ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2017 р. Справа № 925/616/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М,,

представники: від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

від другого відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю,

від третьої особи: ОСОБА_3 - за довіреністю,

представник першого відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграф Дженерал Україна" (перший відповідач),

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Еквіпмент" (другий відповідач),

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство "СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК "ГРАНТ",

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг Україна" звернулось в Господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграф Дженерал Україна" та до товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест - Еквіпмент" про визнання недійсними: - договору купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. "А-2" загальною площею 1450,0 кв. м, що знаходиться в місті Харкові по проспекту Ландау Льва, будинок 171-Б (реєстраційний номер 01), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 15.05.2014 та зареєстрований за номером 1891; - договору купівлі-продажу нежитлових приміщень № 85, 86, 87 загальною площею 3876,3 кв. м, що складають прибудову літ. "А 1-3", що знаходяться в місті Харкові по проспекту Ландау Льва, будинок 171-Б (реєстраційний номер 01), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 15.05.2014 та зареєстрований за номером 1888; - договору купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. "А'-З" загальною площею 1035,2 кв. м, що знаходиться в місті Харкові по проспекту Ландау Льва, будинок 171-Б (реєстраційний номер 01), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 15.05.2014 та зареєстрований за номером 1894.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що відчуження ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" на користь ТОВ "Інвест - Еквіпмент" вказаного в спірних договорах нерухомого майна через невеликий проміжок часу після скасування арешту на майно ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" як боржника за рішенням суду, призвело до неможливості виконання цього судового рішення; таке відчуження нерухомого майна вчинено з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок грошового зобовязання шляхом звернення стягнення на майно в порядку виконання судового рішення про стягнення грошових коштів; спірні договори купівлі-продажу нерухомого майна уклали сторони, які мають одного кінцевого бенефіціарного власника (контролера) - ОСОБА_5А, що позивач підтверджує в аналітичній довідці; кінцевий бенефіціарний власник обох сторін спірних правочинів продовжує фактично володіти та користуватися цим майном, здійснюючи управління юридичними особами; таким чином, сторони договорів купівлі-продажу від 15.05.2014 не передбачали реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами, дії сторін договорів направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно з метою уникнути від виконання грошового зобовязання, тому відповідно до ст. 234 ЦК України спірні договори купівлі - продажу від 15.05.2014 є недійсними з моменту їх укладення та повинні бути визнані судом недійсними.

Ухвалою від 30 травня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 925/616/17, призначено її до розгляду на 14 год. 30 хв. 20 червня 2017 року, зобовязано сторони подати документи у справу.

У відзиві на позовну заяву "Інвест Еквіпмент" (другий відповідач) повністю заперечив проти позову та просить відмовити у задоволенні позову і застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Ухвалою господарського суду від 20 червня 2017 року задоволено клопотання представника позивача та залучено Публічне акціонерне товариство "СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК "ГРАНТ" до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, виходячи з того, що спірне нерухоме майно знаходиться в іпотеці у цього банку, тому рішення у даній справі може стосуватися його прав або обовязків.

05.07.2017 позивач подав у справу Пояснення, в якому в обґрунтування звернення позивача до суду за захистом своїх прав в межах встановленого строку пояснив, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами вчасно, виходячи з того, що позивач дізнався про порушення свого права набагато пізніше після укладення спірних договорів, оскільки вільний доступ до ДРАП на нерухоме майно був запроваджений прийняттям Закону, який набув чинності тільки 25.11.2014, та позивачу остаточно стало відомо про відсутність у боржника будь-якого майна лише після отримання постанови ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеної 30.01.2017.

05.07.2017 ПАТ "СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК "ГРАНТ" (третя особа у справі) надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відповідачі у справі, які є сторонами спірних договорів від 15.05.2014 за реєстровими №№ 1891, 1888, 1894 мали намір створити правові наслідки, обумовлені цими договорами, та створили такі наслідки, виконавши у повному обсязі свої зобовязання, встановлені даними договорами, а саме: ТОВ "Інвест Еквіпмент" набуло права власності на нерухоме майно, а ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" отримало за нього грошові кошти. Тому вказані договори виконані їх сторонами належним чином в повному обсязі, право власності на нерухоме майно за ними перейшло до покупця, вони не містять ознак фіктивності та не можуть бути кваліфіковані судом як фіктивні. За відомостями наданої позивачем до суду ОСОБА_6 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, перелічене вище нерухоме майно до цього часу знаходиться в іпотеці у ПАТ "БАНК "ГРАНТ" і на нього зареєстровані 3 обтяження іпотекою і 3 заборони на нерухоме майно. Оскільки права чи вимоги позивача на передане в іпотеку нерухоме майно не були зареєстровані належним чином відповідно до закону, то загалом не може бути мови про такі права чи вимоги позивача, тим більше про їх пріоритет над вимогами іпотекодержателя, яким є ПАТ "БАНК "ГРАНТ". Враховуючи, що права чи вимоги позивача на передане в іпотеку нерухоме майно не виникли на підставі нотаріально посвідченого договору та не були зареєстровані належним чином відповідно до закону, то їх у позивача немає. Права ПАТ "БАНК "ГРАНТ" на передане в іпотеку нерухоме майно виникли на підставі нотаріально посвідчених договорів та були зареєстровані належним чином відповідно до вимог закону, у звязку з чим мають вищий пріоритет відносно прав чи вимог будь-яких інших осіб.

05.07.2017 другий відповідач надав у справу докази в обґрунтування заперечень на позов, викладених у відзиві на позов.

Перший відповідач не направив у судові засідання 20.06.2017 та 05.07.2017 свого представника, не подав відзив на позов, не повідомив суду причини не зявився у судові засідання його представника. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника першого відповідача та відзиву на позов за наявними у справі матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України, виходячи із такого. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення першого відповідача про дату і час розгляду справи, ухвали суду від 30.05.2017 та від 20.06.2017 надіслані за його адресою, вказаною в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надіслання ухвал суду оформлено згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України. Суд приходить до висновку, що неявка представника першого відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обовязком.

У судовому засіданні:

представник позивача повністю підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов та визнати недійсними спірні договори купівлі-продажу, заперечив проти доводів представників другого відповідача і третьої особи, та пояснив, що позивач не є стороною у спірних договорах, тому не міг раніше дізнатися про їх укладення, та з позовом позивач звернувся одразу, як тільки дізнався про порушене право; вважає, що позивачем доведено той факт, що сторони спірних договорів купівлі-продажу нерухомого майна мають одного кінцевого бенефіціарного власника (контролера) -ОСОБА_5А, який фактично здійснює управління цими юридичними особами та продовжує володіти а користуватися цим майном; також представник позивача послався на постанову Верховного Суду України від 19.10.2016 за результатами розгляду справи за позовом про визнання договорів недійсними з підстав фіктивності, примірник якої доданий до позову, просив повністю задовольнити позов;

представник другого відповідача, заперечуючи проти позову, посилалася на доводи і міркування, викладені у відзиві на позов та додатковому поясненні, просила застосувати позовну давність до позовних вимог позивача, вважала безпідставним та надуманим посилання представника позивача на витяги із ЄДР про одного кінцевого бенефіціарного власника ОСОБА_5А, оскільки поданими нею доказами спростовується вказане позивачем; товариство придбало нерухоме майно у власність за відплатними договорами, сплатило за нього кошти по ринковій ціні, зареєструвало це право власності в установленому порядку, використовує це майно, сплачує за нього податки, здійснює повне його обслуговування, а продавець ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" ніяким чином не володіє, не обслуговує, не розпоряджається цим нерухомим майном і єдиним належним добросовісним власником спірних обєктів нерухомості є ТОВ "Інвест Еквіпмент", тому відсутні будь-які законні підстави стверджувати про фіктивність спірних договорів; просила повністю відмовити у задоволенні позову; набуло права власності на нерухоме майно, а ТОВ

представник третьої особи заперечила проти позову та послалася на доводи, викладені у відзиві на позов, та пояснила, що право позивача не порушене і підстави для визнання спірних договір недійсними відсутні, ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" не володіє, не користується і не розпоряджається проданими обєктами нерухомості, їх власником і користувачем є ТОВ "Інвест Еквіпмент", яке в придбаних приміщеннях здійснює господарську діяльність; нерухоме майно за спірними договорами знаходилося в іпотеці у банку ще задовго до їх укладення та банк надавав згоду на відчуження цього майна; вважає неправомірним посилання представника позивача на постанову ВСУ, оскільки в ній переглядалося рішення суду по спору про визнання недійсним договору дарування, який є невідплатним.

У судовому засіданні 05.07.2017 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін та третьої особи, суд встановив таке.

За доводами позивача 29.04.2013 ухвалою Господарського суду Харківської області затверджено мирову угоду між сторонами у справі № 5023/6093/12 за позовом СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ до ТОВ "Прінт-Сервіс", ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" та ТОВ "Фабрика етикетки "Мікко" про стягнення заборгованості за договором купівлі - продажу. За умовами мирової угоди боржники зобов'язались сплачувати заборгованість відповідно до узгодженого графіку платежів. У зв'язку з невиконанням боржниками умов мирової угоди СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ звернулося до органів державної виконавчої служби із заявами про примусове виконання рішення суду. 22.01.2014 щодо ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти і майно боржника. 03.03.2014 ухвалою Господарського суду Харківської області у справі № 5023/6093/12, що набрала законної сили, дії ДВС визнані незаконними, а постанови ДВС - недійсними з моменту їх винесення. Постановою ДВС від 31.03.2014 про повернення виконавчого документа припинено чинність арешту коштів та майна ТОВ "Поліграф Дженерал Україна".

31.07.2014 СГ Транспортейшн лізинг Австрія ГмбХ на підставі договору про відступлення права вимоги відступило право вимоги до боржників, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу та ухвали Господарського суду Харківської області від 29.04.2013 про затвердження умов мирової угоди у справі № 5023/6093/12, на користь ТОВ "СГ Еквіпмент Лізинг Україна".

В січні 2015 року ТОВ "СГ Еквіпмент Лізинг Україна" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "Прінт-сервіс", ТОВ "Поліграф Дженерал Україна", ТОВ "Фабрика етикетки "Мікко" про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення солідарно 18 226 268, 71 грн. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 у справі № 904/180/15 позовні вимоги ТОВ "СГ Еквіпмент Лізинг Україна" задоволено. З метою примусового виконання рішення суду постановою ДВС від 07.09.2016 відкрито виконавче провадження.

Однак 30.01.2017 державна виконавча служба прийняла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Позивач стверджує, що причиною неможливості виконання вказаного рішення суду та погашення боргу перед позивачем стало відчуження ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" на користь ТОВ "Інвест-Еквіпмент" свого нерухомого майна, вказаного у позовній заяві, на підставі спірних договорів купівлі - продажу, посвідчених 15.05.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрових у реєстрі за №№ 1891, 1888, 1894. Позивач вважає, що укладення спірних договорів купівлі-продажу нерухомого майна після ухвалення судового рішення через короткий проміжок після скасування арештів вчинено з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок грошового зобов'язання шляхом звернення стягнення на майно в порядку виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

За спірними договорами купівлі-продажу, укладеними між ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" (Продавець) та ТОВ "Інвест-Еквіпмент" (Покупець), посвідченими 15.05.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровими у реєстрі за №№ 1891, 1888, 1894, Продавець передає, а Покупець приймає у власність вказане в цих договорах нерухоме майно та зобов'язується розрахуватися за Обєкт продажу. Вартість обєктів нерухомості визначалася відповідно до висновків про його вартість.

Передача нерухомого майна відбулася, про що сторони підписали ОСОБА_1 приймання-передачі до кожного із названих договорів купівлі-продажу.

Відповідно до наданої позивачем ОСОБА_6 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, номер довідки 85757287, дата формування 25.04.2017, за ТОВ "Інвест-Еквіпмент" зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказане нерухоме майно на підставі названих договорів купівлі-продажу від 15.05.2014.

Як вбачається із наданих ТОВ "Інвест-Еквіпмент" платіжних доручень від 28.05.2014 та від 29.05.2014, товариство перерахувало на рахунок Продавця ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" кошти за набуте ним у власність нерухоме майно згідно договорів купівлі-продажу від 15.05.2014. Вартість цього нерухомого майна визначена експертною грошовою оцінкою, проведеною суб'єктом оціночної діяльності Універсальною біржою "Україна", що діє на підставі сертифіката ФДМ України 12032/11 від 10.06.2011 р. на проведення незалежної оцінки, дата оцінки: 28 квітня 2014 року, дата завершення складання звіту: 29 квітня 2014 року.

Відповідно до наданих ТОВ "Інвест-Еквіпмент" доказів вказане нерухоме майно обліковується по балансу товариства, на нього нараховуються податки, воно знаходиться на земельній ділянці, за яку сплачується земельний податок, сплачується податок на нерухоме майно.

Відповідно до наданих ПАТ "БАНК "ГРАНТ" доказів вказане у спірних договорах нерухоме майно знаходилось в іпотеці у цього ж банку відповідно до іпотечних договорів нерухомого майна № 09/31 від 17 жовтня 2006 року, № 9/32 від 09 лютого 2011 року, № 9/33 від 21 жовтня 2013 року, посвідчених нотаріально та зареєстрованих у відповідних реєстрах. У спірних в цьому позові договорах купівлі-продажу вказано про те, що нерухоме майно є предметом відповідного іпотечного договору.

Згідно частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вказано, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (пункт 3.11.) судам розяснено, що фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Позивачем оспорюються договори купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено та позивачем не заперечено, що за спірними договорами купівлі-продажу від 15.05.2014 на та їх виконання ТОВ "Поліграф Дженерал Україна" (Продавець) передало, а ТОВ "Інвест-Еквіпмент" (Покупець) прийняло у власність вказане в цих договорах нерухоме майно та розрахувалося за нього, тобто спірні договри їх сторонами виконані. ТОВ "Інвест-Еквіпмент" набуло права власності на таке майно та це право зареєстроване за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується поданою позивачем ОСОБА_6 довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.04.2017. Вказане у спірних договорах купівлі-продажу нерухоме майно задовго до їх укладення було передане в іпотеку банку ПАТ "СХІДНО-УКРАЇНСЬКИЙ БАНК "ГРАНТ", про що вказано у самих цих договорах, який надавав згоду на відчуження цього нерухомого майна, та 08 липня 2014 року це нерухоме майно стало предметом іпотечних договорів нерухомого майна (наступної черги), що посвідчені та зареєстровані в установленому порядку і на них накладено обтяження іпотекою.

Отже, спірні договори купівлі-продажу від 15.05.2014 виконані їх сторонами, право власності на нерухоме майно, що є предметом цих договорів, перейшло до Покупця - ТОВ "Інвест-Еквіпмент", ці договори не містять ознак фіктивності у розумінні статті 234 ЦК України.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 43 цього Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність обставин, з якими закон повязує визнання правочину недійсним як такого, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тобто фіктивного, а його доводи у позовній заяві спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, тому в позові позивачу необхідно відмовити.

Доводи позивача про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичних осіб - відповідачів у цій справі є його припущенням, яке не може прийматися судом до уваги в процесі розгляду даного спору; позивач не навів норму права, яка б регулювала це питання, а в статті 234 ЦК України, на яку послався позивач, як власне і в інших статтях, що регулюють питання розгляду спорів про визнання договорів недійсними, про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичних осіб взагалі не говориться.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем позовної давності, суд вважає за необхідне вказати, що у судовому порядку здійснюється захист лише порушеного права і тільки у тих випадках, коли буде доведено належність особі визначеного матеріального права і воно порушене, у випадку ж відсутності порушеного права позивача, не дивлячись на заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, тобто, відсутності факту порушеного права.

На підставі статті 49 ГПК України судові витрати повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються.

З огляду на викладене, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 10.07.2017 (понеділок).

Суддя А.Д. Пащенко