ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 липня 2017 року Справа № 908/4022/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Козир Т.П.
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04"
на постанову відДонецького апеляційного господарського суду 28.02.2017
за скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04"
на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області
у справі№ 908/4022/14
Господарського судуЗапорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (правонаступником якого є ОСОБА_5)
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04"
простягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2017 у справі № 908/4022/14.

Одночасно скаржник звернувся з клопотанням про відновлення строку для подання касаційної скарги на оскаржуване судове рішення, обґрунтовуючи його тим що оскаржувану постанову отримав лише 06.03.2017.

Вищий господарський суд України, розглянувши матеріали касаційної скарги, не вбачає підстав для відновлення скаржникові пропущеного строку на оскарження судового рішення, оскільки причини, зазначені в клопотанні, не визнаються поважними, з огляду на наступне.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Статтею 110 ГПК України встановлено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Відповідно до частини третьої ст. 105 ГПК України постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Згідно із ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Отже, закон пов'язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з наявністю саме поважних причин його пропуску; поважними причинами його пропуску визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскаржувана постанова була прийнята 28.02.2017, двадцятиденний строк на оскарження даної постанови закінчився 20.03.2017 (понеділок), в той час, як скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою 27.03.2017 (що вбачається зі штемпеля поштового відділення зв'язку на конверті, в якому була надіслана касаційна скарга), тобто скаржник звернувся з касаційною скаргою з пропуском двадцятиденного строку для її подання, чим порушив вищенаведені норми ГПК України.

Посилання скаржника в касаційній скарзі на те, що ним було пропущено строк з поважних причин, які не залежали від нього, оскільки він оскаржувану постанову отримав лише 06.03.2017, є такими, що не можуть слугувати підставою для відновлення скаржнику пропущеного ним строку на касаційне оскарження з огляду на те, що з відмітки канцелярії Донецького апеляційного господарського суду вбачається, що копії постанови від 28.02.2017 були надіслані на адресу сторін 03.03.2017, тобто, з дотриманням строків, встановлених ст. 105 ГПК України; оскаржувана постанова від 28.02.2017 була одержана скаржником 06.03.2017 (про що скаржник зазначає у касаційній скарзі та вбачається із матеріалів справи - т. 4 а. с. 133), в той час як строк касаційного оскарження закінчився 20.03.2017; отже на час одержання постанови строк на касаційне оскарження не був пропущений і скаржник не був позбавлений можливості вчасно звернутися до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою з дотримання строків, передбачених ст. 110 ГПК України; при цьому скаржником не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали звернутись із касаційною скаргою з 06.03.2017 по 20.03.2017. До того ж, доказів несвоєчасного надсилання скаржнику постанови суду апеляційної інстанції до касаційної скарги не надано.

Отже, наведені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не свідчать про відсутність об'єктивної можливості для оскарження постанови апеляційного господарського суду у строк визначений ст. 110 ГПК України. Тому у задоволенні клопотання про відновлення строку слід відмовити.

Згідно із п. 5 частини першої ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2017 у справі № 908/4022/14 підлягає поверненню скаржнику відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 53, 86, п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04" в поновленні строку на касаційне оскарження постанови Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2017 у справі № 908/4022/14.

2. Не приймати до розгляду та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04" касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2017 у справі № 908/4022/14.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіТ.Л. БАРИЦЬКА
Т.П. КОЗИР