ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Справа № 910/19431/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О.,
суддівДанилової М.В., Сибіги О.М.
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 25.04.2017
у справі№910/19431/14 Господарського суду міста Києва
за позовомДержавного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держпраці"
доПублічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"
простягнення коштів

за участю представників сторін від:

позивача: не з'явились, належно повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги,

відповідача: Поник В.В. (дов. від 27.12.2016)

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держпраці" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про стягнення 566 930,90 грн. заборгованості, з яких: 484 059,55 грн. основного боргу, 22 465,77 грн. 3% річних, 60 405,58 грн. інфляційних втрат та витрат зі сплати судового збору у розмірі 11 338,62 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 позов задоволено; відстрочено виконання рішення до 01.07.2015.

На виконання вказаного рішення судом першої інстанції 09.12.2014 видано відповідний наказ.

06.02.2017 Державне підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держпраці" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою, в якій з урахуванням додаткових пояснень, просило поновити пропущений строк для пред'явлення наказу від 09.12.2014 до виконання та видати дублікат цього наказу. Обґрунтовуючи свою заяву підприємство вказувало на те, що у період з 09.12.2014 по 01.07.2015 наказ у справі №910/19431/14 до виконання не пред'являвся, оскільки відповідачу рішенням суду від 26.11.2014 було надано відстрочку виконання рішення до 01.07.2015. Заявник зазначав, що після закінчення строку відстрочки було призначено нового директора Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держпраці" та проведено інвентаризацію документів, внаслідок якої виявлено відсутність оригіналу наказу від 09.12.2014. При цьому підприємство посилалось на приписи статей 53, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2017, винесеною Пукшин Л.Г., поновлено строк виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.12.2014 у даній справі та видано дублікат цього наказу. Ухвала суду вмотивована наявністю підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачі дублікату наказу у зв'язку з його втратою. При цьому суд керувався приписами статей 53, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України.

Київський апеляційний господарський суд, колегією суддів у складі: Агрикової О.В. - головуючого, Алданової С.О.,Чорногуза М.Г., постановою від 25.04.2017 перевірену ухвалу місцевого господарського суду залишив без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, Публічне акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить ухвалу і постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, скаржник зазначає про те, що стягувачем не було надано необхідних, належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання. Також скаржник вказує на те, що вимоги про видачу дублікату наказу позивач не заявляв, такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції, проте місцевий господарський суд вийшов за межі заявлених вимог видавши дублікат наказу. При цьому скаржник посилається на порушення судами приписів статей 42, 43, 22, 43, 54, 57, 110, 116, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 26.06.2017 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого судді - Швеця В.О., суддів - Данилової М.В., Сибіги О.М., касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" прийнято до провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.07.2017.

На адресу Вищого господарського суду України від Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держпраці" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових актів, у зв'язку з чим просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Вищий господарський суд України, заслухавши суддю Швеця В.О., пояснення представника відповідача, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Як установлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 стягнуто з відповідача на користь позивача 484 059,55 грн. основного боргу, 22 465,77 грн. 3% річних та 60 405,58 грн. інфляційних втрат та витрат зі сплати судового збору у розмірі 11 338,62 грн. На виконання цього рішення судом першої інстанції 09.12.2014 видано відповідний наказ. З матеріалів справи убачається, що у лютому 2017 року Державне підприємство "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держпраці" звернулось до місцевого господарського суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачі дублікату цього наказу. Задовольняючи вимоги вказаної заяви, суди виходили з того, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2014 у цій справі відповідачем не виконано, наказ не було пред'явлено до виконання через його втрату, а відтак визнали поважними причини пропуску строку на пред'явлення наказу до виконання. Відповідно до частини 1 статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. В силу частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснює у справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу місцевим господарським судом після набрання судовим рішенням законної сили згідно з вимогами статті 85 цього Кодексу і повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції (якщо рішення оскаржувалося в апеляційному порядку і не було скасоване чи змінене), а строк пред'явлення наказу до виконання повинен відповідати статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (пункт 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України"). Згідно зі статтею 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами статті 43 вказаного Кодексу. Дослідивши обставини та надавши оцінку наведеним підприємством доводам, господарськими судами установлено, що стягувачем було пропущено строк пред'явлення наказу до виконання з поважних причин, а відтак судами правомірно поновлено строк для пред'явлення наказу до виконання. Відповідно до приписів статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. При втраті наказу стягувачем до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено. Виходячи із змісту зазначеної норми права, вона не містить вимог до форми та змісту довідки про втрату наказу, не зобов'язує стягувача або державного виконавця наводити причини втрати наказу. Підставою для видачі наказу є подана заява з документами, які підтверджують факт втрати наказу. В матеріалах справи наявна довідка від 21.12.2015 про втрату оригіналу наказу Господарського суду міста Києва від 09.12.2014 у справі №910/19431/14, яка підписана головним бухгалтером та директором Державного підприємства "Центр сертифікації і контролю якості будівництва об'єктів нафтогазового комплексу Держпраці". З огляду на що, у зв'язку з встановленим фактом втрати наказу, а також з урахуванням поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, судами правомірно задоволено заяву в частині видачі дублікату наказу у справі. За таких обставин, доводи касаційної скарги про порушення судами приписів процесуального законодавства не знайшли підтвердження матеріалами справи, а тому підстав для скасування переглянутої постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 у справі №910/19431/14 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя: В. Швець

Судді: М. Данилова

О. Сибіга