ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Справа № 910/14423/15

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівІванової Л.Б.,
Кролевець О.А.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 (головуючий суддя Тарасенко К.В., судді Тищенко О.В., Чорна Л.В.)
на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 (суддя Бондарчук В.В.)
за заявоюОСОБА_4
проперегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 за нововиявленими обставинами
у справі№ 910/14423/15 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича
доПублічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"
треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
1. ОСОБА_6, 2. ОСОБА_4, 3. ОСОБА_7, 4. ОСОБА_8, 5. ОСОБА_9
треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
6. Національний банк України 7. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
простягнення 209.608.895,49 грн.
за участю представників:
позивачаОСОБА_10, ОСОБА_11,
відповідачаОСОБА_12,
третьої особи-1не з'явились,
третьої особи-2ОСОБА_13,
третьої особи-3не з'явились,
третьої особи-4не з'явились,
третьої особи-5не з'явились,
третьої особи-6ОСОБА_14,
третьої особи-7ОСОБА_15,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017, задоволено заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 за нововиявленими обставинами: вказане рішення скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати, а в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 за нововиявленими обставинами - відмовити.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 112 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники третіх осіб - 1, 3, 4, 5 не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 у розмірі 209.608.895,49 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у позові.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 скасовано, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 залишено в силі.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що 30.09.2013 між ПAT "Дельта Банк" та ПАТ "Укргазвидобування" був укладений договір кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 (далі - Договір кредитної лінії).

28.11.2014 між ПAT "Дельта Банк" (кредитор) були укладені договори поруки з поручителями, а саме з: ОСОБА_16 за № П; ОСОБА_9 за № П2022390-5; ОСОБА_6 за № П; ОСОБА_7 за № П30019775-9; ОСОБА_4 за № П; ОСОБА_17 за № П ; ОСОБА_18 за № П30019775-4; ОСОБА_19 за №П 2022390-15; ОСОБА_8 за № П2022390-6, в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013.

На виконання договорів поруки у лютому 2015 року відбулось погашення заборгованості за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 шляхом договірного списання грошових коштів з рахунків поручителів згідно з умовами договорів поруки.

02.03.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" від 02.03.2015 № 150 прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" № 51, на підставі якого з 03.03.2015 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" від 08.04.2015 № 71 до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 внесено зміни, відповідно до яких тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" від 03.08.2015 № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02.10.2015 включно.

В той же час 29.04.2015 Протоколом № 1 засідання Комісії АТ "Дельта Банк" з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, створеної згідно з наказом № 67 від 11.03.2015 (зі змінами, внесеними наказом № 270 від 23.04.2015), правочини, укладені 28.11.2014 між ПAT "Дельта Банк" та поручителями визнано нікчемними.

07.05.2015 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT "Дельта Банк" повідомлено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_8 про нікчемність укладених договорів поруки та, відповідно, про нікчемність погашення заборгованості за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 шляхом договірного списання грошових коштів у лютому 2015 року з рахунків поручителів. Про зазначене було повідомлено й ПАТ "Укргазвидобування".

З урахуванням наведеного місцевий суд, рішення якого залишено в силі судом касаційної інстанції, дійшов висновку про наявність спірної заборгованості у відповідача та прийняв рішення від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 про її стягнення.

Скасовуючи рішення місцевого суду від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 за нововиявленими обставинами, суди виходили з того, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2015 у справі № 826/18862/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2016, визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, яке оформлене Протоколом № 1 Комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями від 29.04.2015, про визнання нікчемними договорів поруки.

За висновком судів, нововияленими є обставини, встановленні у справі №826/18862/15, а саме такі.

Укладення відповідних договорів поруки було погоджено Комітетом кредиторів AT "Дельта Банк" на підставі Протоколів №№ 50/78, 50/79 від 30.10.2014, що зазначено в самому Протоколі № 1 від 29.04.2015, що підтверджує дотримання зі сторони AT "Дельта Банк" внутрішньобанківської процедури укладання відповідних договорів. Спірні договори поруки укладені з дотриманням обмежень, які зазначені в постанові Правління НБУ № 692/БТ від 30.10.2014, погашення заборгованостей за договором кредитної лінії здійснювалось з дотриманням всіх нормативів Національного банку України, а погодження останнього в даному випадку не вимагалось.

Щодо посилання в Протоколі № 1 від 29.04.2015 на нікчемність договорів поруки з підстав, що відповідні договори не погоджувались Національним банком України, на умовах пунктів 3.4.2 та 3.4.5 Договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/3МП-11 від 08.11.2013, укладеного між AT "Дельта Банк" (заставодавець) та Національним банком України (заставодержатель), суд зазначив, що на підставі Договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/3МП-11 від 08.11.2013 AT "Дельта Банк" передано в заставу майнові права, а саме: право вимоги до ПАТ "Укргазвидобування" за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013, укладеного між AT "Дельта Банк" та ПАТ "Укргазвидобування".

Проте договорами поруки не передбачено відчуження прав вимоги за Договором кредитної лінії, оскільки Договір поруки це один із видів забезпечення виконання зобов'язання (ст. 546 ЦК України). А після списання AT "Дельта Банк" грошових коштів шляхом перерахування з рахунків поручителів на позичковий рахунок ПАТ "Укргазвидобування" дія Договорів кредитних ліній № 1 та № 2 припинилась у зв'язку з належним їх виконанням, тобто повним погашенням заборгованостей.

Щодо посилання в Протоколі № 1 від 29.04.2015 на нікчемність договорів поруки з підстав неповідомлення та неотримання згоди в позичальника стосовно укладення відповідних договорів поруки суд відзначив, що чинним законодавством України та умовами договорів поруки не встановлено обов'язку поручителя попереджати боржника про укладення договору поруки з метою забезпечення виконання його зобов'язань перед кредитором та отримання відповідної згоди, оскільки згідно зі ст. 553 ЦК України договір поруки - це двосторонній правочин, для укладення якого достатнім є волевиявлення кредитора і поручителя.

Колегія суддів відзначає, що згідно зі ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за ново виявленими обставинами" до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 та постанови Вищого господарського суду України від 15.03.2016 у справі № 910/14423/15, судами під час розгляду справи уже було надано оцінку всім вищенаведеним доводам щодо належності поданих у справі доказів та здійснено правову оцінку фактичних обставин справи, а саме щодо нікчемності договорів поруки та правомірності самого рішення, оформленого Протоколом № 1 Комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями від 29.04.2015.

Як зазначив Вищий господарський суд України в постанові від 15.03.2016, суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки за його висновком відсутні правові підстави, передбачені п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для визнання договорів поруки від 28.11.2014 №П2022390-5, №П2022390-6, №П30019775-9, №П3, №П нікчемними, адже за умовами договорів поруки ПАТ "Дельта Банк" не передавав поручителю будь-якого майна та не здійснював перерахунку будь-яких коштів з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, а навпаки, були задоволені вимоги банку до боржника ПАТ "Укргазвидобування". При цьому укладення зазначених договорів поруки від 28.11.2014 не повинно погоджуватися Національним банком України відповідно до договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-11 від 08.11.2013, згідно з яким ПАТ "Дельта Банк" передано в заставу Національному банку України право вимоги до ПАТ "Укргазвидобування" за договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неможливість застосування реституції за договорами поруки від 28.11.2014 №П2022390-5, №П2022390-6, №П30019775-9, №П3, №П, у зв'язку з чим припинення зобов'язань за договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 відбулося внаслідок виконання, проведеного належним чином, і відсутні підстави для стягнення з ПАТ "Укргазвидобування" на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній на момент прийняття рішення про нікчемність договорів поруки від 28.11.2014, уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду: протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням (ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій під час первісного розгляду справи, постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 віднесено ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних і рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ "Дельта Банк" з 03.03.2015.

Протоколом № 1 від 29.04.2015 засідання комісії АТ "Дельта Банк" з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями виявлено, що договори поруки від 28.11.2014 №П2022390-5, №П2022390-6, №П30019775-9, №П3, №П, укладені між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_8 є нікчемними на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", про що було повідомлено фізичних осіб-поручителів.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

На виконання наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" №309 від 07.05.2015 було застосовано наслідки нікчемності договорів поруки від 28.11.2014 шляхом повернення поручителям 14.05.2015 коштів, списаних з їх рахунків в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Укргазвидобування" перед ПАТ "Дельта Банк", на відкриті на ім'я фізичних осіб-поручителів рахунки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене вище та зважаючи на те, що судом першої інстанції було встановлено, що 14.05.2015 ПАТ "Дельта Банк" повернуло ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_8 грошові кошти у загальній сумі 150.000.000,00 грн., які 19.02.2015 та 20.02.2015 були списані з депозитних рахунків фізичних осіб як поручителів ПАТ "Укргазвидобування" в рахунок погашення кредиту за договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013, Вищий господарський суд України в постанові від 15.03.2016 зазначив, що суд першої інстанції, на відміну від суду апеляційної інстанції, дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для припинення зобов'язань ПАТ "Укргазвидобування" за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013.

При цьому Вищим господарським судом України було відхилено посилання третіх осіб на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2015 у справі №826/18862/15 про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк", оформленого протоколом № 1 комісії з перевірки правочинів за кредитними операціями від 29.04.2015, оскільки перегляд судових рішень судом касаційної інстанції здійснюється на підставі встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, а на момент розгляду судами попередніх інстанцій даної справи не була прийнята постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2015 у справі № 826/18862/15.

Також Вищий господарський суд України у постанові від 15.03.2016 зауважив, що до компетенції адміністративних судів не відноситься вирішення господарських спорів, юрисдикція адміністративних судів згідно з ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України поширюється на публічно-правові спори. Так, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин Вищий господарський суд України в постанові від 15.03.2016 дійшов висновку про те, що наслідком укладення між ПАТ "Дельта Банк" і фізичними особами - вкладниками банку договорів поруки від 28.11.2014 та виконання цими вкладниками як поручителями зобов'язання ПАТ "Укргазвидобування" є набуття ними прав кредиторів за договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013, що фактично порушує черговість задоволення вимог кредиторів, встановлену Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому, як зазначало ПАТ "Дельта Банк", вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6 щодо повернення вкладів внесені до реєстру акцептованих вимог кредиторів в процедурі ліквідації банку, ОСОБА_21 та ОСОБА_7 не зверталися з кредиторськими вимогами до ПАТ "Дельта Банк".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що обставини, встановленні постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2015 у справі №826/18862/15, не можуть вважатися нововиявленими, оскільки ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду даної справи. Крім того фактично ті ж самі обставини (матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін), як випливає зі змісту постанови апеляційного суду від 21.12.2015 в даній справі, вже були предметом детального дослідження і правової оцінки судом, а отже відомі всім учасникам процесу.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення, припинити провадження у справі.

Оскільки колегією суддів встановлено, що фактичні обставини в цій справі з'ясовані судом першої та апеляційної інстанції з достатньою повнотою, але допущено помилки в застосуванні норм процесуального права, через що висновки суду першої і апеляційної інстанції не відповідають цим обставинам, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 112 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 у справі № 910/14423/15 скасувати. У задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 за нововиявленими обставинами відмовити. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 залишити в силі.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіЛ.Б. Іванова
О.А. Кролевець