донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.07.2017р. справа №908/630/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексимгаз», м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від22.05.2017р.
по справі№ 908/630/17 (суддя Федорова О. В.)
за позовомДержавного підприємства «Науково виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект», м. Миколаїв
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексимгаз», м. Запоріжжя
простягнення 2 242 065,04 грн

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Науково виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект», м. Миколаїв (далі Позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексимгаз», м. Запоріжжя (далі Відповідач) суми різниці вартості недопоставленого природного газу у розмірі 1 956 426, 50 грн та суми штрафних санкцій у розмірі 285 638,54 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.05.2017р. (повний текст підписано 25.05.2017р.) по справі № 908/630/17 позовні вимоги ДП«НВКГ«Зоря» - «Машпроект» було задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму різниці вартості недопоставленого природного газу у розмірі 1 956 426, 50 грн та суму судового збору в розмірі 29 346,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 22.05.2017р. у справі № 908/630/17 скасувати в частині задоволення позову про стягнення з ТОВ «Ексимгаз» на користь ДП«НВКГ«Зоря» - «Машпроект» суми різниці вартості недопоставленого природного газу у розмірі 1 956 426, 50 грн та суми судового збору в розмірі 29 346,40 грн та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ДП«НВКГ«Зоря» - «Машпроект».

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що враховуючи відсутність законодавчого регулювання ціни на ринку природного газу, відсутність повноважень Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на встановлення ціни на природний газ, підтвердження збільшення ціни на природний газ на грудень 2016р. регулятором ринку природного газу, висновком Запорізької Торгово промислової палати, та найголовніше, п. 4.3.2 Договору постачання природного газу № ПГ-042/16-УМГ ХТГ від 25.12.2015р., який вказує на обовязковість та погодженість нової ціни на природний газ для споживача, ТОВ «Ексимгаз» цілком правомірно збільшив ціну на природний газ на грудень 2016р.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Татенко В. М., судді - Радіонова О. О., Зубченко І. В.

Судом апеляційної інстанції, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення були створені необхідні умови для всебічного та повного розгляду справи в суді, а саме: повідомлення належним чином про час та місце судового розгляду та витребування у сторін необхідних доказів та пояснень для правильного вирішення спору.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

11.07.2017р. на електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Науково виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» надійшло заперечення № 17/1-5282 від 10.07.2017р. на апеляційну скаргу, яке було розглянуто судовою колегією та приєднано до матеріалів справи.

Представник скаржника у судовому засідання 12.07.2017р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у зазначеному вище запереченні на апеляційну скаргу та просив суд залишити без змін рішення Господарського суду Запорізької області від 22.05.2017р. по справі № 908/630/17.

Судова колегія, враховуючи вимоги щодо розумного строку розгляду справи та вжиті заходи щодо належного повідомлення її учасників про час і місце судового розгляду, дійшла висновку про можливість розгляду справи по суті, адже наявних матеріалів і витребуваних додатково відомостей достатньо для надання належної правової оцінки правовідносинам у цій справі.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 25.12.2015р. між Державним підприємством «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» (далі - «Споживач») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСИМГАЗ» (далі «Постачальник») укладено договір постачання природного газу № ПГ-042/16-УМГ ХТГ (далі «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобовязується поставити споживачу з 01 січня по 31 грудня 2016 року включно природний газ для власного використання з транспортуванням магістральними трубопроводами (далі товар, товар скорочено іменується також як газ), а споживач зобовязується прийняти та оплатити товар у відповідності до умов даного договору.

У п. 1.2 договору визначено загальний обсяг товару, що підлягає поставці 22 232,00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях (тис. куб.м.): січень 3 500; лютий 2 700; березень 2 200; квітень 1 800; травень 900; червень 900; липень 841; серпень 841; вересень 900; жовтень 1 600; листопад 2 550; грудень 3 500.

Згідно з п. 1.3 договору обсяги закупівлі можуть бути зменшені у звязку із зменшенням фактичного обсягу видатків споживача.

За умовами пунктів 2.1.1 - 2.2.1. договору обєм природного газу, що має бути поставлений постачальником, підтверджується на підставі письмових оригінальних заявок споживача, які подаються не пізніше 20 числа місяця, що передує місяцю поставки. Дані заявки є невідємною частиною договору. У разі відсутності письмової заявки, підтвердженим обємом природного газу є плановий обєм, визначений пунктом 1.2 договору. У випадку, якщо місячний обєм споживання природного газу споживачем зменшується або збільшується +-5,0 відсотків порівняно із замовленим обємом, споживач повинен письмово, шляхом вручення письмової заявки, повідомити про це постачальника не пізніше 20-го числа місяця споживання. У випадку неподання споживачем письмової оригінальної заявки у строк, встановлений п. 2.2 даного договору, обєм природного газу, що поставлений постачальником, підтверджується щомісячними актами приймання-передачі природного газу, оформленим згідно з розділом 3 даного договору, та підлягає оплаті споживачем в порядку, встановленому даним договором.

Згідно з п. 3.3 договору приймання-передача природного газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі, і які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Строк дії договору встановлено у п. 9.1 договору з моменту його підписання і по 21.12.2016р., а в частині невиконаних зобовязань до їх повного виконання.

До договору сторонами вносилися зміни додатковими угодами №1 від 25.12.2015р., №2 від 15.02.2016р., №3 від 23.02.2016р., №4 від 27.04.2016р., №5 від 31.05.2016р., №6 від 31.05.2016р. №7 від 26.07.2016р., №8 від 20.09.2016р., №9 від 29.09.2016р., №10 від 28.10.2016р.

Пунктом 5.1.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 15.02.2016р. передбачено, що споживач зобовязаний сплатити вартість обєму природного газу на рахунок постачальника на умовах 100% попередньої оплати замовлених обсягів природного газу до 19-го числа місяця, що передує місяцю поставки, у відповідності до рахунку на оплату, виставленого постачальником. Рахунок постачальника повинен містити посилання на номер та дату договору, ціну природного газу, визначену у п. 4.1 договору. та загальну вартість природного газу, за який здійснюється оплата, з ПДВ.

Додатковою угодою №10 від 28.10.2016 р. узгоджено ціну природного газу, який планується до постачання у листопаді 2016 року, яку споживач сплачує постачальнику за 1 000,0 кубічних метрів природного газу, в розмірі 6 103,00 грн., крім того ПДВ 1 220,60 грн., а разом 7 323,60 грн.

На стадії виконання договору позивач перерахував відповідачу попередню оплату за 2 500 тис. куб. м. природного газу (за ціною 7 323,60 грн з ПДВ за 1 000 куб. м.) у розмірі 18 309 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1384 від 18.11.2016р. (т. 1, а. с. 32), на підставі рахунку-фактури №ЕГ-0000268 від 14.11.2016р. (т. 1, а. с. 31), проте останній поставив позивачу газ у меншому обсязі 2 232,86 тис. куб. м. (за ціною 8 200,00 грн з ПДВ за 1 000 куб. м.) на загальну вартість 18 309 000,00 грн, що підтверджується актом передачі-приймання природного газу № 12-16-/ПГ/2016-55738 від 31.12.2016р. (т. 1, а. с. 38) та не заперечується відповідачем. Кошти за недопоставлений газ у сумі 1 956 426,50 грн відповідач не повернув, пропозицію позивача №17/1-0872 від 16.12.2016р. про поставку заявленого та оплаченого раніше товару, залишив без задоволення.

Позивач звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з про стягнення з Відповідача суми різниці вартості недопоставленого природного газу у розмірі 1 956 426, 50 грн та суми штрафних санкцій у розмірі 285 638,54 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на виконання умов договору перерахував відповідачу попередню оплату за природний газ у розмірі 18 309 000,00 грн, проте останній поставив газ у меншому обсязі, ніж той, що був заявлений позивачем у факс-повідомлені №03/1-98 від 14.11.2016р. (т. 1, а. с. 30), у зв'язку з чим, останній просив стягнути різницю між сумою попередньої оплати та вартістю фактично поставленого газу, нарахувавши на зазначену суму штрафні санкції у розмірі 285 638,54 грн, з яких пеня за прострочення поставки товару 148 688,68 грн та штраф в розмірі 7% недопоставленого товару 136 949,86 грн.

Ухвалюючи спірне рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ціни на природний газ є вільними та встановлюються за погодженням сторін, тому момент застосування в договорі нової ціни має бути погодженим сторонами у встановленому порядку.

Відповідачем не доведено правових підстав для застосування до розрахунків сторін запропонованої ним ціни на грудень 2016 року в розмірі 8200,00 грн з ПДВ за 1000 куб. м., а отже, за відсутності належно укладеної сторонами додаткової угоди про зміну ціни на газ у грудні 2016 року, правові підстави застосування нової ціну на газ - відсутні. Відтак, застосуванню підлягає остання погоджена сторонами ціна на газ в розмірі 7323,60 грн з ПДВ за 1000 куб. м.

Донецький апеляційний господарський суд, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, дослідивши всі обставини в їх сукупності, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Сторони є вільними в укладенні договору, у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; також сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, правовідносини за яким регулюються ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України та до якого згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 189 Господарського кодексу України встановлено, що ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Ціна є істотною умовою господарського договору.

Субєкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Частиною 2 статті 12 Закону України від 09.04.2015р. № 329-VIII Про ринок природного газу передбачено, що постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

У даному випадку ціна на поставку природного газу є вільною, тобто такою, що встановлюється між постачальником та споживачем.

За умовами п. 4.3.2 договору зміна ціни на природний газ, в тому числі протягом місяця споживання, відбувається у звязку із набранням чинності відповідних нормативно-правових актів органів державної влади, наказів НАК Нафтогаз України, власниками ресурсу газу, які впливають на ціну природного газу, в тому числі граничного рівня цін на природний газ та тарифів на транспортування і розподіл природного газу, є встановленою для споживача, їм погодженою та обовязковою для розрахунків між сторонами за цим договором.

Відповідно до п. 4.3.1 договору в разі незгоди споживача з встановленою ціною, крім випадків, передбачених п. 4.3.2, додаткова угода не підписується, а споживач зобовязується надати постачальнику листа, погодженого з газорозподільним підприємством, про зняття обсягів природного газу в даному місяці постачання, погодженого з оператором Єдиної газотранспортної системи протягом 3 робочих днів з моменту недосягнення згоди про зміну ціни на природний газ.

З аналізу зазначених умов договору слідує, що у випадку зміни ціни на газ відповідно до п. 4.3.2 договору ціна на газ змінюється не автоматично, як вважає відповідач, а шляхом підписання додаткової угоди, підписання якої є обовязковим для споживача.

Отже, з огляду на зазначене, відповідачем не доведено правових підстав для застосування до розрахунків сторін запропонованої ним ціни на грудень 2016 року в розмірі 8200,00 грн. з ПДВ. Відтак, після отримання відповідачем попередньої оплати за газ в повному обсязі, поставка товару мала відбуватися за узгодженою сторонами ціною, а можлива зміна ціни на газ тільки шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а не в односторонньому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача непогашеної заборгованості перед позивачем в сумі 1 956 426, 50 грн.

Також судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені за прострочення поставки товару в розмірі 148 688,68 грн та суми штрафу в розмірі 7% недопоставленого товару 136 949,86 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Суд апеляційної інстанції цілком погоджується з висновком Господарського суду Запорізької області, щодо відсутності вини відповідача в недопоставці газу, та як наслідок відсутності підстав для застосування до останнього штрафних санкцій відсутні, адже зазначений висновок ґрунтується на приписах ст.ст. 611, 614 ЦК України та 230, 231 ГК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексимгаз», м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.05.2017р. у справі № 908/630/17 без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСЗО;