РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017Справа №910/8401/17

За позовом: публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК"

до: публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК"

про: стягнення 31.484,49 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: Головко О.С. - за довіреністю від 30.06.2017 № 135.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" про стягнення 31.484,49 грн.

Позивач свої позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушені умови укладеного між сторонами спору договору оренди нежитлового приміщення від 06.03.2014 № 2-ПО в частині повернення позивачу грошових коштів, витрачених останнім на поліпшення орендованого приміщення, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 31.484,49 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.05.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/8401/17. Розгляд справи призначений на 19.06.2017.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що при передачі відповідачем приміщення позивачу по акту приймання-передачі від 12.03.2014 за укладеним між сторонами спору договором оренди від 06.03.2014 № 2-ПО, приміщення повністю відповідало умовам вказаного договору та було обладнано відповідними системами пожежної сигналізації, охорони, відеоспостереження, тощо і ніяких умов щодо необхідності встановлення додаткового обладнання або переобладнання відповідних систем договором оренди не передбачено, як і не передбачено обов'язку орендодавця здійснювати відшкодування коштів, витрачених орендарем на поліпшення майна без отримання на це згоди орендодавця.

Судове засідання, призначене на 19.06.2017 не відбулося у зв'язку із перебуванням судді Балац С.В. у відпустці.

Враховуючи вказане ухвалою господарського суду м. Києва від 15.06.2017 справу № 910/8401/17 призначено до розгляду на 10.07.2017.

В судовому засіданні 10.07.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника відповідача по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", як орендарем, (далі - позивач) та публічним акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК", як орендодавцем, (далі - відповідач) укладено договір оренди нежитлового приміщення від 06.03.2014 № 2-ПО (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов'язується передати позивачу у строкове платне користування, а саме - в оренду, нежиле приміщення (банк) в житловому будинку, А-5, загальною площею 65,3 (шістдесят п'ять цілих три десяті) квадратних метрів, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке обладнане системою пожежної сигналізації, охоронної сигналізації, системою відео спостереження, структурованою кабельною системою, сейфом та кондиціонером згідно переліку, наведеного в додатку № 1 до даного договору (далі - приміщення), а позивач зобов'язується прийняти від відповідача приміщення у строкове платне користування, а саме - в оренду, і сплачувати відповідачу плату за оренду приміщення в порядку і розмірі, визначених цим договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.4 Договору визначені права позивача, а саме, зокрема:

- обладнати приміщення на власний розсуд під статутну діяльність. Позивач не має право розміщувати в приміщенні устаткування, механізми та інвентар, що суперечить або є несумісними з цільовим призначенням відповідно до п. 1.4 даного Договору (п. 4.4.1 Договору);

- встановлювати чи використовувати сигналізацію та інші системи охорони та відеоспостереження в приміщенні (п. 4.4.4 Договору);

- здійснювати перебудову, перепланування, капітальний ремонт приміщення лише за письмовою згодою позивача. Поточний ремонт приміщення здійснюється без письмової згоди позивача

Якщо поліпшення приміщення, що здійснюється позивачем за власний рахунок та можуть бути відокремлені від приміщення без його пошкодження, позивач має право на вилучення таких поліпшень. У випадку, якщо при вилученні поліпшень приміщенню буде заподіяна шкода, позивач зобов'язаний усунути заподіяну шкоду або відшкодувати вартість заподіяної шкоди (вартість заподіяної шкоди визначається згідно діючих на момент заподіяння шкоди державних будівельних норм протягом 30 (тридцяти) днів від дати отримання письмової вимоги відповідача.

До невідокремлених поліпшень приміщення відносяться: покриття підлоги та стелі, покриття стін, система опалення, двері, лічильники, пожежна сигналізація, вікна, вітрина, охоронно-тривожна сигналізація, система відеоспостереження, структурована кабельна система (п. 4.4.6 Договору).

Положеннями п. 5.2 Договору визначено, що строк оренди приміщення починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в оренду та діє до 26.07.2016.

Між сторонами спору підписаний та скріплений відбитками їх печаток Акт приймання-передачі приміщення від 12.03.2014 № б/н, який наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди), тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення викладені в ч. 1 ст. 283 ГК України.

Між позивачем, як замовником, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, як виконавцем, укладено договір на виконання ремонтних робіт від 15.04.2014 № 15/04-14, відповідно до предмету якого (п. 1.1) позивач доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати роботи по ремонту приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 02.06.2014 № ОУ-0000059, який підписаний позивачем, виконавцем та скріплений відбитками їх печаток, виконавцем були проведені роботи на загальну суму 43.118,64 грн., а саме:

- виготовлення стін в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1;

- облицювання стін;

- облицювання стелі;

- монтаж столярних виробів;

- облаштування вхідної групи;

- електромонтажні роботи;

- роботи, пов'язані з монтажем АТМ та меблів.

Також згідно акту здачі-приймання виконаних робіт та установки обладнання згідно рахунку ВБ-01047 від 06.06.2014 товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕНБЕСТ" на користь позивача були виконані роботи з монтажу та налаштування охоронно-тривожної сигналізації на загальну суму 22.850,40 грн.

Так позивачем, надіслано на адресу відповідача вимогу від 29.08.2015 № 22/3-27572 про сплату суми заборгованості відповідно до здійснених поліпшень приміщення, яка станом на момент закриття відділення (17.11.2014) становить 31.484,49 грн.

Спір між сторонами судового процесу, на думку позивача, виник в результаті порушення відповідачем умов укладеного між сторонами спору Договору в частині повернення позивачу грошових коштів, витрачених останнім на поліпшення орендованого приміщення. Відповідач вимогу від 29.08.2015 № 22/3-27572 про сплату суми заборгованості відповідно до здійснених поліпшень приміщення, в сумі 31.484,49 грн. не задовольнив.

Вказана обставина призвела до звернення позивача до господарського суду з метою захисту порушеного права шляхом стягнення з відповідача визначеної позивачем суми заборгованості, у вигляді поліпшень орендованого приміщення станом на закриття відділення (17.11.2014), в розмірі 31.484,49 грн.

Виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

На підставі постанови правління НБУ від 20.11.2014 № 733 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК".

Постановою правління НБУ від 19.03.2015 № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 "Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" та призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Рішенням від 22.02.2016 № 213 продовжено строки здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" на два роки до 19.03.2018 включно.

Відповідно до частини 1 статті 776 Цивільного кодексу України, поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини 5 статті 778 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Відповідно до підписаного сторонами та скріпленого відбитками їх печаток акту приймання-передачі від 12.03.2014 за укладеним між сторонами спору Договором, приміщення повністю відповідало умовам Договору та було обладнано відповідними системами пожежної сигналізації, охорони, відеоспостереження, тощо.

В матеріалах справи, у вигляді засвідченої копії, наявний договір від 17.11.2014 про розірвання укладеного між сторонами спору Договору, який підписаний сторонами, скріплений відбитками їх печаток, відповідно до п. 1 якого, сторони дійшли згоди розірвати з 17.11.2014 Договір за згодою сторін.

Відповідно до частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Так 17.11.2014 сторонами спору підписаний акт приймання-передачі нежитлового приміщення з оренди за Договором, відповідно до якого позивач повернув відповідачу орендоване приміщення за Договором, яке було звільнено від усіх матеріальних цінностей позивача.

Згідно частини 4 статті 653 Цивільного кодексу України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зобов'язання за укладеним між сторонами спору Договором було достроково припинено підписанням сторонами договору про його розірвання, яким, в свою чергу, не передбачено обов'язку відповідача здійснювати відшкодування коштів витрачених позивачем на поліпшення майна, та приймаючи до уваги фактичну передачу орендованого приміщення за актом приймання-передачі без заперечень та відсутність будь-яких згод відповідача на здійснення позивачем поліпшень приміщення з подальшим відшкодуванням понесених витрат.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17 липня 2017 року

Суддя С.В. Балац