РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017Справа №910/5455/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернологістика»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орион-Логістик»

про стягнення 288075 грн.

Суддя Маринченко Я.В

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Постой М.В. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернологістика» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орион-Логістик» про стягнення 288075 грн. заборгованості за договором перевезення вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір перевезення, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався доставити автомобільним транспортом наданий йому позивачем вантаж вантажоодержувачу у кількості 35,100 тон, вартістю 11500 грн. за одну тонну вантажу, проте відповідач належним чином не виконав умови укладеного між сторонами договору, зокрема здійснивши перевезення вантажу у кількості 10,050 тон. У зв'язку з чим позивач просить стягнути на свою користь грошові кошти за не перевезений вантаж у розмірі 288075 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів на подав, разом з тим, через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість прибуття в судове засідання уповноваженого представника у зв'язку із перебування в іншому судовому засіданні.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що ухвалами господарського суду міста Києва від 05.04.2017 та від 13.06.2017 суд зобов'язував позивача подати оригінали документів, долучених до позовної заяви, в той же час, позивачем були залишені поза увагою вимоги суду, крім того, суд зазначає, що у разі неможливості забезпечення присутності уповноваженого представника в судовому засіданні, позивач не був позбавлений права направити витребувані судом документи поштовим відправленням або подати останні через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва. Разом з тим, суд зазначає, що явка представників позивача в судове засідання, судом обов'язковою не визнавалась.

За таких обставин, з метою недопущення затягування судового розгляду даної справи та з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернологістика» про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що між сторонами дійсно було укладено договір перевезення за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання із перевезення наданих позивачем вантажів. Разом з тим, в укладеному між сторонами договорі не було визначено будь-яких даних щодо кількості вантажу, його вартості та інших даних, на які посилається позивач у своїй позовній заяві.

Крім того, відповідач зазначив, що умовами п.4.1 договору визначено, що вартість перевезення вантажу окремо погоджується сторонами у додатку до договору, проте позивачем не додано жодних документів, які б підтверджували кількість та вартість вантажу. Також відповідач підтвердив, що за період дії укладеного між сторонами договору, здійснював перевезення наданого позивачем вантажу на загальну суму 153390,25 грн., на підтвердження чого долучив до матеріалів справи акт здачі-прийняття робіт та реєстр товарно-транспортних накладних. Разом з тим зазначив, що позивачем до теперішнього часу не оплачені надані відповідачем послуги з перевезення.

На підставі викладеного відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Орион-Логістік» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зернологістика» (замовник) було укладено Договір перевезення №20/04/2016-1, відповідно до умов якого перевізник бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом наданий йому замовником вантаж з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж вантажоодержувачу. Замовник бере на себе зобов'язання сплатити за перевезення вантажу обумовлену плату. Місце навантаження та розвантаження визначаються в додатку до даного договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, тип вантажу, тип рухомого складу, спосіб завантаження, найменування вантажовідправника і вантажоодержувача, пункт відправлення (завантаження) та пункт призначення (розвантаження) вантажу, час відправлення вантажу обумовлюються замовником у замовленні та вказуються у транспортній накладній. Замовлення подається замовником у письмовому вигляді та підлягає погодженню сторонами.

Згідно з п.п.2.1, 2.2 Договору перевізник зобов'язаний забезпечити подачу транспортних засобів під завантаження в обумовлений строк, згідно замовлень в справному технічному стані.

Забезпечувати збереження вантажу з моменту його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу.

Пунктом 2.5 Договору визначено, що перевізник зобов'язаний після виконання перевезення підготувати та передати замовнику акт виконаних робіт (послуг).

У відповідності до п.п.3.1. 3.2 Договору, замовник зобов'язаний забезпечити належне оформлення транспортних документів та супровідної документації на вантаж, що перевозиться.

Завчасно підготувати вантаж до перевезення: затарити, замаркувати, згрупувати по вантажоодержувачах (місцях розвантажування). Пакування вантажу має забезпечувати його збереження при транспортуванні.

Згідно з п.3.4 Договору, замовник зобов'язаний підписати і відправити перевізнику факсом та поштою підписаний акт виконаних робіт, протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання оригіналу від перевізника.

Замовник зобов'язаний своєчасно та повністю оплачувати перевезення у погодженому сторонами розмірі та троки (п.3.6 Договору).

Відповідно до п.4.1 Договору, вартість перевезення вантажу погоджується сторонами у додатку до даного договору.

Згідно з п.4.2 Договору, розрахунки між перевізником і замовником здійснюються шляхом оплати на поточний рахунок перевізника якщо інше не погоджено сторонами у замовленні.

Датою виконання перевезення є дата, вказана в акті виконаних робіт (послуг). У випадку відсутності акту виконаних робіт з будь-яких причин, датою виконання перевезення вважається дата перевезення що зазначена у будь-якому іншому документі, що може підтвердити факт виконання робіт (ТТН тощо).

За умовами п.8.1 Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та діє до 31.12.2016 (п.8.2 Договору).

Згідно з п.8.3 Договору, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору ні одна із сторін не зажадає розірвання (переукладення) договору чи зміни його окремих умов, цей договір визнається продовженим на цих же умовах на кожен наступний календарний рік, без укладення письмової додаткової угоди про продовження терміну дії.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, що в разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з п.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно з приписами ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

За частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, позивач стверджує, що відповідачем неналежним чином виконані зобов'язання за договором, зокрема не здійснено перевезення вантажу у кількості 25,050 тон на загальну суму 288075 грн.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В той же час, матеріали справи не містять жодних додатків до договору, які б у відповідності до п.4.1 Договору підтверджували кількість належного до перевезення вантажу та вартість такого перевезення.

Разом з тим, наявний в матеріалах справи Акт здачі прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000075 від 10.05.2016 та Реєстр Товарно-транспортних накладних до Акту здачі-прийняття робіт №ОУ-0000075 від 10.05.2016 лише підтверджує факт належного виконання відповідачем умов договору на суму 153390,25 грн. Оскільки вказаний акт підписано уповноваженими представниками обох сторін та скріплений відповідними печатками підприємств і не містить жодних зауважень чи заперечень.

В той же час, самі лише твердження позивача щодо невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору, без достатнього документального підтвердження, судом не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування власних доводів, зокрема які б фіксували або підтверджували факт порушення відповідачем укладеного між сторонами договору.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 10.07.2017

Суддя Я.В. Маринченко