ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа № 911/1405/17

Суддя А.С. Грєхов, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС"

про стягнення 1 679 335,65 грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 16-64 від 14.04.2017,

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 75-ЮВ від 26.01.2017,

ОСОБА_3 довіреність № 11-ЮВ від 06.02.2017,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" (надалі відповідач) про стягнення 692 211,66 грн - пені, 853 267,19 грн - 7 % штрафу, 49 865,36 грн 3% річних, 83 991,07 грн інфляційних втрат з покладенням на відповідача сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором постачання природного газу № 160/16 ПР 10 від 29.01.2016.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.05.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 30.05.2017.

29.05.2017 на адресу суду представник відповідача направив відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

30.05.2017 через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, які були витребувані ухвалою суду від 11.05.2017.

В судовому засіданні 30.05.2017 року судом, у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва в розгляді справи до 06.06.2017.

02.06.2017 через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав заперечення на відзив, у якому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні 06.06.2017 року судом, у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва в розгляді справи до 04.07.2017.

04.07.2017 через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог.

04.07.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача та надав пояснення у справі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити позивачу у позові.

У судовому засіданні 04.07.2017 після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник - надалі позивач у справі) та державним спеціалізованим підприємством "Чорнобильська АЕС" (Покупець - надалі відповідач у справі) укладено договір постачання природного газу № 160/16 ПР 10 від 29.01.2016 (далі Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору, позивач зобовязується передати у власність відповідача у 2016 році природний газ (надалі газ), а відповідач зобовязується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для власних потреб.

30.03.2016 між сторонами була укладена Додаткова угода № 1 до договору постачання природного газу № 160/16 ПР 10 від 29.01.2016, якою було доповнено п. 2.1 Договору таким чином: позивач передає відповідачу з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (включно) газ обсягом до 3 185,031 тис. куб. м. з розподілом щомісячної поставки у межах відповідних кварталів.

Згідно з п. 5.1 Договору, ціна на природний газ на дату укладання договору визначається відповідно до п. 5.2 цього Договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до Договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті позивача. У разі зміни ціни позивачем, така ціна є обовязковою для сторін даного Договору. Відповідач підписанням цього Договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визнання та зміни ціни.

30.03.2016 між сторонами була укладена Додаткова угода № 1 до договору постачання природного газу № 160/16 ПР 10 від 29.01.2016, якою було викладено п. 5.2 Договору в наступній редакції: ціна за 1000 куб. м. газу за цим договором з 01 березня 2016 року становить 6 255,00 гривень, крім того податок на додану вартість 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз", встановлений постановою НКРЕКП для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів ПАТ "Укртрансгаз", 615,10 грн. крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 738,12 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 6 870,10 грн., крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 8 244,12 грн (вісім тисяч двісті сорок чотири грн. 12 коп.).

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за природний газ з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" проводиться відповідачем виключно грошовими коштами відповідно до цін, умов і порядку зарахування коштів, визначених у п. 5.2 цього договору або у відповідних додаткових угодах (п. 5.1 даного договору). Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок позивача. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

Відповідно до п. 12.1 Договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Як убачається із матеріалів справи позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ у січні 2016 та березні 2016 на загальну суму 12 189 531,16 грн., що підтверджується копіями оформлених у відповідності до умов договору актами приймання - передачі природного газу: за січень 2016 від 31.01.2016 на суму 8 399 107,37 грн та березень 2016 від 31.03.2016 на суму 3 790 423,79 грн.

Дослідженням змісту вказаних актів господарським судом встановлено їх підписано без зауважень та відсутності з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов Договору, тобто, відповідач не заперечував обсягів споживання, ціни, загальної вартості, якості переданого газу та строків поставки за підписаними актами.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо передачі природного газу у відповідності до умов договору.

Відповідач же своє зобов'язання по оплаті прийнятого газу за січень 2016 та березень 2016 виконав неналежним чином із порушенням строків, передбачених пунктом 6.1 Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент подання позовної заяви (10.05.2017) до суду, заборгованість за спожитий природний газ була відсутня.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 692 211,66 грн., 3% річних у розмірі 49 865,36 грн., 83 991,07 грн інфляційних втрат та 853 267,19 грн 7% штрафу, нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за отриманий природний газ за січень 2016 та березень 2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1 цього договору позивач має право не здійснювати поставку газу відповідачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання відповідачем пункту 6.1 цього Договору він у безспірному порядку повинен сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Водночас, в силу вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що при розрахунку пені позивач не врахував п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, суд здійснив розрахунок пені:

- за січень 2016 враховуючи період заборгованості:

з 16.02.2016 по 15.03.2016 на суму 292 821,34 грн.;

з 17.03.2016 по 30.03.2016 на суму 141 362,03 грн;

- за березень 2016 враховуючи період заборгованості:

з 15.04.2016 по 21.04.2016 на суму 31 897,56 грн.;

з 22.04.2016 по 14.05.2016 на суму 90 514,49 грн.;

з 15.05.2016 по 26.05.2016 на суму 47 224,95 грн.;

з 27.05.2016 по 15.06.2016 на суму 74 5658,71 грн;

Всього 678 386,08 грн.

За розрахунком, здійсненим господарським судом, арифметично правильним та нормативно обґрунтованим є розмір пені, нарахований за зобов'язаннями відповідача по оплаті газу в сумі 678 386,08 грн. У зазначеній сумі позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню. В частині стягнення 13 825,58 грн - пені слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Також позивач просив стягнути з відповідача штраф у сумі 853 267,19 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1 цього договору позивач має право не здійснювати поставку газу відповідачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання відповідачем пункту 6.1 цього Договору він у безспірному порядку повинен сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Суд, перевіривши розрахунок 7% штрафу встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога щодо стягнення 853 267,19 грн 7% штрафу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи положення статті 625 Цивільного кодексу України, господарський суд враховує наступне.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка внесена з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу вноситься з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, господарський суд бере до уваги порядок визначення інфляційних втрат, за яким інфляційні нарахування обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога щодо стягнення 83 991,07 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розмір 3% річних, визначений позивачем, у сумі 49 865,36 грн є обґрунтованим, арифметично вірним, у зв'язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що відповідно до п. 3.4 договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, проте, відповідні акти позивач повертав невчасно, що унеможливило оплату отриманого газу у встановлений строк.

Так, пунктом 3.5 Договору встановлено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобов'язується надати позивачу підписані та скріплені печатками відповідача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість з урахуванням вартості транспортування газу магістральними газопроводами ПАТ "Укртрансгаз". При цьому, позивач має повернути такі акти покупцю не пізніше 8 числа.

На підтвердження виконання обовязку щодо надання актів від 31.01.2016 та 31.03.2016 відповідачем надано листи з відмітками про направлення актів, копії яких наявні в матеріалах справи.

Посилання відповідача, що невчасне повернення позивачем відповідних актів унеможливило належне виконання зобовязань з оплати поставленого газу, господарським судом не приймаються, так як спрстовуються матеріалами справи та умовами п. 6.1. Договору - остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З огляду на викладене, на підставі 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" (07100, Київська область, місто Славутич, вулиця 77-ї Гвардійської дивізії, будинок 7/1, код 14310862) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, код 20077720) 678 386,08 грн (шістсот сімдесят вісім тисяч триста вісімдесят шість гривень вісім копійок) пені, 49 865,36 грн (сорок дев'ять тисяч вісімсот шістдесят пять гривень тридцять шість копійок) 3% річних, 83 991,07 грн (вісімдесят три тисячі девятсот девяносто одна гривня сім копійок) інфляційних втрат, 853 267,19 грн (вісімсот пятдесят три тисячі двісті шістдесят сім гривень девятнадцять копійок) штрафу, 24 982,64 грн (двадцять чотири тисяч девятсот вісімдесят дві гривні шістдесят чотири копійки) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.07.2017.

Суддя А.С. Грєхов