ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" липня 2017 р.Справа № 924/558/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства „Укртелеком в особі Хмельницької філії ПАТ „Укртелеком, м. Хмельницький

до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради,

м. Славута Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Славутської міської ради, м. Славута Хмельницької області

про стягнення 73087,37 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 12.12.2016 р.

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 24.05.2017 №24.01-45/2356

від третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області: не зявився

від третьої особи Славутської міської ради: ОСОБА_3 за довіреністю від 23.03.2016 р. №04-29/667; ОСОБА_4 за довіреністю від 06.07.2017 р. №04-29/1362

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 73087,37 грн. з відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання з 01.09.2016 р. по 31.12.2016 р. телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що понесені позивачем витрати відповідачем за рахунок державних субвенцій не відшкодовані. При цьому посилається на ст. 92 Конституції України, ст. ст. 11, 96, 509, 525, 526, 617, 625 КЦК України, ст. ст. 193, 218 ГК України, ст. ст. 48, 89, 97, 102 Бюджетного кодексу України, ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 6 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 9 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ст. 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 52 Закону України "Про прокуратуру", п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ №295 від 11.04.2012 р., п. 2 постанови КМУ №256 від 04.03.2002 р. "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", п. 3 зазначеного Порядку, п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 р. №117.

У письмових запереченнях на доводи відповідача (від 07.07.2017 р.) спростовує посилання відповідача на відсутність обов'язку відшкодовувати кошти за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів міста Славута через відсутність коштів та неукладення договору, на ненадання позивачем належних та допустимих доказів, порушення відповідачем прав та інтересів позивача, посилаючись на положення ст. ст. 11, 509, 525, 526 ЦК України, ст. 174 ГК України, ст. ст. 48, 86, 89, 97, 102 Бюджетного кодексу України, ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 за № 295, п. п. 2, 3, 6, 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 № 117, рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, від 28.09.2006 №384.

З огляду на зазначені норми стверджує, що зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. При цьому законодавством не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі. Вважає, що зобов'язання відповідача відшкодувати позивачу кошти за послуги надані пільговим категоріям населення виникло із закону, тому укладення договору у даному випадку не є обов'язковим. Зауважує, що позивач вживав заходів щодо укладення із відповідачем договору про відшкодування коштів за телекомунікаційні послуги надані пільговикам, але відповідач відмовився від укладення цього договору.

Зазначає, що на відповідача як на уповноважений орган покладено обов'язок щомісяця: звіряти інформацію, що міститься в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. №117, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводити розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складати: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають пільги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

Вважає, що будучи головним розпорядником коштів місцевого бюджету, відповідач зобов'язаний здійснити розрахунки з позивачем - який є постачальником послуг, на підставі поданих позивачем щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. Однак витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.09.2016 по 31.12.2016, відповідачем не відшкодовані, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 73087,34 грн., що підтверджується звітом форми "2-пільга".

Відповідач у відзиві на позов (від 23.06.2017 р. №24.01-45/2858) та повноважний представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують, вважають позов безпідставним та необґрунтованим та таким що не доводить порушення прав позивача зі сторони відповідача. При цьому, посилаючись на ст. 102 Бюджетного кодексу України, зазначають, що у додатку № 7 "Міжбюджетні трансферти (інші дотації та субвенції) з Державного бюджету України місцевим бюджетам на 2016 рік" Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено для місцевих бюджетів субвенцію з держбюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Наголошує, що видатки на пільги окремим категоріям громадян з послуг зв'язку відносяться до делегованих державних повноважень, тобто тих, які держава доручає здійснювати на місцях органам місцевого самоврядування і відповідно повинна забезпечити їх фінансовими ресурсами. Джерело фінансування таких видатків закріплено ч. 6 статті 63 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ч. 2 статті 83 Бюджетного кодексу України, а саме - кошти державного бюджету, що передаються у вигляді субвенцій та затверджуються у Законі про Державний бюджет України для кожного відповідного місцевого бюджету відповідно до Бюджетного кодексу України.

З огляду на положення п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 4.03.2002 р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" вказує, що на місцеві бюджети перекладається фінансування даної категорії соціальних пільг без надання необхідних коштів. Стверджує, що внесені зміни порушують частину 3 ст. 143 Конституції України. При цьому посилається також на положення ст. ст. 61, 64, 67 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 7, 48, 82, 83, 85, 89, 91 Бюджетного кодексу України.

Пояснює, що за відсутності коштів (субвенції із державного бюджету) на фінансування пільг окремим категоріям громадян з послуг зв'язку договір про відшкодування пільг по абонентній платі за користування індивідуальними квартирними телефонами та встановлення квартирних телефонів пільговій категорії населення на 2016 рік між позивачем та розпорядником коштів - відповідачем укладений не був, а тому договірних зобов'язань не виникало. Договір та акти звіряння розрахунків відповідач не підписував, тому що власних коштів на своїх рахунках не має.

Щодо посилань позивача на лист Міністерства фінансів України від 30.06.2011 № 31-07310-10-24/16584, з огляду на ст. 147 Конституції України, ст. 178 Господарського кодексу України, зауважує, що відповідач (суб'єкт господарювання) відповідно до закону (Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256) мав надавати послуги (управління бюджетними коштами) за наявності у нього такої можливості, проте не міг надати ці послуги у зв'язку відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області повноважного представника у судове засідання не направила, письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог не надала, причини не повідомила.

Повноважні представники третьої особи - Славутської міської ради у судовому засіданні та третя особа у поясненнях (від 07.07.2017 р. №04-29/1366) просять відмовити у задоволенні позову. Посилаючись на положення ст. ст. 97, 102 Бюджетного кодексу України, п. п. 2, 4, 9-11 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256, зазначає, що право окремих категорій громадян на надання пільг з послуг зв'язку гарантується та фінансується державою за рахунок коштів державного бюджету шляхом надання відповідним місцевим бюджетам субвенцій на здійснення державних програм соціального захисту. Повідомляє, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" така субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам не передбачена. З огляду на положення ст. 143 Конституції України, ст. ст. 61, 64, 67 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 7, 48, 82, 83, 85, 89, 91 Бюджетного кодексу України, зазначає, що оскільки з 2016 року у бюджеті міста відсутні додаткові джерела надходжень та нормативи відрахувань по окремих податках і зборах не збільшувалися, то і підстав для фінансування таких видатків не було.

Вказує, що видатки на надання пільг з послуг зв'язку відносяться до делегованих державних повноважень, тобто тих, які держава доручає здійснювати на місцях органам місцевого самоврядування, і відповідно повинна забезпечити їх фінансовими ресурсами - з державного бюджету, що передаються у вигляді субвенцій та затверджуються у законі про Державний бюджет України для кожного відповідного місцевого бюджету відповідно до Бюджетного кодексу України (ст. 63 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 83 Бюджетного кодексу України).

Вважає, що оскільки, надані послуги зв'язку повинні оплачуватись лише після надходження коштів субвенції з держбюджету, то відсутність фінансування по цій субвенції свідчить про те, що даний борг не є місцевим, а державним. Звертає увагу на принцип самостійності різних рівнів бюджетів, закріплений у ст. 7 Бюджетного кодексу України

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Публічним акціонерним товариством „Укртелеком в особі Хмельницької філії ПАТ „Укртелеком за період із 01.09.2016р. по 31.12.2016р. надавались телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Славута, які підпадають під дію Законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, „Про жертви нацистських переслідувань, „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист, „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, „Про охорону дитинства та „Про прокуратуру.

Позивачем надані розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг у вересні-грудні 2016 р. разом зі списками громадян, які відповідно до законодавства мають пільги, а також яким у вказаний період надавались позивачем телекомунікаційні послуги (форми №2-пільга) (компенсуючий орган 000012 міське управління соціального захисту населення), зокрема, за вересень 2016 р. - на суму 18303,04 грн., за жовтень 2016 р. - на суму 19064,76 грн., за листопад 2016 р. - на суму 17170,55 грн., за грудень 2016 р. - на суму 18549,02 грн., які направлялись позивачем на адресу відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи супровідними листами, реєстрами відправленої кореспонденції, фіскальними чеками, повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Листом від 31.01.2017 р. №2401-45/503 управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради відмовилося від укладення договору про розрахунки за надані послуги звязку на 2017 рік, мотивувавши відсутністю бюджетних асигнувань на оплату передбачених ним послуг.

Листом від 25.04.2017 р. №2401-45/2146 управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради повідомило позивача про те, що Законом України „Про Державний бюджет України на 2017 рік не передбачено для місцевих бюджетів субвенцію з держбюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку.

У довідці, підписаній представниками та скріпленій печатками Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради та ПАТ "Укртелеком", від 07.07.2017 р. щодо звіряння розрахунків за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню міста Славута за період з 01.09.2016 р. по 01.01.2017 р. сторони підтвердили обсяги надання послуг пільговим категоріям населення за вересень 2016 р. - на суму 18303,04 грн., за жовтень 2016 р. - на суму 19064,76 грн., за листопад 2016 р. - на суму 17170,55 грн., за грудень 2016 р. - на суму 18549,02 грн.

У зв'язку з несплатою наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 73087,37 грн. боргу по відшкодуванню витрат за наданні телекомунікаційні послуги.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 63 Закону України „Про телекомунікації та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 р., споживачами, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України; установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу, „Про жертви нацистських переслідувань, „Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус, "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", „Про охорону дитинства, "Про прокуратуру" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

З матеріалів справи убачається, що публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Хмельницької філії протягом вересня-грудня 2016 р. надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Славути Хмельницької області, на яких поширюється дія вищезазначених законів, на загальну суму 73087,37 грн., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, у вересні-грудні 2016 р. (форма №2-пільга), а також довідкою, яка підписана позивачем та відповідачем та скріплена відтисками їх печаток, щодо звіряння розрахунків за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню міста Славута Хмельницької області за період з 01.09.2016 р. по 01.01.2017 р., а саме: за вересень 2016 р. - на суму 18303,04 грн., за жовтень 2016 р. - на суму 19064,76 грн., за листопад 2016 р. - на суму 17170,55 грн., за грудень 2016 р. - на суму 18549,02 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Згідно зі ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Зі змісту підпункту б пункту 4 частини 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України вбачається, що видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 вказаної Постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданим особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради є розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення - громадян м. Славута Хмельницької області, а тому на підставі вищезазначених норм законодавства відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно з п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. №117, підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга"; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга" (п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги).

Із матеріалів справи слідує, що позивач надсилав відповідачу, а відповідач отримував від позивача розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам, за період вересень-грудень 2016 р. за формою "2-пільга". Однак відповідачем доказів виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не надано, як і не надано доказів вчинення дій, передбачених п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги.

При цьому, як убачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, останній не заперечує факт надання позивачем телекомунікаційних послуг на пільгових умовах громадянам м. Славути Хмельницької області на загальну суму 73087,37 грн. Однак відповідач посилається на відсутність відповідного бюджетного фінансування для вказаних виплат на 2016 р.

З цього приводу суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення його від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Зі змісту частини 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України вбачається, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

У листі від 30.06.2011р. № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що ... деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Тобто, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обовязку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

У п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18.02.2013р. вказано, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №11/446 та від 22.03.2017р. у справі №905/2358/16, постанові Вищого господарського суду України від 12.04.2017 року у справі №927/1039/16.

Таким чином, відсутність субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати компенсації пільг, а посилання відповідача на те, що він не має бюджетних призначень щодо розпорядження бюджетними коштами на компенсацію пільг не звільнюють його від обов'язку сплатити цю компенсацію.

Також суд звертає увагу, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону зобовязаний відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів ці витрати.

З огляду на зазначене управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання. Тому посилання відповідача на відсутність укладеного між сторонами договору на фінансування пільг населенню у 2016 р. є безпідставним та спростовується нормами ст. 11 ЦК України, якою передбачено, що цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

З огляду на вищезазначене та враховуючи приписи ст. 33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у зв'язку із задоволенням позову покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 33, 43, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства „Укртелеком в особі Хмельницької філії ПАТ „Укртелеком, м. Хмельницький до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради, м. Славута Хмельницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, м. Хмельницький, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Славутської міської ради, м. Славута Хмельницької області про стягнення 73087,37 грн. задовольнити.

Стягнути з управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради, Хмельницька область, м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, буд. 47 (код 21316173) на користь публічного акціонерного товариства „Укртелеком, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18 (21560766) в особі Хмельницької філії ПАТ „Укртелеком, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, буд. 13 (код 01182500) 73087,37 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят сім гривень 37 коп.) по відшкодуванню витрат за наданні телекомунікаційні послуги, 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 13.07.2017 р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 5 прим.: 1 до справи, 2- позивачу (29013, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 13), 3 відповідачу (30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Я. Мудрого, 47), 4 - третій особі - ГУ Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Свободи, 70), 5 - третій особі - Славутській міській раді (Хмельницька область, м. Славута, вул. Соборності, 7). 4 - рек. з пов. про вруч.