УХВАЛА

10.07.2017Справа № 910/7400/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРАЛІЯ МВ»

до Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К.Заболотного НАН України

про визначення суми відшкодування земельного податку

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Войчук В.А. за довіреністю від 07.06.2017;

від відповідача: Щербакова С.М. за довіреністю № 1 від 06.02.2017;

Подлящук О.П. за довіреністю № 105-89/01 від 03.02.2017.

Вільний слухач: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРАЛІЯ МВ» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К. Заболотного НАН України (далі - відповідач) про визначення площі в розмірі 2242 кв.м. як частину земельної ділянки (кадастровий номер 8 000 000 000:79:122:0011) яку використовували і використовують власники окремих об'єктів нерухомого майна ТОВ «АРАЛІЯ МВ», ТОВ «Компанія Система» та ТОВ «Телесистеми України» відповідно до Договору № 1-В від 04.01.2016, з моменту укладення даного договору, а також визначити відповідно суму в розмірі 104 994, 05 грн. як відшкодування витрат по сплаті земельного податку Товариством з обмеженою відповідальністю «АРАЛІЯ МВ» за повний 2016 рік на користь Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К.Заболотного НАН України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2017 порушено провадження у справі № 910/7400/17, її розгляд призначено на 12.06.2017 року.

12.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України.

Представником відповідача в судовому засіданні 12.06.2017 року подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору ДПІ Голосіївського району ГУ ДФС у м. Києві та Головне управління Держгеокадастру у м. Києві.

Суд відклав розгляд означених клопотань представників позивача та відповідача до встановлення фактичних обставин справи.

В судовому засіданні 12.06.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 26.06.2017 року.

26.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд:

- визнати за позивачем право на набуття у користування земельної ділянки (орієнтовною) площею 0,2242 га, що розташована в межах земельної ділянки площею 4,2593 га кадастровий номер 8 000 000 000:79:122:0011, за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 154, одночасно з іншими власниками об'єктів нерухомого майна по будівлі літера «Д» та пропорційно до належної на праві приватної власності площі 2533,9 м.кв. в будівлі літера «Д» за адресою: 03143, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 151;

- зобов'язати відповідача здійснити дії щодо відмови від постійного користування земельною ділянкою відповідно до фактичного землекористування (орієнтовною) площею 0,2242 га, відведеної для будівництва та обслуговування будівлі літера «Д» по вулиці Заболотного 154 в м. Києві, що є частиною та розташована в межах земельної ділянки площею 4,2593 га, кадастровий номер 8 000 000 000:79:122:0011, за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 154, та повернення землі власнику для наступної передачі земельної ділянки позивачу як власнику приміщень за 2533,9 кв.м. у спільне користування пропорційно до належної на праві приватної власності площі 2533,9 м.кв. в будівлі літера «Д», а саме:

а) узгодити відповідно до виділення для будівництва та фактичного користування місце розташування частини земельної ділянки та розробити технічну документацію з землеустрою щодо розмежування земельної ділянки, провести фактично розмежування та погодити в натурі межі земельної ділянки з встановленням межових знаків відповідно до фактичного землекористування з оплатою їх встановлення спільно з іншими землекористувачами;

б) звернутись до Президії НАН України з заявою про надання згоди на відмову від права постійного користування, згоди на вилучення земельної ділянки з постійного користування, згоди на внесення змін до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 25.05.2005 серія ЯЯ № 392773 з припиненням прав постійного користування;

в) подати власнику земельної ділянки - до Київської міської ради заяву про відмову від права постійного користування земельною ділянкою (площею 0,2242) й подати до власника земельної ділянки - до Київської міської ради заяву про надання згоди на вилучення земельної ділянки (площею 0,2242) з постійного землекористування;

г) звернутися до Кабінету Міністрів України з заявою про надання згоди (дозволу) на вилучення земельної ділянки з постійного землекористування.

Крім того, 26.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Компанія Система» та ТОВ «Телесистеми України».

В судовому засіданні 26.06.2017 року суд відклав розгляд поданих позивачем заяви про зміну предмета позову та клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб до встановлення фактичних обставин справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.06.2017 року в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/7400/17 на 15 днів, в судовому засіданні відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.07.2017 року.

В судовому засіданні 10.07.2017 року судом було розглянуто подану позивачем заяву про зміну предмета позову, та вирішено відмовити у прийнятті означеної заяви до розгляду, враховуючи наступне.

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як на тому наголошено у п. 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом первісного позову є вимога позивача про визначення площі в розмірі 2242 кв.м. як частини земельної ділянки (кадастровий номер 8 000 000 000:79:122:0011) яку використовували і використовують власники окремих об'єктів нерухомого майна, ТОВ «АРАЛІЯ МВ», ТОВ «Компанія Система» та ТОВ «Телесистеми України» відповідно до Договору № 1-В від 04.01.2016 з моменту укладення даного договору, та визначити відповідно суму в розмірі 104 994, 05 грн. як відшкодування витрат по сплаті земельного податку Товариством з обмеженою відповідальністю «АРАЛІЯ МВ» за повний 2016 рік на користь Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К.Заболотного НАН України.

Підставою первісно заявленого позову є договірні відносини між позивачем та відповідачем щодо компенсації земельного податку за Договором № 1-В від 04.01.2016 року. Обґрунтовуючи означені вимоги позивач вказує на те, що відповідач в Додатку № 1 до означеного договору безпідставно і на власний розсуд визначив площу комерційного використання для позивача, тобто фактично самовільно збільшив площу комерційного використання, що є порушенням ст. 20 Земельного кодексу України. Проте, на момент підписання Договору Інститут не мав Додатків до нього, які в силу п. 6.2. є його обов'язковими частинами, і шляхом обману запевнив директора позивача в їх наявності та відповідності чинному законодавству. Після отримання Додатку № 1 до Договору позивач перевірив його та здійснив відповідні консультації з компетентними органами щодо правомірності визначення суми відшкодування земельного податку, в результаті чого було встановлено, що така сума є меншою, ніж вказана у Додатку № 1 до Договору. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією про внесення змін до Додатку № 1 до Договору, проте такі вимоги відповідачем були залишені без задоволення.

Натомість у поданій до суду 26.06.2017 року заяві позивач змінив як предмет позову, так і підстави позову, зазначивши як підставу позову те, що відповідач з власної волі самостійно поділив на групи корпус «Д» та здійснив відчуження об'єктів нерухомості, і з моменту виникнення інших власників об'єктів нерухомого майна на земельній ділянці відповідач згідно з вимогами ст. 120 Земельного кодексу України повинен був відмовитись від відведеної під будівництво та обслуговування корпусу «Д» частини земельної ділянки на підставі ст. ст. 141, 142 Земельного кодексу України. Таким чином, своїми діями відповідач створив перешкоди для позивача у використанні законних прав згідно зі ст. ст. 82, 93 Земельного кодексу України, та заперечує право позивача на набуття та користування земельної ділянки.

Отже, у заяві про зміну предмету позову позивачем одночасно змінені як предмет, так і підстави позову, оскільки ним визначено як підстава позову обставини та факти, які регулюють перехід права користування земельною ділянкою, що суперечить приписам статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

За таких обставин, суд відмовляє позивачу у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову, у зв'язку з чим справа розглядається в редакції первісно заявлених позовних вимог.

Крім того, в судовому засіданні 10.07.2017 року судом відмовлено у задоволенні поданого відповідачем клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору - ДПІ Голосіївського району ГУ ДФС у м. Києві та Головне управління Держгеокадастру у м. Києві.

Так, частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Згідно з п. 1.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

В даному випадку, відповідачем у поданому клопотанні не вмотивовано яким саме чином рішення у даній справі вплине на права та обов'язки ДПІ Голосіївського району ГУ ДФС у м. Києві та Головного управління Держгеокадастру у м. Києві.

Сам по собі факт покладення нормами Податкового кодексу України на ДПІ Голосіївського району ГУ ДФС у м. Києві контролю за своєчасністю, повнотою та правильністю нарахування податку на землю, а також здійснення розрахунку земельного податку на підставі витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, за висновком суду не є тією достатньою підставою в розумінні статті 27 Господарського процесуального кодексу України для їх залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Оцінюючи правову та фактичну складність справи, слід враховувати, зокрема, наявність обставин, що утруднюють розгляд справи; кількість співпозивачів, співвідповідачів та інших учасників процесу; необхідність проведення експертиз та їх складність; участь у справі іноземного елемента та необхідність з'ясування і застосування норм іноземного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи вищевикладене, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Розгляд справи № 910/7400/17 відкласти на 20.07.17 р. о 11:00 год., про що повідомити сторін. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-Б в залі № 2 (корпус Б).

2. Явку повноважних представників сторін для дачі пояснень визнати обов'язковою.

3. Сторонам направити в судове засідання своїх повноважних представників, надавши їм відповідні довіреності, які будуть залучені до матеріалів справи.

Суддя М.Є. Літвінова