плату в розмірі 426 181,30 грн. за період фактичного користування об'єктом оренди (за період з 20.11.2015 року по 30.05.2017 року), в зв'язку з чим має перед позивачем заборгованість зі сплати вказаної суми.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованість у розмірі 426 181,30 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 26 901,74 грн. пені та 3 542,84 грн. 3 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 4.1. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3 542,84 грн. 3 % річних нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар на користь орендодавця сплачує пеню в розмірі 0,5% за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд погоджується з позицією відповідача щодо безпідставності стягнення пені, оскільки строк дії Договору № 199 від 20.04.2012 припинився 18.04.2015, у зв'язку з чим умови вказаного договору закінчили свою дію для сторін з зазначеної дати, а отже у суду відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин умов вказаного Договору в частині стягнення договірної пені, передбаченої п. 6.2. Договору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Відповідачем не було надано суду доказів в спростування обставин, викладених у позові щодо заявленої суми боргу та 3% річних.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню в розмірі 426 181,30 грн. основного боргу та 3 542,84 грн. 3 % річних.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (02121, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 35, ідентифікаційний код 03328913) 426 181 (чотириста двадцять шість тисяч сто вісімдесят одну) грн. 30 коп. основного боргу, 3 542 (три тисячі п'ятсот сорок дві) грн. 84 коп. 3 % річних, 6 445 (шість тисяч чотириста сорок п'ять) грн. 85 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.07.2017

Суддя М.Є. Літвінова