Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" липня 2017 р. Справа № 906/317/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевську О.П.

за участю секретаря судового засідання : Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1, дов. від 12.05.17р. № 08/7502.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Коростишівське ХПП" ( м. Коростишів)

до Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м. Житомир)

про зобов'язання вчинення певних дій

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок вартості спожитої енергії ВАТ "Коростишівське ХПП" за тарифами, що діяли на кожен розрахунковий період з 01.01.2011 по 11.01.2017 відповідно до кількості спожитої електроенергії в зазначені розрахункові періоди, згідно з актами звірки розрахунків заборгованості в зазначені розрахункові періоди.

Ухвалою від 10.04.2017 господарський суд порушив провадження у справі та призначив судове засідання для її розгляду.

У зв'язку із звільненням у відставку головуючого судді Гансецького В.П., у провадженні якого перебувала справа, було здійснено повторний автоматичний її розподіл, внаслідок чого справу № 906/317/17 було розподілено головуючому судді Машевській О.П.

Ухвалою від 09.06.2017 господарський суд під головуванням судді Машевської О.П. прийняв справу до свого провадження та призначив засідання суду на 27.06.2017.

Ухвалою від 27.06.2017 господарський суд розгляд справи відклав на 11.07.2017.

До початку судового засідання до суду від позивача надійшло клопотання, викладене у заяві від 10.07.2017, про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представника ВАТ "Коростишівське ХПП" у іншому судовому засіданні, на підтвердження чого позивачем долучено до заяви копію ухвали у справі № 906/208/17. розгляд якого призначено на 10:30 11.07.2017.

Також у заяві повідомлено, що станом на 10.07.2017 позивач не зміг провести звірку розрахунків з відповідачем з незалежних від нього причин. Копії актів звірки підписані зі сторони ВАТ "Коростишівське ХПП" були направлені до Коростишівського РЕМ поштовим зв'язком 10.07.2017, докази чого додаються.

В судове засідання представник позивача не прибув.

В попередньому засіданні суду позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, зокрема, з тих мотивів, що, по-перше, не погоджується з нарахованими йому сумами оплати за спожиту електроенергію за період з 01.01.2017 по 11.01.2017, оскільки, за даними позивача, обсяг спожитої ним за спірний період електричної енергії становить 1229 кВт/год, тоді як відповідач з незрозумілих підстав визначив обсяг споживання електричної енергії у кількості 58723 кВт/год; по-друге, позивач вказує, що відповідачем пораховано йому вартість електроенергії за тарифами 2017 року, тоді як споживання відбувалося впродовж шести років, отже і оплата за елекроенергію має бути проведена по тарифам, що діяли у різні розрахункові періоди її використання.

Представник відповідача в судовому засіданні надав для долучення до матеріалів справи копію акту збереження пломб № 228 від 17.11.2011, копію наряду № 333 від 22.02.2017 про відключення позивача від електропостачання та заяву по справі (а. с. 55, 56).

По суті спору представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченнях від 25.05.2017 та поясненнях по справі. Вказав, що за результатами проведеного у січні 2017 року обстеження засобів обліку електричної енергії позивача було виявлено споживання ним електроенергії у обсязі 58723 кВт/год, що має бути оплачена споживачем у повному обсязі.

В процесі розгляду справи судом було розглянуто клопотання позивача, викладене у заяві від 10.07.2017, та вирішено відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до норм ст. 28 ГПК України коло представників юридичних осіб у господарському судочинстві є необмеженим, і позивач, добросовісно користуючись своїми процесуальними правами, не був позбавлений можливості забезпечити явку в судове засідання іншого представника.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" унормовано, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Позивач неможливість заміни конкретного представника в судовому засіданні і неможливість розгляду справи без участі цього представника на загальних підставах в порядку статей 32 - 34 ГПК України не довів.

З огляду викладене та враховуючи ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створив сторонам та іншим учасникам судового процесу необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, тому дійшов висновку про можливість розгляду справи та прийняття у ній рішення за відсутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2003 між ВАТ "Коростишівське ХПП" (далі - позивач/споживач) та Коростишівським РЕМ, яке є структурним виробничим підрозділом ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" (далі - відповідач/енергопостачальна організація), було укладено договір № 40 про постачання електричної енергії споживачам (далі - договір, а. с. 10 - 16) зі строком дії по 31.12.2003.

Сторони погодили, що договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п. 9.4 договору).

За умовами договору (п. 5.1) та з метою його виконання, для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 грудня поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу").

У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін, розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється постачальником електричної енергії на рівні спожитої електроенергії відповідних періодів поточного року.

Пунктом 3.1 договору передбачено право енергопостачальної організації на одержання від споживача плати за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

Зокрема, підпунктом 4.2.6 договору передбачено право постачальника на стягнення зі споживача вартості електроенергії, виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання (згідно з методикою, затвердженою НКРЕ), у разі таких дій споживача: самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених методичними рекомендаціями НКРЕ.

Також згідно з пп. 4.2.2 договору визначено, що у випадку споживання електроенергії та потужності понад кількість, обумовлену розділом 5 цього договору за відповідний період (місяць) при одно- дво- чи тризонній системі обліку, споживач, виключно банківськими коштами, сплачує енергопостачальній організації п'ятикратну вартість електроенергії та потужності, витраченої понад обумовлений даним договором обсяг електричної енергії та потужності згідно з Законом України "Про електроенергетику" за тарифами, які діяли в період, коли було виявлено перевищення.

Судом встановлено, що з метою обліку спожитої позивачем на території майнового комплексу ВАТ "Коростишівське ХПП" електроенергії, останньому було встановлено засоби обліку - лічильники.

Станом на 01.01.2011 на електролічильниках позивача було зафіксовано такі показники споживання електроенергії:

- назва об'єкта (ЗАГОТЗЕРНО 400 кВа), лічильник № 306275 (Тип А) - 1834,00;

- назва об'єкта (Резерв 100 кВа), лічильник № 966554 (Тип А) - 5479,00;

- назва об'єкта (Реактивна), лічильник № 414539 (Тип Р) - 8374,00;

- назва об'єкта (Реактивна резерв), лічильник № 87438 (Тип Р) - 1275,00 (а. с. 24).

На підставі акту від 16.06.2011, складеного працівниками постачальника, на лічильники споживача було встановлено пломби.

Окрім того, перед опломбуванням відбулася заміна лічильника № 306275 на лічильник № 816996 з показниками спожитої електроенергії у обсязі 9483,00 (а. с. 25).

17.11.2011 обладнання споживача було відключено від ЗТП 325 та опломбовано згідно з акту збереження пломб № 228 (а. с. 56).

Відтак з 17.11.2011 постачання електроенергії на виробничі потужності позивача припинилось.

Як зазначено відповідачем в письмових поясненнях (а. с. 45, 46), 05.01.2017, з метою розірвання договору про постачання електричної енергії, до Коростишівського РЕМ звернувся представник ВАТ "Коростишівське ХПП" ОСОБА_2 з листом про проведення остаточного розрахунку за електричну енергію по майновому комплексу за адресою: м. Коростишів, вул. Різдвяна, буд. 97.

11.01.2017 представниками Коростишівського РЕМ та ВАТ "Коростишівське ХПП" було проведено обстеження засобів обліку електричної енергії, що встановлені в ЗТП 325 на території майнового комплексу ВАТ "Коростишівське ХПП", результати якого зафіксовані в акті (а. с. 19).

Так, згідно з актом встановлено, що:

- показники лічильника типу СА4У-И672М за номером 816996 складають 398,4 кВт/год;

- лічильники подальшому використанню не підлягають у зв'язку з виходом терміну державної метрологічної повірки;

- споживачу необхідно замінити засоби обліку;

- в разі невиконання електропостачання буде припинено починаючи з 10:00 18.01.2017.

16.01.2017 постачальник направив споживачу повідомлення № 15 про порушення ним умов договору про постачання електричної енергії № 40 від 25.07.2003, зокрема, вчинення дій щодо самовільного, без узгодження із енергопостачальною компанією, перевищення договірної величини споживання електричної енергії за січень 2017 року, яка встановлена у розмірі 0 кВт/год, до 58723 кВт/год. Доведено до відома споживача, що спожита понад договірну величину частина електричної енергії підлягає обов'язковій оплаті по підвищеному у двократному розмірі тарифу (а. с. 22).

Того ж дня постачальником було виписано споживачу два рахунки на оплату електроенергії № 2325 на суму 142978,75 грн (за спожиту активну електроенергію) та № 2327 на суму 119148,97 грн (санкція за перевищення договірних величин споживання) (а. с. 20, 21).

З пояснень відповідача вбачається, що вказаний у рахунках обсяг електроенергії у розмірі 58723 кВт/год розрахований ним за споживання позивачем електроенергії, що відбулося за період з 01.01.2011 по 11.01.2017 по лічильнику типу СА4У-И672М за № 816996 у обсязі 908кВт/год, яке було збільшено на коефіцієнт трансформації трансформаторів струму 60 (внаслідок чого отримано 54480 кВт/год), та у зв'язку із відсутністю підігріву в режимі мінусових температур збільшено на 5% (що склало 2724 кВт/год). Додатково споживачу були нараховані також 1519 кВт/год втрат в силовому трансформаторі ТМ-400, що встановлений в ЗТП 325.

Натомість, за даними позивача, обсяг спожитої ним за спірний період електричної енергії становить 1229 кВт/год.

Варто зазначити, що жодною із сторін не заперечено факту споживання електроенергії після опломбування засобів обліку постачання споживача та факту повторного відключення виробничих потужностей позивача від електроенергії на підставі наряду ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" № 333 від 22.02.2017 (а. с. 56 зі звороту).

Спір між сторонами виник у зв'язку з непогодженням споживача із сумами нарахованих платежів за оплату електроенергії, які, на думку позивача, розраховані по діючим тарифам 2017 року, тоді як споживання відбулося за період з 01.01.2011 по 11.01.2017, отже і розрахунок вартості спожитої електроенергії має відбуватись по тарифам в розрізі кожного розрахункового періоду споживання електроенергії окремо , а також щодо суми санкції за спожиту понад встановлені договірні величини електричну енергію у січні 2017року.

З огляду на викладене, 22.02.2017 позивач направив відповідачу листа вих. № 1 з проханням надати розрахунок нарахування вартості спожитої електроенергії за період з 2011 по 2017 рік помісячно, акти звірки розрахунків заборгованості станом на 1 січня кожного року зазначеного періоду, копію останнього наявного звіту про використану електроенергію, як-то передбачено додатком № 9 до договору № 40 від 25.07.2003 (а. с. 23).

Відмова відповідача у наданні вищевказаних документів, стала підставою звернення позивача до суду з даним позовом, хоча ні позивач, ні відповідач у встановленому законом порядку не підтвердили, що договір постачання електричної енергії № 40 від 25.07.2003, укладений між сторонами у 2003 році, продовжив свою дію на 2017 рік і може бути підставою для майнової відповідальності позивача за виявлене постачальником внаслідок обстеження його засобів обліку порушення порядку споживання електричної енергії.

Оцінивши всі встановлені обставини справи в їх сукупності згідно поданих до справи доказів, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами статей 12, 13, 14, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду у визначений спосіб або інший спосіб, що встановлений договором або законом.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист при зверненні до суду, позивач вказав у позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право та спосіб його захисту, зазначивши, що перешкоджання відповідачем визначенню дійсної кількості спожитої електроенергії в розрахункові періоди з 01.01.2011 по 11.01.2017 та її вартості, призводить до порушення його прав як споживача електричної енергії.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту виділяються способи, які застосовуються судом, та способи, які можуть бути використані сторонами правовідносин самостійно.

Суб'єкт права вільний у виборі способу захисту своїх прав, але це означає, що, вибираючи певний спосіб захисту, особа приймає на себе ризик його неефективності.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Господарський суд зазначає, що надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З дослідженого судом змісту позовної заяви вбачається, що позивачем обрані такі способи захисту його прав та інтересів, передбачені ст. 16 ЦК України, як: припинення дії, яка порушує право, та примусове виконання обов'язку в натурі.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що обрані позивачем способи захисту цивільних прав, що полягають у зобов'язанні відповідача здійснити перерахунок вартості спожитої енергії ВАТ "Коростишівське ХПП" за тарифами, що діяли на кожен розрахунковий період з 01.01.2011 по 11.01.2017 відповідно до кількості спожитої електроенергії в зазначені розрахункові періоди, згідно з актами звірки розрахунків заборгованості в зазначені розрахункові періоди, є неналежними та неефективними способами захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, оскільки вчинення відповідачем дій щодо надіслання повідомлення № 15 про порушення споживачем договірної величини споживання електроенергії за січень 2017 року, а також надіслання рахунків на оплату електроенергії та санкції за порушення порядку її споживання, в яких містяться розрахунки плати за електроенергію по тарифам, проти застосування яких заперечує позивач, ще не свідчить про порушення його прав, а настання негативних наслідків для позивача та відповідно порушення його прав як споживача буде мати місце за умови стягнення нарахованої суми боргу за електроенергію в судовому порядку.

Тобто враховуючи специфіку правовідносин, що склалися між сторонами у сфері енергетики, у споживача виникає право на оскарження дій постачальника з приводу неправомірності нарахування йому плати за електроенергії та нарахованої санкції лише по факту заявлення вимоги про їх стягнення.

Наразі відомо, що відповідач позову про стягнення з позивача платежів, які вказані у рахунках на оплату від 16.01.2017, до суду не пред'явив, отже сума боргу по електропостачанню може бути скоригована сторонами по факту проведення між ними взаєморозрахунків.

Натомість задоволення позову у редакції прохальної частини позивача не призведе до поновлення його прав, оскільки за відсутності вимоги відповідача про стягнення з позивача заборгованості у примусовому порядку, можна стверджувати про відсутність порушення прав позивача станом на момент подачі позову до суду.

Більше того, вимагаючи від відповідача здійснити перерахунок вартості спожитої енергії ВАТ "Коростишівське ХПП" за тарифами, що діяли на кожен розрахунковий період з 01.01.2011 по 11.01.2017 відповідно до кількості спожитої електроенергії в зазначені розрахункові періоди, позивач насамперед визнає факт незаконного споживання електричної енергії після 17.11.2011 , коли обладнання споживача було відключено від ЗТП 325 та опломбовано згідно з акту збереження пломб № 228 (а. с. 56).

Сам по собі факт припинення електропостачання на об'єкт споживача 17.11.2011р. не зумовив припинення договору № 40 від 25.07.2003, укладеного між сторонами. Водночас для споживача став підставою невиконання обов'язку встановленого у п.п. 2.2.4 цього договору щодо зняття та надання постачальнику показників розрахункових електролічильників за формою згідно з додатком №9 кожного місяця.

Для постачальника факт припинення електропостачання на об'єкт споживача 17.11.2011р. дав підстави вважати відсутнім право ( п.п.3.1.1) одержувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами та інші платежі обумовлені договором № 40 від 25.07.2003 після 17.11.2011р. Зазначений факт став також підставою нездійснення постачальником інших прав , що виникають з відносин енергопостачання ( п.п. 3.1.2 - 3.1.5).

Вищевикладене доводить, що всупереч ч. 2 ст. 14 ЦК України про те, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї, при невиконанні власного обов'язку дотримуватись умов договору № 40 від 25.07.2003 та ПКЕЕ від 31.07.1996 № 28 в частині недопущення споживання електричної енергії після припинення електропостачання на об'єкт 17.11.2011р. , позивач вважає , що саме відповідач перешкоджає йому у визначенню дійсної кількості спожитої електроенергії в розрахункові періоди з 01.01.2011 по 11.01.2017 та її вартості.

Щодо обґрунтованості суми санкції за спожиту понад встановлені договірні величини електричну енергію у січні 2017року, порядку та підстав її визначення відповідачем, то вже як судом мотивовано , обрані позивачем способи захисту права не є адекватними наявним обставинам, не забезпечують поновлення права позивача з огляду на відсутність доказів його порушення, не стосуються сутності небезпідставної заяви та не передбачають надання позивачу відповідного відшкодування за рахунок дій іншої сторони, тобто способи захисту права по суті не відповідають вимогам якості, які пред'являються до них Конвенцією.

В даній справі суд вказує про передчасність позовних вимог у зв'язку з відсутністю порушених прав ВАТ "Коростишівське ХПП" та обрання ним способів захисту права не передбачених законом, які до того ж є неефективними у спірних правовідносинах.

Оскільки відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, отже вимоги позивача заявлені у даній справі є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що підставою для відмови в позові є безпідставність вимог позивача, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13 липня 2017року .

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - позивачу

2,3 - сторонам - рек. з повід.