ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.07.2017 Справа № 904/6839/17

За позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА"

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку

Суддя Єременко А.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області з 11.01.2016 року перебуває справа № 904/31/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА", м. Жовті Води, Дніпропетровська область.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі, спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА", в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість з виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки, починаючи з 26.09.2015 року по 15.06.2017 року у розмірі 83 467, 30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" 21.05.2015 року позивачу не було сплачено заборгованість по заробітній платі та не проведено остаточний розрахунок у день звільнення.

11.07.2017 року позивач звернувся до суду з клопотанням (вх. № 38902/17) про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання, призначене на 12.07.2017 року не з'явився, свого повноважного представника не направив, відзиву на позов та витребувані судом документи не надав, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності його представника, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

За таких обставин, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 12.07.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" 23.03.2004 року.

21.05.2015 року ОСОБА_1 звільнений з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" на підставі п. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) - за власним бажанням.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.09.2015 року по справі № 176/1449/15-ц стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 37 419, 44 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 17 081, 68 грн. та 500, 00 грн. відшкодування моральної шкоди.

25.09.2015 року на виконання рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області по справі № 176/1449/15-ц Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.09.2015 року у повному обсязі не виконано, що підтверджується листом Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 5376 від 25.05.2017 року.

У зв'язку з тим, що позивачу не було виплачено належну йому заробітну плату, останнім нараховано та заявлено до стягнення з відповідача компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 26.09.2015 року по 15.06.2017 року у сумі 83 467, 30 грн.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100).

Приписами п. 20 постанови пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Враховуючи зазначене, та те, що прострочення сплати заробітної плати з боку відповідача має місце, перевіривши розрахунок позивача, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.09.2015 року по 15.06.2017 року у сумі 83 467, 30 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, пров. Капітальний, 2; ) на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.09.2015 року по 15.06.2017 року у сумі 83 467, 30 грн., про що видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, пров. Капітальний, 2; ) на користь державного бюджету (одержувач - Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра, , р/р 3005, банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 600, 00 грн. - судового збору, про що видати наказ.

Повне рішення складено 13.07.2017 року.

Суддя А.В. Єременко