ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2017 р. Справа № 925/332/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, ОСОБА_3 за посадою (голова правління), у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут» до Приватного акціонерного товариства «Сміла-Агропромсервіс» про стягнення 21212 грн. 05 коп.,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2017 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут» звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сміла-Агропромсервіс» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі Договору на постачання природного газу № 12/12443/ПР-16 від 22.02.2016 року, 20875 грн. 19 коп. основного боргу, 304 грн. 26 коп. пені, 32 грн. 60 коп. 3% річних, що разом складає 21212 грн. 05 коп. та відшкодування судових витрат.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав. Проте, заперечуючи проти позову відповідач 17.05.2017 року подав зустрічну позовну заяву для її спільного розгляду з первісним позовом, у якій просив суд визнати незаконними дії позивача за первісним позовом щодо припинення йому газопостачання, яке здійснювалось на підставі Договору на постачання природного газу № 12/12443/ПР-16 від 22.02.2016 року та відшкодувати заподіяні цим збитки. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.05.2017 року зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами повернуто без розгляду.

В засіданні суду представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представники відповідача, не спростовуючи наявність і розмір спірної заборгованості, позов не визнали і просили суд в його задоволенні відмовити з підстав відсутності вини відповідача у виникненні спірного боргу внаслідок скрутного фінансового стану підприємства.

Згідно зі ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

22.02.2016 року між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут», як постачальником, та відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Сміла-Агропромсервіс», як споживачем, було укладено Договір на постачання природного газу № 12/12443/ПР-16 (далі Договір; а.с. 9-14), за умовами п. 1.1 якого Постачальник постачає споживачу природний газ в обсягах і порядку, передбачених Договором, а Споживач приймає та оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 1.2 Договору сторони домовились, що Постачальник передає Споживачу в 2016 році газ обсягах 11,800 тис.м.куб.

Згідно п. 3.1. Договору оплата вартості природного газу здійснюється Споживачем за ціною визначеною п. 2.2 цього Договору на умовах щомісячної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в розділі ІІ Договору, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у передньому місяці.

У випадку недоплати за поставлений природний газ розрахунковий період Споживач провадить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У п.п. 7.2.1 п. 7.2 Договору, сторони передбачили, що у разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня. Пеня нараховується від суми простроченого платежу за кожний день протягом всього періоду прострочення і не обмежується 6-місячним строком згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Договір набуває чинності з дати його підписання та поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2016 року та укладається на строк до 31.12.2016 року (п. 10.1 Договору).

22.02.2016 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 7, яким строк дії Договору № 12/12443/ПР-16 від 22.02.2016 року продовжено на 2017 рік. Цією ж угодою сторони погодили, що Постачальник передає Споживачу у 2017 році газ в обсягах 11,500 тис.м.куб., а саме: січень 2017 року 3,200 тис.м.куб., лютий - 2, 70 тис.м.куб., березень 1,400 тис.м.куб., квітень 1,000 тис.м.куб., травень, червень, липень, серпень, вересень 0 тис.м.куб., жовтень - 0,700 тис.м.куб., листопад - 1,000 тис.м.куб., грудень 1,500 тис.м.куб. (а.с. 17).

Додатковими договорами №№ 1, 6, 8, 10, 11, 12, 13 до Договору постачання природного газу № 12/12443/ПР-16 від 11.02.2016 року сторонами були погоджені реквізити, вартість, порядок та умови проведення розрахунків на постачання природного газу (а.с. 15-23).

На виконання умов Договору згідно підписаних сторонами Актів приймання-передачі природного газу (а.с. 24-25) позивач передав, а відповідач прийняв природний газ у січні 2017 році 2918 куб.м. на суму 24423 грн. 66 коп. (Додатковий Договір № 12 вартість природного газу за 1000,00 куб.м. становить 8 370 грн.), у лютому 2017 році 3350 куб.м. на суму 33559 грн. 09 коп. (Додатковий Договір № 13 вартість природного газу за 1000,00 куб.м. становить 10017 грн. 64 коп.), а всього 6268 куб. м. газу на суму 57982 грн. 75 коп.

Відповідач, в порушення умов Договору, свої зобов'язання за Договором своєчасно та в повному обсязі не виконав, за поставлений природній газ повністю та вчасно не розраховувався, у звязку з чим, згідно розрахунку позивача, за ним утворилася заборгованість розмірі 20875 грн. 19 коп. основного боргу.

Отже, спірними правовідносинами є вимоги сторін Договору на постачання природного газу № 12/12443/ПР-16 від 22.02.2016 року, які витікають із їх прав і обов'язків за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність і розмір основного боргу в розмірі 20 875 грн. 19 коп. позивачем підтверджено поданими доказами, поясненнями представника в засіданні суду, відповідачем не спростовано, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку з простроченням відповідачем строків оплати природного газу, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 304 грн. 26 коп. пені, 32 грн. 60 коп. 3% річних.

Частиною 1 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення 304 грн. 26 коп. пені, 32 грн. 60 коп. 3% річних, нарахованих по кожному періоду на фактичні суми заборгованості, відповідає умовам п.п. 7.2.1 п. 7.2 Договору, нормам ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», ст.ст. 230 ч. 1, 231 ч. 6 ГК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений і визнаний вірним, тому суд визнає її такою, що також підлягає задоволенню в повному розмірі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства, суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобовязання щодо порядку розрахунків за поставлений природний газ, прострочив його оплату, тому позовні вимоги судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю. Доводи відповідача, приведені ними в обґрунтування заперечень проти позову, господарський суд відхиляє через їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи та вказаним вище нормам чинного законодавства.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сміла-Агропромсервіс», місцезнаходження: 20700, Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Мазура, 21А, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз Збут», місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Громова, 142, 20 875 грн. 19 коп. основного боргу, 304 грн. 26 коп. пені, 32 грн. 60 коп. 3% річних та 1600 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 10.07.2017 року.

Суддя В.М. Грачов