ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 Справа № 917/832/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", вул. І. Федорова, 32-а, м. Київ, 03038

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус", вул. Європейська, 225, м. Полтава, 36003

про стягнення 10 534 грн. 40 коп.

Суддя Семчук О.С.

Представники :

від позивача : не з'явилися;

від відповідача : не з'явилися.

13.07.2017 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПАТ "СК "УСГ") до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" (далі - ПАТ "СК "Статус") про стягнення 10 534,40 грн.

Позивач представництво у судове засідання не забезпечив, надіслав суду клопотання № ДККА-34571 від 07.07.2017 р. (вх. № 8646 від 11.07.2017 р.) про розгляд справи за відсутності його представника та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач представництво у судове засідання вдруге не забезпечив, вимог суду не виконав, про причини не повідомив. Останній відповідно до 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Транспортний засіб "PEUGEOT 206", державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ "ІЛТА" (далі - страхувальник) було застраховано у ПАТ "СК "Українська страхова група" (далі - позивач) згідно з Додатком до генерального договору добровільного страхування № 28-0199-01407/1090 від 23.10.2013 р..

03.02.2014 р. о 15 год. 50 хв. у м. Миколаїв по вул. Чигрина пр. Жовтневий відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "ИЖ 2717", державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу "PEUGEOT 206", державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ "ІЛТА" під керуванням водія ОСОБА_3.

Факт скоєння ДТП підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 9344333 (копія наявна у матеріалах справи).

В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб "PEUGEOT 206", державний номерний знак НОМЕР_1.

11.02.2014 року страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

ПАТ "СК "УСГ" на виконання умов Договору № 28-0199-01407/1090 від 23.10.2013 р., на підставі рахунку-фактури № ФМиЗУ-000043 від 04.02.2014 р., страхового акту № ДККА-34571 від 24.02.2014 р. та розрахунку до нього, перерахувала на рахунок визначений страхувальником суму страхового відшкодування у розмірі 10 534,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3923 від 26.02.2014 р..

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона у справі № 666/1271/14-п від 04.03.2014 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП 03.02.2014 р..

Цивільна відповідальність власника автомобіля "ИЖ 2717", державний номерний знак НОМЕР_2 на момент ДТП, була застрахована у ПАТ "СК "Статус", № полісу АС/7329859, що станом на 03.02.2014 р. був діючим.

Враховуючи приписи ст. 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. 525, ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору страхування.

Відносини у сфері страхування регулюються ЦК України, Законом України "Про страхування" та іншими актами цивільного законодавства.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПАТ "СК "УСГ" перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобіля "ИЖ 2717", державний номерний знак НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "ИЖ 2717", державний номерний знак НОМЕР_2, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу була застрахована ПАТ СК "Статус" на підставі полісу № АС/7329859.

Додатком до генерального договору страхування № 28-0199-01407/1090 від 23.10.2013 р. передбачено, що франшиза по ризику "ДТП у разі наявності права регресу до винної третьої особи" - становить 0,00 грн..

Згідно пункту 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи..

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем була сплачена потерпілій особі вартість відновлювального ремонту автомобіля "PEUGEOT 206", державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 10 534,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи визначені додатком до генерального договору страхування № 28-0199-01407/1090 від 23.10.2013 р. розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, відповідач був зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 10 534,40 грн.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 3 частини першої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджені поданими доказами та відповідають нормам матеріального права, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до статті 49 ГПК України, судові витрати в частині сплати судового збору, понесені позивачем, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" (вул. Європейська, 225, м. Полтава, 36003, ідентифікаційний код юридичної особи 31201694) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (вул. І.Федорова, 32-а, м. Київ, 03038, ідентифікаційний код юридичної особи 30859524, р/р в АБ "Укргазбанк", МФО 320478) - 10 534,40 грн. суму страхового відшкодування та 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.07.2017 р..

Суддя О.С. Семчук