ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Справа № 904/10520/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Короткевича О.Є.,
Ткаченко Н.Г.,
розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб"
на постанову та рішення від 04.04.2017 Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 господарського суду Дніпропетровської області
у справі№ 904/10520/16 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомзаступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Солярис", 3. Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району, 4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства",
провитребування майна

в судовому засіданні взяли участь представники:

- Генеральної прокуратури України - Попенко О.С., посв.,

- Дніпровської міської ради - Старожук Д.І, довір.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 у справі №904/10520/16 (суддя Татарчук В.О.) позов Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської Ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" (далі - ТОВ "Ренессанс-Клуб", Відповідач), про витребування майна задоволено. Витребувано від ТОВ "Ренессанс-Клуб" на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №1А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпро, стягнуто з ТОВ "Ренессанс-клуб" на користь прокуратури Дніпропетровської області 2 709, 88 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ТОВ "Ренессанс-Клуб" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 (головуючий суддя - Джихур О.В., судді: Сизько І.А., Орєшкіна Е.В.) апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 - без змін.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, товариства ТОВ "Ренессанс-Клуб" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати як рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2017, так і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників Генеральної прокуратури України та Дніпровської міської ради, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається, заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ТОВ "Ренессанс-Клуб", третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Солярис.", третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району, третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства" про витребування від ТОВ "Ренессанс-Клуб" на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлового приміщення 105, що розташоване за адресою: вул. Калинова, буд. 74 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог заступника прокурора Дніпропетровської області, місцевий господарський суд виходив з того, що спірне нерухоме майно вибуло з комунальної власності з порушенням чинного законодавства, поза волею Дніпропетровської міської ради, тому позивач має право на його витребування у Відповідача в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України.

При цьому, суд, керуючись ст. 35 ГПК України, врахував обставини, встановлені ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/5752/2012, якою визнано неправомірними дії ліквідатора щодо включення до ліквідаційної маси банкрута та продажу низки об'єктів нерухомого майна комунальної власності, зокрема, і спірного майна, а також визнано недійсними результати біржових торгів та договори купівлі-продажу, у тому числі і договір купівлі-продажу з відчуження спірного майна.

З вказаним висновком повністю погодився суд апеляційної інстанції.

Заперечуючи висновки попередніх судових інстанцій, ТОВ "Ренессанс-Клуб" у касаційній скарзі посилається на безпідставне застосування місцевим та апеляційним господарськими судами ст. 35 ГПК України та посилання на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/5752/2012. При цьому, заявник вказує на необхідність дослідження обставин, встановлених судовим рішенням у справі №38/5005/5752/2012 при розгляді даної справи № 904/10520/16. До того ж, за твердженням скаржника, попередніми судовими інстанціями надано невірну юридичну оцінку обставинам справи щодо наявності волі власника на вибуття спірного майна. Відповідач вважає, що і у спірних правовідносинах такий боржник, як комунальне підприємство, теж несе відповідальність за наслідки свої діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном. Крім цього, заявник вказує на те, що Дніпропетровська міська рада була обізнана, що спірне майно буде включено до ліквідаційної маси та буде відчужено для погашення вимог кредиторів у справі про банкрутство. Також, на думку ТОВ "Ренессанс-Клуб", суди надали невірну юридичну оцінку і обставинам щодо недійсності правочину, на виконання якого було передано майно, оскільки визнання недійсним договору не свідчить про вибуття майна з володіння особи, яка його передала це майно, не з її волі, за відсутності якої закон пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача. Разом з цим, Відповідач вважає, що вимоги Позивача про витребування нерухомого майна на підставі ч. 2 ст. 388 ЦК України, у зв'язку із вибуттям майна з володіння власника без його волі, не підлягають задоволенню. На думку заявника, згідно з наведеною правовою нормою майно не може бути витребуване від добросовісного набувача як таке, що продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Окрім наведеного, ТОВ "Ренессанс-Клуб" у касаційній скарзі посилається на ті обставини, що суди, розглядаючи спір по суті, не надали належної правової оцінки клопотанню Відповідача про застосування строків позовної давності, а також стверджує про порушення судами процесуального порядку розгляду позовної заяви на підставі ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується із наведеними запереченнями, оскільки вони суперечать вимогам діючого законодавства та викладені без врахування встановлених судами обставин справи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 № 46 "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів" та в подальшому рішенням від 26.09.2001 № 26/23 "Про внесення змін до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.91 № 46 "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів" затверджено перелік об'єктів комунальної власності Дніпропетровської міської ради народних депутатів.

На підставі вказаних рішень відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 05 червня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення №1А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпропетровську (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майнам - 01). Зазначене нежитлове приміщення перебувало на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району.

При цьому судами досліджено, що факт належності об'єктів, зазначених у переліках (розділи І - XIII), що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27.11.1991, територіальній громаді м. Дніпропетровська встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2013 у справі № 200/5829/13-ц, прийнятим за результатами розгляду цивільної справи окремого провадження за заявою Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 02.03.2011 № 16/9 "Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради" проведено реорганізацію комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, зокрема, Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району, шляхом передачі з їх балансу на баланс Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради окремо розташовані нежитлові будівлі і споруди, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру (п. 1.2.).

У зв'язку зі збитковістю комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та неможливістю продовження ними подальшої діяльності Дніпропетровською міською радою 29.07.2011 за №40/14 прийнято рішення "Про припинення юридичних осіб - деяких комунальних житлово-експлуатаційних підприємств Дніпропетровської міської ради", яким було вирішено припинити юридичні особи шляхом ліквідації, зокрема, і зокрема, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району.

Пунктом 4 цього рішення зобов'язано комісію з питань припинення юридичних осіб здійснити всі дії з припинення юридичних осіб та надати на затвердження міській раді ліквідаційний баланс.

Судами встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012 порушено провадження у справі №38/5005/5752/2012 про банкрутство Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012 у справі №38/5005/5752/2012 Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором підприємства призначено арбітражного керуючого Барановського О.В., яким нежитлове приміщення №1А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпро було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів, оформлених протоколом №34, та переможцем яких визнано ТОВ "Солярис.".

На підставі протоколу проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпро, між Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Ленінського району та ТОВ "Солярис" укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 31.07.2013 №1336, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпро, загальною площею 134,6кв.м. з подальшим нотаріальним посвідченням та внесенням відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Надалі, спірне нерухоме майно ТОВ "Солярис" було продано ТОВ "Регіонінвестгрупп" (договір купівлі-продажу від 15.10.2013), яке було відчужено останнім на користь ТОВ "Ренессанс-Клуб" за договором купівлі-продажу від 25.07.2016, зареєстрованим в реєстрі за №6248.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 (залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2017) визнано неправомірними дії ліквідатора - арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності в тому числі нежитлового приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів. Судом визнано недійсними результати біржових торгів, проведених товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення № 1А, що розташоване за адресою: вул. Моніторна, 2 в м. Дніпро, загальною площею 134,6кв.м., а також визнано недійсним договір купівлі-продажу від 31.07.2013 № 1336, укладений між ліквідатором Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району та ТОВ "Солярис".

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, неправомірність дій щодо відчуження спірного нерухомого майна встановлена та доведена згаданими судовими рішеннями у справі № 38/5005/5752/2012, які набрали законної сили і згідно ст. 115 ГПК України підлягають обов'язковому виконанню.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено належність власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно норм ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Відповідно ж до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Статтями 143 Конституції України та 327 ЦК України закріплено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

За змістом ч. 5 ст. 60 названого Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції.

Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу (ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"), яким у спірних правовідносинах є Дніпропетровська міська рада.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Таким чином, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном. Відповідне рішення щодо продажу спірного об'єкта в матеріалах справи відсутнє.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ст. 330 ЦК України).

Частиною 1 ст. 388 ЦК України визначені випадки витребування майна від добросовісного набувача власником. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, зокрема, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 3 ст. 388 ЦК України).

Отже, в даному випадку, встановлення факту незаконного включення майна до складу ліквідаційної маси та без прийняття рішення компетентного органу щодо продажу майна, свідчить про відсутність у діях власника майна волі на передачу цього майна.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15 та від 25.01.2017 у справі № 916/2131/15 про те, що "у разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК. У такому випадку діюче законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором, права відчужувати це майно. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів".

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи та оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпропетровської міської ради поза її волею, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає правомірними висновки цих судів про наявність правових підстав для задоволення позову про витребування майна на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України, а доводи касаційної скарги ТОВ "Ренессанс-Клуб" такими, що не спростовують висновків оскаржуваних судових рішень.

Місцевим та апеляційним судами повно та всебічно досліджено матеріали справи та з'ясовано фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги прокурора. Оцінка доводів сторін даної справи та наявних доказів була здійснена попередніми судовими інстанціями з дотриманням приписів ст.ст. 47, 43 ГПК України.

Так, зокрема, вмотивовано відхилено як місцевим, так і апеляційним судами посилання Відповідача на необхідність застосування строків позовної давності у даній справі, оскільки положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України не застосовуються. Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15 (№3-604гс16).

Щодо ж стосується доводів ТОВ "Ренессанс-Клуб" про порушення процесуального порядку розгляду позовної заяви на підставі ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону про банкрутство (в редакції, що діє з 19.01.2013) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки провадження у справі № 38/5005/5752/2012 порушено 07.07.2012, а постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури прийнята 20.07.2012, є помилковими доводи заявника касаційної скарги про застосування до зазначених правовідносин положень ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство в редакції від 22.12.2011 N 4212-VI.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що доводи ТОВ "Ренессанс-клуб", викладені в касаційній скарзі, є необґрунтованими, суперечать встановленим обставинам справи та не відповідають вимогам закону.

Враховуючи викладене, оскаржувані рішення та постанова судів першої та апеляційної інстанцій підлягають залишенню без змін, як такі, що відповідають нормам матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст.ст. 43, 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2017, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 у справі №904/10520/16 залишити без змін.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

Н.Г. Ткаченко

Постанова виготовлена та підписана 13.07.2017