ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа № 911/1471/17

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ясенсвіт, Київська обл., с. Ромашки

до Товариства з обмеженою відповідальністю Б С, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка

про зобовязання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №ЯС-05/01/17-20 від 05.01.2017)

ОСОБА_2 (довіреність №ЯС-05/01/17-20 від 05.01.2017)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 19.12.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.05.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю Ясенсвіт (далі ТОВ Ясенсвіт/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Б С (далі ТОВ Б С/відповідач) про зобовязання останнього надати оригінали свідоцтв про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів на поставлені партії товару відповідно до товарно-транспортних накладних: №40217-1 від 04.02.2017, №40217-2 від 04.02.2017, №63 від 09.02.2017, №94 від 09.02.2017, №555 від 09.02.2017, №2 від 09.02.2017, №001 від 09.03.2017, №002 від 09.03.2017, №005 від 09.03.2017, №1 від 10.03.2017, №1003173 від 10.03.2017, №005 від 10.03.2017, №10 від 10.03.2017, №20 від 11.03.2017, №2 від 11.03.2017, №004 від 09.03.2017, №3 від 11.03.2017.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.05.2017 порушено провадження в справі №911/1471/17 та призначено розгляд справи на 29.05.2017.

26.05.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.05.2017 розгляд справи відкладено на 19.06.2017.

У судових засіданнях 19.06.2017 та 03.07.2017 судом оголошувались перерви до 03.07.2017 та 10.07.2017.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

12.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Б С (далі-постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Ясенсвіт (далі-покупець) було укладено договір поставки №ЯС-12/08/16-2 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується передати покупцю у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах договору кукурудзу, пшеницю (надалі - товар).

Пунктами 2.1., 4.2., 4.6. та 6.1. договору передбачено, що якість товару підтверджується посвідченням (свідоцтвом, сертифікатом) про якість та повинна відповідати діючим ДСТУ (ГОСТ). Додаткові вимоги до якості товару можуть встановлюватись за згодою сторін в специфікаціях.

Приймання товару п кількості та якості здійснюється у місці передачі товару. Разом з товаром постачальник надає покупцю оригінал товарно-транспортної накладної, свідоцтво про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів, посвідчення (свідоцтво, сертифікат) про якість погодженого зразка, ветеринарний документ, передбачений чинним законодавством України.

Моментом переходу права власності та ризиків на товар є підписання товарно-транспортних або видаткових накладних уповноваженими представниками обох сторін.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками та діє до 31.12.2016. У випадку, якщо протягом останнього місяця строку дії договору жодна зі сторін не заявить про його припинення, договір вважається пролонгованим на 6 (шість) місяців. Кількість пролонгацій не обмежується.

Відповідно до специфікацій №№10, 11 та 12 від 04.02.2017, 09.02.2017 та 07.03.2017 сторони погодили найменування товару на поставку за договором кукурудза та пшениця, а також загальну кількість та ціну товару.

Копії вищенаведених договору та специфікацій наявні в матеріалах справи.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначив, що на виконання умов договору та підписаних сторонами до нього специфікацій, відповідачем поставлено позивачу товар згідно наступних товарно-транспортних накладних: №40217-1 від 04.02.2017, №40217-2 від 04.02.2017, №63 від 09.02.2017, №94 від 09.02.2017, №555 від 09.02.2017, №2 від 09.02.2017, №001 від 09.03.2017, №002 від 09.03.2017, №005 від 09.03.2017, №1 від 10.03.2017, №1003173 від 10.03.2017, №005 від 10.03.2017, №10 від 10.03.2017, №20 від 11.03.2017, №2 від 11.03.2017, №004 від 09.03.2017, №3 від 11.03.2017, копії яких наявні в матеріалах справи.

Однак, як зауважив позивач, поставивши товар за вищезазначеними товарно-транспортними накладними ТОВ Б С не передало позивачу свідоцтва про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів на відповідний товар, що зокрема підтверджується відсутністю відомостей про зазначені документи у товарно-транспортних накладних, за якими поставлявся товар.

Водночас, позивач зазначив, що виконання відповідачем вищенаведеного договірного обовязку повязане з необхідністю підтвердження безпечності отриманого позивачем товару.

Крім того, в розрізі відповідно викладених обставин, позивач зазначив, що при прийнятті товару він не складав актів про фактичну якість товару, а повідомив постачальника про відсутність свідоцтв письмовою вимогою про надання відповідних документів, в підтвердження чого суду надано копії вимоги вих. №ЯС-20/06/17-712 від 20.06.2017 та докази її надіслання.

Таким чином, посилаючись на те, що відповідач договірного обовязку не виконав сертифікати по якості поставленого товару не надав, позивач просить суд зобовязати ТОВ Б С надати оригінали свідоцтв про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів на поставлені партії товару відповідно до товарно-транспортних накладних: №40217-1 від 04.02.2017, №40217-2 від 04.02.2017, №63 від 09.02.2017, №94 від 09.02.2017, №555 від 09.02.2017, №2 від 09.02.2017, №001 від 09.03.2017, №002 від 09.03.2017, №005 від 09.03.2017, №1 від 10.03.2017, №1003173 від 10.03.2017, №005 від 10.03.2017, №10 від 10.03.2017, №20 від 11.03.2017, №2 від 11.03.2017, №004 від 09.03.2017, №3 від 11.03.2017.

Відповідач заперечив проти заявленої позовної вимоги з огляду на те, що свідоцтво про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів є одним із супровідних документів, без якого прийом товару не здійснюється, а тому прийняття позивачем товару без будь-яких заперечень чи зауважень щодо відсутності товаросупровідних документів, на думку відповідача, свідчить про отримання позивачем свідоцтв про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів.

До того ж, відповідач зауважив, що позивачем в порушення п. 14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю №П-7, затверджених Держарбітражем СРСР 25.04.1966 (далі Інструкція П-7), не складено жодного письмового документу про відсутність товаросупровідних документів, а після прийняття товару від Ясенсвіт не надходило письмових повідомлень та/або претензій щодо якості товару, а також не повернуто товар, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача про відсутність у нього свідоцтв про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів.

Водночас, відповідач зазначив, що відсутність у товарно-транспортних накладних відомостей щодо документів на товар не свідчить про їх відсутність та непередання позивачу, оскільки товарно-транспортна накладна є документом, на підставі якого здійснюється перевезення товару, а порядок оформлення такої накладної врегульовано Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом України, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, що не є нормативно-правовим документом щодо врегулювання порядку поставки продукції.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 712, 662 та 666 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Пунктами 1, 2 Інструкції П-7 передбачено, що ця Інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, основними та особливими умовами постачання або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю.

Підприємство-постачальник повинно забезпечити своєчасне відправлення одержувачу документів, що засвідчують якість та комплектність продукції, що, за загальним правилом, відсилаються разом з продукцією, якщо інше не передбачено обов'язковими для сторін правилами чи умовами договору.

Поряд з тим, пунктом 14 Інструкції П-7 встановлено, що приймання продукції за якістю і комплектності здійснюється в точній відповідності із стандартами, технічними умовами, основними і особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, що засвідчують якість і комплектність продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація і т. п.), що поставляється.

Відсутність вказаних супровідних документів або деяких з них не призупиняє приймання продукції.

В цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що поступила, і в акті вказується, які документи відсутні.

Виходячи з правового аналізу вищезазначених норм закону, умов договору та змісту правовідносин, які склалися між сторонами, суд дійшов висновку, що загальний порядок виконання постачальником зобов'язань за договором поставки передбачає надання ним документів, що стосуються товару, разом з товаром, у той час як відсутність необхідних товаросупровідних документів підлягає фіксації при прийнятті товару шляхом складання відповідного засвідчувального документа (акта).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як слідує зі змісту викладених в позові та підтверджених сторонами обставин, відповідач передав, а позивач прийняв по кількості та якості без жодних заперечень чи претензій товар згідно умов договору та специфікацій до нього.

Поряд з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин виявлення в процесі приймання товару відсутності свідоцтв про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів, зокрема позивачем не надано складеного у передбаченому п. 14 Інструкції П-7 порядку акту про фактичну якість і комплектність товару із зазначенням відповідно відсутніх документів.

Посилання ж позивача на складання та надіслання 20.06.2017 відповідачу вимоги про надання спірних товаросупровідних документів, як на докази дотримання передбаченого п. 14 Інструкції П-7 порядку виявлення некомплектності отриманого за договором товару, визнаються судом неспроможними, оскільки відповідно складена вимога не є актом про фактичну якість і комплектність товару у розумінні положень Інструкції П-7, який складається в процесі приймання відповідної продукції.

Доводи ж позивача щодо відсутності у товарно-транспортних накладних відомостей про товаросупровідні документи, зокрема свідоцтва про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів, оцінюються судом критично, оскільки товарно-транспортна накладна відповідно до законодавчих положень є документом, що фіксує не порядок прийняття товару по якості та комплектності із зазначенням, у разі виявлення, невідповідностей, а підтверджує перевезення та передачу товару загалом.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення відповідачем умов договору поставки щодо надання свідоцтв про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів позивачем не надано.

Отже, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що посилання позивача на порушення відповідачем договірного зобовязання щодо надання свідоцтв про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів є необґрунтованими та доказово непідтвердженими, а тому відповідно заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 610, 712, 662, 666 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 17.07.2017.

Суддя В.А. Ярема