РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017Справа №910/8179/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська національна розрахункова картка"

До Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

про стягнення 140 000,00 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін:

Від позивача Рижковська Ю.Є. - предст.

Від відповідача Шкурат О.М. - предст.

Рішення прийняте 06.07.2017 р., оскільки у судовому засіданні 08.06.2017 р. розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України.

Обставини справи:

Позивач - приватне акціонерне товариство "Українська національна розрахункова картка" звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованості за надані послуги у розмірі 1400000,00 грн.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

17.06.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Українська національна розрахункова картка» (позивачем) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» був укладений договір №2ПО/3 на виконання робіт по розробці, модифікації та гарантійному супроводженню програмного забезпечення.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору в порядку та на умовах цього договору визначаються основні умови, строки та порядок взаємодії сторін при виконанні виконавцем за дорученням замовника робіт по розробці, модифікації та гарантійному супроводженню програмного забезпечення on-line/off-line, за допомогою якого надається можливість юридичним особам, фізичним особам-підприємцям та фізичним особам виконувати платежі у національній валюті готівкою та у безготівковій формі з використанням банківських карток, емітованих банками «УкрКарт» та іншими банками на програмно-технічний комплекс самообслуговування замовника. В результаті виконаних робіт виконавець надає замовнику право на користування розробленого програмного забезпечення on-line/off-line на умовах, зазначених в розділі 6 договору.

Згідно п. 2.4. договору №2ПО/3 від 17.06.2013 р. роботи по гарантійному супроводженню програмного забезпечення on-line/off-line включають:

- забезпечення безперебійної роботи програмного забезпечення, включаючи своєчасне усунення програмних помилок в роботі програмного забезпечення під час його експлуатації;

- виконання доопрацювання програмного забезпечення, пов'язаних зі змінами діючого законодавства України, вимог обов'язкових до виконання банками та за умовою, що зазначені зміни стосуються функціональності програмного забезпечення;

- технічну підтримку та консультації персоналу замовника з питань експлуатації програмного забезпечення;

- виконання доопрацювань програмного забезпечення з метою поліпшення якості його роботи або усунення зауважень, що визначені замовником в процесі експлуатації та/або оптимізації роботи його окремих частин;

- надання документації щодо функціонування програмного забезпечення за запитами замовника;

- виконання доопрацювань програмного забезпечення у вигляді створення нових форм звітів, реєстрів, внесення змін та доповнень до переліку платних послуг/сервісів та платіжних реквізитів тощо;

- постачання та впровадження нових версій програмного забезпечення в разі їх розробки за погодженням сторін.

27.10.2015 р. Приватне акціонерне товариство "Українська національна розрахункова картка" надіслало лист №2505/305, яким повідомило про те, що починаючи з 29.12.2015 р. компанія не зможе надавати банку послуги, що становлять предмет договору та ініціює його розірвання на підставі п. 9.3.3. договору на виконання робіт по розробці, модифікації та гарантійному супроводженню програмного забезпечення №2ПО/3 від 17.06.2013 р.

Відповідно до п. 9.3.3. вказаного договору цей договір може бути розірваний достроково за ініціативою однією із сторін при письмовому повідомленні іншої сторони за 60 календарних днів до дати розірвання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що у подальшому між позивачем та відповідачем відбувалося листування, на підставі якого, на думку позивача, між сторонами уклався договір у спрощений спосіб, який є підставою для виконання зобов'язань належним чином.

У зв'язку із зазначеними обставинами, листами №1853/501 від 17.10.2016 р., №2064/501 від 28.11.2016 р. та №381/501 від 14.03.2017 р. були надіслані по два примірники актів виконаних робіт за послуги управління мережею за період:

- з січня по вересень 2016 р. у розмірі 90000,00 грн.;

- жовтень 2016 р. у розмірі 10000,00 грн.;

- з листопада 2016 р. по лютий 2017 р. у розмірі 40000,00 грн.

Натомість, як стверджує позивач, відповідач зі свого боку не повернув жодного підписаного акту виконаних робіт та не оплатив надані послуги згідно виставлених рахунків.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено судом у ході розгляду справи, листом від 27.10.2015 р. позивач повідомив відповідача про неможливість надання послуг та ініціювання розірвання договору №2ПО/3 від 17.06.2013 р. на виконання робіт по розробці, модифікації та гарантійному супроводженню програмного забезпечення. Тобто, 31.12.2015 р. був останнім днем дії договору.

24.12.2015 р. листом №3008/304 позивач підтвердив відсутність будь-яких договірних відносин між сторонами та запропонував надання послуг з управління мережею кіосків самообслуговування вартістю 40000,00 грн. та послуг з підтримки 11 кіосків з обмеженим переліком контентів вартістю 20000,00 грн.

У свою чергу, відповідач листом №1701/11264/1015 від 30.12.2015 р. повідомив позивача про те, що готовий розглянути можливість оплати послуг за управління мережею та підтримку кіосків самообслуговування в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. (ч. 2 ст. 638 ЦК України)

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. (ч. 1 ст. 641 ЦК України) /

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 642 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином суд вважає доводи позивача про укладання договору у спрощений спосіб безпідставними, оскільки лист на який позивач посилається як на підставу свої позовних вимог не є акцептом у розумінні ст. 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, позивач всупереч вимогам вказаної статті не надав суду доказів того, що їм були надані послуги на суму 140000,00 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 12.07.2017 р.

Суддя В.І.Пінчук