ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2017 р.Справа № 916/77/17

Позивачі: 1) приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"

2) товариство з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс"

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю "Д.К.ЭНД МУН"

про стягнення 32 000,00грн.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Цісельський О.В.

судді Малярчук І.А. Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача 1: Кришталевич Е.Г. - за довіреністю

від позивача 2: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

У відповідності до приписів ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 30.05.2017р. до 15 год. 00 хв. 20.06.2017р., з 20.06.2017р. до 14 год. 20 хв. 04.07.2017р.

СУТЬ СПОРУ: позивач, приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 один мінімально допустимий розмір компенсації за незаконне використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець "ОСОБА_9"), що складає 10 мінімальних заробітних плат і складає 16 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.01.2017р. позовну заяву (вх.№80/17) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/77/17 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

24.02.2017р. приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс", звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про збільшення розміру позовних вимог (вх.№2-1139/17), відповідно до якої просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 мінімально допустимий розмір компенсації за незаконне використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець "ОСОБА_9"), що складає 10 мінімальних заробітних плат і складає 32 000,00 грн.

З підстав перебування судді господарського суду Одеської області Степанової Л.В. на тривалому лікарняному з 27.02.2017р., розпорядженням керівника апарату суду Вінцевської О.О. №241 від 28.02.2017р., справу №916/77/17 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2017р., справу №916/77/17 було передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Цісельського О.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2017р. справу №916/77/17 було прийнято до провадження суддею Цісельським О.В. до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.03.2017р. справу №916/77/16 було призначено до колегіального розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.03.2017р., справу №916/77/17 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Степанова Л.В., Малярчук І.А.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.03.2017р. колегія суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Степанова Л.В., Малярчук І.А. прийняла справу до провадження та призначила її до розгляду в судовому засіданні.

З підстав перебування судді господарського суду Одеської області Степанової Л.В. на лікарняному з 15.05.2017р., розпорядженням керівника апарату суду Вінцевської О.О. №548 від 18.05.2017р., справу №916/77/17 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

У відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.05.2017р., справу №916/77/17 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Малярчук І.А., Оборотова О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.05.2017р. колегія суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Малярчук І.А., Оборотова О.Ю. прийняла справу №916/77/17 до свого провадження та призначила до розгляду в судовому засіданні.

Письмове клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-3571/17 від 04.07.2017р.) судом задоволено, у зв'язку з чим, строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів.

З підстав того, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки товариства з обмеженою відповідальністю "Д.К.ЭНД МУН", ухвалою господарського суду Одеської області від 04.07.2017р., товариство з обмеженою відповідальністю "Д.К.ЭНД МУН" було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Представник позивача - приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс" в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином.

Представник відповідача заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позов (вх.№12034/17 від 30.05.2017р.).

Представник третьої особи в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, свою позицію щодо позову суду не навів.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ України №18 від 26.12.2011р., зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, що викладена у постанові від 07.07.2016р. у справі №910/21819/15, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для скасування судового рішення прийнятого за відсутності представника сторони спору.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01 січня 2011р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс" (Видавник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Д.К.ЭНД МУН" (Правовласник) було укладено договір про передачу авторських та суміжних прав №01/01/11, згідно умов п.1.2. Договору, Правовласник передає Видавнику виключне право:

- стягувати винагороду за авторські та суміжні права, що передані Видавнику за цим Договором, за Твори, Фонограми, які є предметом даного Договору з контент-провайдерів, операторів мобільного зв'язку, Інтернет-компаній, що платно розповсюджують Твори, Фонограми в форматі MP3, WAVта інших через мережу Інтернет;

- отримувати винагороду за публічне виконання та публічне повідомлення Творів, Виконань, фонограм та зафіксованих в ньому Виконань, перерахованих в Додатках до цього Договору, а також винагороду за вільне відтворення Фонограм в особистих цілях;

- отримувати винагороду за публічне виконання, повідомлення в ефір та по кабелю, що опубліковані в комерційних цілях Фонограм, перерахованих в Додатках до цього Договору та Виконань, зафіксованих в Фонограмах, що належать Виконавцям та виробникам Фонограм, у відповідності з законодавством на Території;

- Правовласник, також, передає Видавнику виключне право здійснити збір винагороди за використання Творів, Виконань, Фонограм, обумовлених в цьому пункті способами, а тому числі за допомогою організацій з управління правами на колективній основі, що діють на території, за період, що передує даті укладення цього Договору.

Відповідно до п.10.1. Договору, цей Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом строку.

Додатком №46 від 28.05.2015р. до вищенаведеного договору Правовласник передав Видавнику виключні авторські та виключні суміжні права на використання:

№ п/пНазва твору/фонограмиАвтор слівАвтор музикиВиконавець
1ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_10ОСОБА_11ОСОБА_9
17 травня 2012р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс" (Видавник) та приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (Організація) було укладено договір про управління майновими авторськими правами, згідно умов п.2.1. якого, Видавник доручає Організації здійснювати управління на колективній основі його майновими авторськими правами на твори, перелік яких додається до цього Договору, а саме дозволяти від імені Видавника використання творів користувачами, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання способам, передбаченими п.2.2. даного Договору.

Відповідно до п.2.2. Договору, Організація здійснює управління майновими авторськими правами Видавника і збирання винагороди за використання творів наступними способами:

- публічне виконання;

- публічне сповіщення;

- відтворення в домашніх умовах, за допомогою відповідного обладнання і матеріальних носіїв (приватна копія).

Даний Договір не поширюється на будь-які інші способи використання творів, доручених Організації у колективне управління, крім вищезазначених.

Пунктом 3.2.7. Договору встановлено, що у разі виявлення порушень майнових прав, Видавник надає Організації необхідні повноваження для захисту прав та здійснення представництва інтересів Правовласника в суді, а саме:

- фіксація фактів порушення вищезазначених прав і (або) неправомірно використання творів з Каталогу;

- попереднє досудове врегулювання порушень майнових прав Видавника;

- здійснення представництва інтересів Видавника у суді, а також, за необхідністю, в апеляційній та касаційній інстанції, Верховному суді України при розгляді справи за позовними заявами, для чого Видавник наділяє Організацію всіма правами передбаченими чинним законодавством України для позивача в процесі.

Для забезпечення вищезазначеного, Видавник зобов'язується надати необхідну інформацію і (або) необхідну документацію щодо відповідної позовної заяви, у тому числі забезпечити довіреностями представників Організації для виконання даного пункту Договору.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31 грудня 2012 року, а в частині зобов'язань по надання звітів, розподілення та виплати зібраної винагороди - до їх повного виконання сторонами (п.9.1. Договору).

Додатковою угодою №10 від 12.12.2013р. до вищенаведеного договору, сторони дійшли продовжити термін дії договору про управління майновими авторськими правами до 31.12.2014р.

Додатковою угодою №14 від 12.12.2014р. до вищенаведеного договору, сторони дійшли продовжити термін дії договору про управління майновими авторськими правами до 31.12.2015р.

Додатковою угодою №15 від 22.12.2015р. до вищенаведеного договору, сторони дійшли продовжити термін дії договору про управління майновими авторськими правами до 31.12.2016р.

Додатковою угодою №17 від 01.12.2016р. до вищенаведеного договору, сторони дійшли продовжити термін дії договору про управління майновими авторськими правами до 31.12.2014р.

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що 08.07.2015р. представником приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" Стрижаком Владиславом Павловичем була проведена фіксація фактів використання музичних творів у барі "ІНФОРМАЦІЯ_2", за адресою: АДРЕСА_1, в якому господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_1

Фіксація була проведена як шляхом складання відповідного акту фіксації, так і проведенням відеозапису використання Відповідачем музичних творів.

За результатами проведених представником ПО ОКУАСП дій була проведена перевірка на предмет наявності прав на використані Відповідачем музичні твори у правовласників, правами яких управляє приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами".

Внаслідок зазначеної перевірки було виявлено, що майнові авторські права на музичний твір: "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_9), належать та належали під час проведення фіксації ТОВ "МУН РЕКОРДС".

На вимогу позивача, відповідач не надав доказів отримання дозволів щодо використання майнових авторських прав для публічного виконання зазначених музичних творів.

Як стверджує позивач, використання відповідачем зазначеного музичного твору у власній господарській діяльності відбулося без дозволу належного правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушені авторські права товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс", передбачені вимогами п.а, ст.50 ЗУ "Про авторське право і суміжні права".

З врахуванням того, що відповідач без належного дозволу здійснював незаконне використання музичних творів, чим вчинив порушення майнових авторських прав товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс", у зв'язку з чим приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулась до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема припинення дії, яка порушує право.

Як передбачено ст.1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон), виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав.

Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація. У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною 2 статті 32 цього ж Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) суб'єктами авторського права є автори творів, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

За змістом п.5 ч.1 ст.8 Закону об'єктами авторського права у т.ч. є музичні твори з текстом і без тексту.

Згідно ч.1, 2 ст.11 Закону первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору, авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Частиною 1 ст.15 Закону встановлено, що майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч.1 ст.31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст.15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно із ст.45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління.

Статтею 46 Закону визначено, що суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав може доручити управління своїми майновими правами повіреному на підставі укладеного з ним договору доручення, здійснюючи управління майновими правами, ця особа діє у межах повноважень, переданих їй суб'єктом авторського права і (або) суміжних прав.

Положеннями ч.1, 2, 5 ст.47 Закону визначено, що суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління; організації колективного управління створюються суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав та мають статус юридичної особи згідно із законом; суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть також доручати управління своїми майновими правами на колективній основі відповідним державним організаціям, установчі документи яких передбачають здійснення таких функцій.

Частиною 4 ст.48 Закону встановлено, що організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Пунктом 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" наголошено на тому, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб.

Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

У пункті 29 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Судом було встановлено, що відповідачем без відповідного дозволу або погодження з позивачем, без сплати відповідної авторської винагороди, використовувався зазначений музичний твір, чим було порушено права товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс" як Ліцензіата цих виключних прав.

При цьому, відповідачем не було надано доказів на підтвердження наявності у нього будь-яких угод щодо використання зазначеного твору, а отже, таке використання відбулось відповідачем з порушенням вимог Закону України "Про авторське право та суміжні права" та без сплати відповідної авторської винагороди.

Поряд з цим, суд зазначає, що у відповідності листа Вищого господарського суду України від 06.07.2017 №07.01-11/1085/17, згідно з пунктом "г" частини другої статті 52 Закону суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення (абзац третій підпункту 51.3 пункту 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Водночас відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Наразі такі зміни до Закону не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у наведеному приписі Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації, пов'язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн.

При визначенні розміру компенсації, яку приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" просить суд стягнути в примусовому порядку, останній вважає, що співмірним її розміром за вищевказані правопорушення є 10 мінімальних заробітним плат (32 000грн.) (10 мінімальних заробітних плат 10х3200).

Вирішуючи питання щодо стягнення компенсації та її розміру, суд враховує наступне:

За приписом статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

У підпункті 51.3 пункту 51 вищевказаної постанови від 17.10.2012 №12 йдеться про те, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Разом з тим, згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016р., цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Пунктом 3 вказаних положень Закону установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн.

Таким чином, суд вважає, що мінімальна заробітна плата, яка на момент прийняття рішення становить 3200грн., не може бути застосована, як розрахункова велична для визначення розміру компенсації за порушення авторських прав.

В даному випадку вона повинна бути застосована у вищевказаному розмірі -1 600 грн.

З урахуванням вищевикладеного, а також з огляду вищевказаних приписів Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII від 06.12.2016р., суд вважає обґрунтованим та достатнім розмір компенсації у вигляді 16 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням правової позиції, висловленої ЄСПЛ при розгляді справи "Серявін проти України", а саме те, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 р.). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003р.).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам та запереченням учасників судового процесу, надано можливість їх представникам в судовому засіданні обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", що діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс", є доведеними та обґрунтованими, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає компенсація за незаконне використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець "ОСОБА_9"), що складає 10 мінімальних заробітних плат в мінімальному розмірі в сумі 16 000,00 грн.

Відповідно до приписів ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 689,00 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на поточний рахунок приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. №23, оф. №916, код ЄДРЮОФОПГФ 37396151, п/р 2453 в АТ "Укрексімбанк", м. Київ, МФО 322313) в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс" (03087, м. Київ, вул. Іскрівська/Міцкевича, буд. №9/9, код ЄДРЮОФОПГФ 36883133) компенсацію за незаконне використання твору у сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. та витрати на оплату судового збору у сумі 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17 липня 2017 р.

Головуючий суддя О.В. Цісельський

Судді І.А. Малярчук

Ю.М. Щавинська