КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. Справа№ 910/23792/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Карпюк О.С.,

представників:

від ПАТ "Юнекс банк" - Коваленка С.В.,

від боржника - Волощука Р.А., Давидюка Р.М. (ліквідатор),

від ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія" - Коваленка С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Юнекс банк"

на постанову Господарського суду міста Києва від 24.01.2017

у справі № 910/23792/16 (суддя Пасько М.В.)

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ олії" (код 34429449)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Боржник звернувся до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство відповідно до ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у зв'язку з тим, що в процесі ліквідації ліквідаційна комісія виявила недостатність активів боржника для погашення заявлених вимог кредиторів в загальній сумі 424045263,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ олії", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 у справі № 910/23792/16 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ олії" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії Давидюка Романа Миколайовича.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Юнекс банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 про визнання боржника банкрутом, а провадження у справі про банкрутство припинити.

В судовому засіданні було розглянуто клопотання про заміну кредитора ПАТ "Юнекс банк" на його правонаступника - ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія", яке обґрунтоване укладенням договору № 1 відступлення права вимоги від 29.12.2016, відповідно до умов якого ПАТ "Юнекс банк" ("Первісний кредитор") відступило ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія" ("Новий кредитор") право вимоги за Кредитним договором № 0.77.0712.ЮО_К від 12.07.2012, укладеним між ТОВ "Світ олії" та Первісним кредитором.

Виходячи з положень пункту 2 частин 1 статті 512 ЦК України, правонаступництво є підставою для заміни кредитора у зобов'язанні.

Статтею 512 ЦК України встановлено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, в тому числі й грошовому.

На думку колегії суддів, Законом про банкрутство не передбачено заборони на перехід прав кредиторів за грошовими зобов'язаннями до іншої особи у провадженні у справі про банкрутство, а тому арбітражні керуючі мають вносити до реєстру відомості про заміну кредиторів за грошовими зобов'язаннями у разі переходу їх права вимоги відповідно до правил ЦК України, а господарські суди - зобов'язувати арбітражних керуючих вносити відповідні зміни до реєстру в разі оскарження необґрунтованої відмови арбітражних керуючих у внесенні відомостей про заміну кредитора. Особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження відповідно до абзацу 22 статті 1 Закону про банкрутство. Заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки боржника і не потребує його згоди, якщо така згода не передбачена договором або законом.

Положеннями статті 25 ГПК України регламентоване процесуальне правонаступництво. Так, даною нормою передбачено, що у разі заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Разом з тим, Законом про банкрутство передбачено певні процедури з якими пов'язана можливість набуття особою статусу учасника провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час прийняття оскаржуваної постанови від 24.01.2017 для вирішення питання про здійснення процесуальної заміни сторони-кредитора у справі, ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія" ані до ліквідатора банкрута, ані до господарського суду першої інстанції не зверталася, при цьому обґрунтованість вимог первісного кредитора (ПАТ "Юнекс банк", вимоги якого боржником не заперечувались при зверненні із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство) судом першої інстанції також не перевірялась, що позбавляє суд апеляційної інстанції права згідно ст. 101 ГПК України замінити сторону його правонаступником з огляду на специфіку провадження у справі про банкрутство, зокрема, щодо набуття особою статусу кредитора.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні клопотання ТОВ "Міжрегіональна пелетна компанія" про заміну сторони його правонаступником.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників провадження, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 р. № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ олії" звернулось до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про його банкрутство в порядку, передбаченому ст. 95 Закону про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Згідно з частиною 1 статті 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом. (частина 3 статті 110 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 111 ЦК України з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Частиною 7 статті 111 ЦК України передбачено, що для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Згідно ч. 8 ст. 111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Частиною 9 статті 111 ЦК України встановлено, що виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Отже, враховуючи вищезазначені вимоги законодавства, необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у порядку статті 95 Закону про банкрутство є: оцінка вартості наявного майна боржника, публікація оголошення згідно з вимогами статті 105 ЦК України з метою виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості, повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства та складання проміжного ліквідаційного балансу, реалізація майна юридичної особи з метою розрахунків з кредиторами. Крім того, звернення до суду з такою заявою можливо лише після закінчення строку, передбаченого статтею 105 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, 27.04.2016 загальні збори учасників ТОВ "Світ олії" було прийнято рішення про припинення товариства шляхом його ліквідації у добровільному порядку, призначено головою ліквідаційної комісії Давидюка Р.М., встановлено тримісячний строк для проведення ліквідаційної процедури товариства, тобто до 27.07.2016, та двомісячний строк заявлення вимог кредиторами з дня оприлюднення повідомлення про припинення товариства.

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, боржник з 28.04.2016 перебуває в стані припинення за рішенням засновників.

26.12.2016 ліквідатор боржника звернувся до господарського суду із заявою про банкрутство за правилами ст. 95 Закону про банкрутство на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства від 06.10.2016, яким було затверджений проміжний ліквідаційний баланс підприємства станом на 01.10.2016.

Разом з тим, оголошення про прийняття рішення щодо ліквідації боржника було опубліковано 13.05.2015 у друкованому засобі масової інформації "Голос України" № 87 (6341).

У оголошенні про ліквідацію встановлений строк для заявлення кредиторами своїх вимог до боржника - 28.06.2016 (т. 1 а.с. 230), тобто менший ніж був встановлений при прийнятті рішення про ліквідацію боржника.

Тобто, ліквідатором порушено частину 5 статті 105 ЦК України щодо обов'язкового встановлення не менш ніж двомісячного строку для заявлення кредиторських вимог.

Крім того, у заяві про порушення справи про банкрутство відсутні відомості про те, чи повідомлявся орган доходів і зборів та інші державні контролюючі органи про ліквідацію ТОВ "Світ олії" у встановленому законом порядку. Не додані такі докази і до заяви про порушення справи про банкрутство, як і не додані докази на підтвердження подання контролюючим органам звітності за останній звітний період.

Додані до заяви копії звітних документів не можуть бути прийняті до уваги в якості належних доказів виконання вимог ч. 7 ст. 111 ЦК України, оскільки складені до прийняття рішення про початок ліквідаційної процедури, а не на час затвердження проміжного ліквідаційного балансу, при цьому боржник не подав звітність щодо здійснення підприємницької діяльності - податкову декларацію з податку на прибуток тощо.

Отже, матеріалами справи спростовується достовірність поданих ліквідатором боржника доказів на підтвердження повідомлення контролюючих органів про прийняття рішення щодо ліквідації ТОВ "Світ олії".

Частиною 8 статті 111 ЦК України встановлено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Як вбачається з проміжного ліквідаційного балансу станом на 01.10.2016, товариство має на кінець звітного періоду баланс за активами в сумі 296893,9 тис. грн., в той же час баланс за пасивами також складає 296893,9 тис. грн., тобто баланс становить 0,0 тис. грн., що не узгоджується із фактичними обставинами справи щодо наявної кредиторської та дебіторської заборгованості, та не може бути підставою для звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, оскільки не підтверджує недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство за правилами ст. 95 Закону про банкрутство не додані документи, які повинні бути подані на момент звернення із такою заявою та які не можуть бути витребувані судом після порушення справи про банкрутство.

Також колегія суддів зазначає, що підставою для звернення із заявою про порушення справи про банкрутство стали обставини перевищення кредиторської заборгованості розміру вартості майна боржника.

Так, кредиторську заборгованість боржника складають вимоги:

ПАТ "БМ банк" в сумі 97793971,30 грн., які забезпечені заставою майна боржника;

інших визнаних боржником кредиторів на загальну суму 326251292,04 грн.

При цьому, дебіторська заборгованість боржника складає 7686125,64 грн.

Будь-яких доказів на підтвердження вжиття належних та достатніх заходів щодо стягнення зазначеної дебіторської заборгованості, яка в загальному розмірі складає 7686125,64 грн., ліквідатором до заяви про порушення справи про банкрутство не надано, як і не надано доказів повідомлення дебіторів про початок ліквідаційної процедури, що є порушенням ч. 1 ст. 111 ЦК України. Докази пред'явлення претензії до дебіторів про сплату боргу та, відповідно, визнання ними заявлених вимог, не можуть бути прийняті як докази вжиття заходів із повернення дебіторської заборгованості на користь боржника, оскільки лише констатують наявність такої заборгованості, визнаної сторонами відповідного правовідношення.

Також, ліквідатор не вжив будь-які заходи із встановлення місцезнаходження майна боржника, яке перебуває в заставі ПАТ "БМ банк" згідно договору застави товарів № 01-2012/DC-5, обмежившись лише формальним складанням інвентаризаційної відомості про склад майна боржника із нульовими показниками.

Не подано також і доказів закриття розрахункових рахунків боржника в банківських установах в порушення ч. 3 ст. 111 ЦК України.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату послуг арбітражного керуючого, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі, судового збору, сплаченого кредиторами тощо.

При зверненні з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржник вказав про відсутність у нього будь-яких майнових активів.

Відтак, відсутність у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат, виключає можливість здійснення судом провадження у справі про його банкрутство в силу приписів ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство.

Згідно ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство, за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції без достатніх правових підстав порушено справу про банкрутство боржника за процедурою, передбаченою ст. 95 Закону про банкрутство, та, відповідно, безпідставно визнано боржника банкрутом.

Обставини порушення провадження у даній справі без попереднього дотримання ліквідатором норм ст.ст. 105, 111 Цивільного кодексу України та ст. 95 Закону про банкрутство, визнаються підставою для скасування оскаржуваної постанови Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 та припинення провадження у справі № 910/23792/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ олії" на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись статтями 80, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Юнекс банк" задовольнити.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 у справі № 910/23792/16 скасувати.

3. Провадження у справі № 910/23792/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ олії" (ідентифікаційний код 34429449) припинити.

4. Копію постанови надіслати сторонам та державному реєстратору.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

О.М. Гаврилюк