ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 рокуСправа № 5004/715/11
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Панової І.Ю.,
Погребняка В.Я.,
за участю представників сторін:

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - Міхай - Седової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та Арбітражного керуючого Михайловського С.В. на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 у справі №5004/715/11 Господарського суду Волинської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміна-Волинь" про визнання банкрутом, -

в с т а н о в и в:

Постановою господарського суду Волинської області від 11.01.2017 року у справі №5004/715/11 (суддя Кравчук А.М.) припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміна-Волинь" та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Михайловського С.В., визнано банкрутом ТОВ "Аміна-Волинь", відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 11.01.2018 року, скасовано арешти та інші обмеження, накладені на майно товариства з обмеженою відповідальністю "Аміна-Волинь", ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Михайловського С.В., припинено повноваження органів управління ТОВ "Аміна-Волинь" щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, повноваження власника майна та їх виконання покладено на ліквідатора, протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора посадовим особам банкрута передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності ліквідатору, зобов'язано ліквідатора під час проведення ліквідаційної процедури використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, закрити. Залишки коштів на цих рахунках перерахувати на основний рахунок боржника, невідкладно прийняти до свого відання майно боржника, забезпечити його збереження, виконувати функції з управління та розпорядження майном банкрута, здійснити його інвентаризацію та оцінку, аналіз фінансового становища банкрута, виконувати повноваження керівника (органів управління), формувати ліквідаційну масу, реалізовувати майно для задоволення вимог кредиторів у порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом, тощо.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 (колегія суддів: Демидюк О.О. - головуючий, Савченко Г.І., Павлюк І.Ю.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміна-Волинь" задоволено, постанову господарського суду Волинської області від 11.01.2017 року скасовано, в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Михайловського С.М. про припинення процедури розпорядження майном ТОВ "Аміна-Волинь", визнання ТОВ "Аміна-Волинь" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури - відмовлено, справу №5004/715/11 направлено на розгляд до господарського суду Волинської області на стадію процедури розпорядження майном.

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та арбітражний керуючий Михайловський С.В. звернулись до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просять постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 скасувати, а постанову господарського суду Волинської області від 11.01.2017 залишити в силі, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Волинської області від 11.04.2011 року, порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Аміна-Волинь", введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Аміна-Волинь", розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дуплику П.Г.

Ухвалою суду першої інстанції від 27.10.2011 року визнано грошові вимоги наступних кредиторів боржника: ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції, ПАТ "Креді Агріколь Банк", ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення "Луцька регіональна дирекція", ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління, ПАТ "Український інноваційний банк" в особі Луцького центрального відділення, а також затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Аміна-Волинь".

Ухвалою суду першої інстанції від 27.11.2014 року призначено розпорядником майна ТОВ "Аміна-Волинь" арбітражного керуючого Михайловського С.В., зобов'язано арбітражного керуючого Дуплику П.Г. передати новому розпоряднику майна ТОВ "Аміна-Волинь" всі без виключення документи та матеріали, зібрані та сформовані під час провадження у справі, строк процедури розпорядження майном ТОВ "Аміна-Волинь" встановлено до 11.05.2015 року, зобов'язано розпорядника майна Михайловського С.В. здійснити інвентаризацію майна товариства, провести аналіз щодо виявлення ознак неплатоспроможності боржника та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства ТОВ "Аміна-Волинь", подати зазначені документи на розгляд та погодження комітету кредиторів.

16.03.2015 року до господарського суду Волинської області надійшла заява ТОВ "Альба Транс" та приватного підприємця ОСОБА_12 із пропозицією виступити інвесторами у справі про банкрутство ТОВ "Аміна-Волинь".

16.03.2015 року на засіданні комітету кредиторів боржника було вирішено, зокрема, відмовити ТОВ "Альба Транс" та підприємцю ОСОБА_12 в проведенні санації боржника та перейти до процедури ліквідації ТОВ "Аміна-Волинь".

08.04.2015 року розпорядник майна Михайловський С.В. звернувся до господарського суду Волинської області з клопотанням про припинення процедури розпорядження майном ТОВ "Аміна-Волинь", визнання ТОВ "Аміна-Волинь" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на підставі рішення комітету кредиторів від 16.03.2015 року.

22.09.2015 року на засіданні комітету кредиторів боржника вирішено, зокрема, затвердити кандидатуру арбітражного керуючого Михайловського С.В. на призначення ліквідатором у справі про банкрутство ТОВ "Аміна-Волинь".

01.10.2015 року арбітражний керуючий Михайловський С.В. звернувся до господарського Волинської області суду з клопотанням про призначення його ліквідатором ТОВ "Аміна-Волинь".

Приймаючи постанову про визнання ТОВ "Аміна-Волинь" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, суд першої інстанції послався на те, що за результатами фінансового аналізу встановлено неспроможність боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами протягом встановленого для їх погашення строку у зв'язку з незадовільним фінансовим станом, зменшенням обсягу власного капіталу, відсутністю обсягу власних обігових коштів. У звіті розпорядника майном боржника підтверджено неплатоспроможність підприємства. Також суд першої інстанції врахував рішення комітету кредиторів від 16.03.2015 року про введення ліквідаційної процедури стосовно боржника, заяву розпорядника майна, відсутність заяв щодо санації або укладення мирової угоди у справі та призначив ліквідатором боржника арбітражного керуючого Михайловського С.В.

Скасовуючи постанову про визнання боржника банкрутом, суд апеляційної інстанції послався на те, що судом першої інстанції не було досліджено фінансове становище боржника, не з'ясовувався актив та пасив боржника, тобто фактично не було встановлено ознак неплатоспроможності, а за основу прийнятого рішення було взято до уваги лише позицію комітету кредиторів про визнання боржника банкрутом та перехід до ліквідаційної процедури від 16.03.2015 року. Окрім цього, судом не надано оцінки звіту арбітражного керуючого про фінансово-майновий стан боржника, судом не було проведено аналізу відповідності звіту фінансово-господарської діяльності боржника вимогам Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства, ознак дій з приховування банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 року №14 (із змінами і доповненнями), а із протоколу засідання комітету кредиторів від 16.03.2015 року, на якому було прийнято рішення про визнання ТОВ "Аміна-Волинь" банкрутом, не вбачається, що комітетом кредиторів розглядався та погоджувався аналіз щодо виявлення ознак неплатоспроможності боржника та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства ТОВ "Аміна-Волинь".

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Ліквідація - припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при проведенні процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, створений відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 8 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надання згоди на укладення арбітражним керуючим значних угод боржника чи угод боржника, щодо яких є зацікавленість. Рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори, кількість голосів яких визначається відповідно до частини четвертої цієї статті.

Отже, подання клопотання про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури належить до компетенції комітету кредиторів.

Завдання підсумкового засідання суду полягає в з'ясуванні ознак банкрутства для визначення наступної судової процедури, на підставі клопотання комітету кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Застосування до боржника ліквідаційної процедури надає можливість задовольнити повністю або частково борги перед кредиторами відповідно до ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постанова суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є за своєю правовою природою судовим рішенням, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Отже, при винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури має бути встановлено неоплатність боржника. Для цього, суд повинен з'ясувати майновий стан боржника, наявність або відсутність у боржника ознак банкрутства, зокрема: наявність непогашених, визнаних судом грошових вимог кредиторів; перевищення грошових зобов'язань боржника над його майном, порівнявши та встановивши недостатність майна для задоволення вимог кредиторів (неспроможність); незадовільний результат застосування заходів фінансового оздоровлення боржника.

Відомості про актив боржника на час визнання боржника банкрутом можуть міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово-майновий стан боржника, який повинен бути наданий комітету кредиторів та на основі якого комітет кредиторів вирішує питання про введення наступної судової процедури.

Тільки наявність усіх перерахованих ознак дає суду підстави для визнання боржника банкрутом.

Прийняття рішення про доцільність визнання боржника банкрутом, незважаючи на клопотання комітету кредиторів, є прерогативою господарського суду, відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Переглянувши справу в апеляційному порядку згідно ст.ст. 99,101 ГПК України, суд апеляційної інстанції встановив, що при прийнятті рішення про визнання ТОВ "Аміна-Волинь" банкрутом, судом першої інстанції не було надано повної правової оцінки фінансово-майновому стану боржника, не встановлено неоплатність боржника, не з'ясовано наявності або відсутності у боржника ознак банкрутства, зокрема, судом не було встановлено наявність непогашених та визнаних судом грошових вимог кредиторів; актив та пасив боржника, а також їх співвідношення, не досліджено перевищення грошових зобов'язань боржника над його майном, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів (неспроможність) та не встановлено незадовільний результат застосування заходів фінансового оздоровлення боржника. При цьому, за основу прийнятого судового рішення було взято до уваги лише позицію комітету кредиторів на засіданні від 16.03.2015 року про визнання боржника банкрутом та перехід до ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розпорядник майна зобов'язаний, зокрема, аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках.

Аналіз фінансово-господарської діяльності на стадії розпорядження майном боржника має на меті з'ясування можливості відновлення платоспроможності боржника з метою переходу до процедури санації.

Як встановив суд апеляційної інстанції, із протоколу засідання комітету кредиторів від 16.03.2015 року, на якому було прийнято рішення про визнання ТОВ "Аміна-Волинь" банкрутом, не вбачається, що комітетом кредиторів розглядався та погоджувався аналіз щодо виявлення ознак неплатоспроможності боржника та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства ТОВ "Аміна-Волинь".

Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2015 року до господарського суду Волинської області звернулись ТОВ "Альба Транс" та приватний підприємець ОСОБА_12, із заявою виступити інвесторами ТОВ "Аміна-Волинь".

Судом апеляційної інстанцій було встановлено, що заява ТОВ "Альба Транс" та приватного підприємця ОСОБА_12, щодо спільної санації боржника судом першої інстанції розглянута не була.

Водночас, суд першої інстанції зазначив про відсутність заяв щодо санації боржника.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що розпорядник майна Михайловського С.М. звернувся до господарського суду із відповідним клопотанням про визнання ТОВ "Аміна-Волинь" банкрутом в порушення вимог ч. 8 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки таким правом звернення до суду наділений комітет кредиторів боржника. Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки вказаній обставині та залишив поза увагою вказане порушення.

Завдання підсумкового засідання суду полягає у з'ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження по справі, виходячи з клопотання комітету кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається судом.

Отже, взявши до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про передчасність визнання судом першої інстанції ТОВ "Аміна-Волинь" банкрутом з відкриттям ліквідаційної процедури, оскільки висновок суду про доцільність введення стосовно боржника ліквідаційної процедури зроблений без повного аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, без з'ясування наявності або відсутності у боржника ознак банкрутства, активу та пасиву боржника, без встановлення непогашених та визнаних судом грошових вимог кредиторів, тобто, за відсутності належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність можливості відновити платоспроможність боржника та погасити вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури. У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції скасував постанову суду першої інстанції про визнання боржника ТОВ "Аміна-Волинь" банкрутом.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням вищезазначеного, виходячи із меж перегляду справи касаційною інстанцією, встановлених ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких правова оцінка обставин та достовірності доказів є виключно прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів прийшла до висновку, що постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 у справі №5004/715/11, якою скасовано постанову господарського суду Волинської області від 11.01.2017, прийнята у відповідності до фактичних обставин справи та з дотриманням вимог чинного законодавства, тому підстави для її скасування відсутні.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що провадження у справі про банкрутство ТОВ "Аміна-Волинь" порушено ухвалою господарського суду Волинської області від 11.04.2011 року, тому суду першої інстанції при вирішенні питання про перехід до ліквідаційної процедури слід було застосовувати положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, яка діяла на момент порушення провадження у справі до набрання чинності з 19.01.2013 року змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, які викладені в оскаржуваній постанові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та арбітражного керуючого Михайловського С.В. залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 у справі №5004/715/11 залишити без змін.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Панова І.Ю.
Погребняк В.Я.