ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.07.2017 Справа № 904/6309/17

За позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення основної заборгованості, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат (договір №3589 від 04.11.2004 про відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари)

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область (далі по тексту - відповідач) про стягнення 23182,14грн. заборгованості за теплову енергію; 439,73грн. пені; 813,40грн. трьох відсотків річних; 3541,35грн. інфляційних втрат. Судові витрати по справі у розмірі 1600,00грн. позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

04.11.2004 між сторонами укладено договір №3589 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання.

Позивач належним чином виконав покладені на нього зобов'язання в частині постачання теплоносія на протязі всього періоду. Відповідач отриману від позивача теплову енергію не оплатив, у зв'язку з чим за період з 18.01.2015 по 25.03.2017 заборгованість відповідача перед позивачем становить 23182,14грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач нарахував пеню за період з 15.12.2016 по 19.05.2017 у розмірі 439,73грн., три відсотки річних за період з 16.03.2015 по 19.05.2017 у розмірі 813,40грн. та інфляційні втрати у розмірі 3541,35грн.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2017 справу №904/6309/17 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами розгляду позовної заяви від 25.05.2017 за вих.№36/07 ухвалою суду від 31.05.2017 порушено провадження по справі та прийнято позовну заяву до розгляду, призначено слухання на 11.07.2017.

11.07.2017 отримано заяву позивача в якій просить суд розглядати справу без участі представника позивача. Позов підтримано у повному обсязі.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Господарським судом враховано положення пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 06.06.2017.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 13.06.2017 з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 07.06.2017.

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.07.2017, враховуючи, що сторони належним чином повідомлення про час та місце його проведення, розпочато розгляд справи по суті. Сторони не забезпечили явку своїх представників.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

На думку суду неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представників сторін, оскільки про час та місце розгляду справи останні повідомлені належним чином, а на думку суду, неявка його у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки у справі достатньо матеріалів для розгляду справи по суті.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 11.07.2017 в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2004 між комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі по тексту - позивач, постачальник) та ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, споживач) укладено договір №3589 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пара (далі по тексту - договір).

ОСОБА_1 в результаті укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.08.2005 Серії НОМЕР_2

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пара на технологічні потреби, а споживач оплачує отриману теплову енергію по встановленим тарифам (цінам) у строки, які передбачені даним договором.

Пунктом 1.3 договору визначено, що постачальник відпускає споживачу теплову енергію на об'єкти, які вказано в таблиці №2 у відповідності з встановленим планом теплоспоживання з 13.10.2004 по 31.12.2005. Оплата здійснюється з моменту вказаного періоду дії договору.

Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку та розрахунковим способом за їх відсутністю (пункт 2.1 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що оплата за відпущену теплову енергію здійснюється споживачем щомісячно, самостійно, у грошовій формі, та іншими формами розрахунку за узгодженням сторін до 15-го числа місяця наступного за розрахунковим. В іншому випадку постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або обмежити частково подачу теплової енергії споживачу.

Даний договір діє з 13.11.2004 по 31.12.2005 та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява однієї із сторін про відмову від даного договору або його перегляді. При заяві однієї із сторін про розірвання договору за один місяць та відсутності заборгованості споживача договір може бути розірваний. За наявності заборгованості споживача, нарахування за договором припиняються, а договір вважається нерозірваним до повного погашення заборгованості (пункт 6.1 договору).

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач забезпечив постачання теплоносія протягом всього періоду, передбаченого договором. Розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду" виконано у повному обсязі.

На приміщення по АДРЕСА_2 встановлений прилад обліку теплової енергії. Кількість теплової енергії, що зафіксована приладом обліку, розподіляється пропорційно проектним навантаженням усіх споживачів, які підключені до даного приладу. Проектне теплове навантаження визначається пропорційно займаної площі. Загальне навантаження по приладу складає: Qгод. = 0,1621 Гкал. По договору №3589 (по об'єкту - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_2) Qгод. = 0,0025.

У приміщенні по АДРЕСА_3 встановлений прилад обліку теплової енергії з 10.08.2015. Загальне навантаження по приладу складає: Qгод. = 0,1903 Гкал. Загальне навантаження по приладу складає: Qгод. = 0,1903 Гкал. по договору №3589 (по об'єкту - магазин по АДРЕСА_3) Qгод. -0,004Гкал.

Поточна заборгованість нарахована за період з 18.01.2015 по 25.03.2017 у розмірі 23182,14грн.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе грошових зобов'язань в частині оплати теплової енергії позивач нарахував:

- пеню за період прострочення з 15.12.2016 по 19.05.2017 на суму 439,73грн. (розрахунок здійснено за кожним періодом окремо);

- три відсотки річних за період прострочення з 16.03.2015 по 19.05.2017 на суму 813,40грн. (розрахунок здійснено за кожним періодом окремо);

- інфляційні втрати за період прострочення з квітня 2015 по квітень 2017 на суму 3541,35грн.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні статті 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним договором.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов наступних висновків.

Щодо основної заборгованості.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку постачальника за договором відпустити теплову енергію відповідає обов'язок споживача оплатити вартість теплової енергії.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу теплову енергію, що підтверджується діючим договором №3589 від 04.11.2004.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.1 договору визначено, що оплата за відпущену теплову енергію здійснюється споживачем щомісячно, самостійно, у грошовій формі, та іншими формами розрахунку за узгодженням сторін до 15-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати за отриману теплову енергію передбачено умовами договору та нормами законодавства.

З огляду на положення пункту 3.1 договору, строк оплати теплової енергії отриманої у період з 18.01.2015 по 25.03.2017 є таким, що настав.

Доказів оплати теплової енергії в сумі 23182,14грн. відповідач не надав.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, вимога про стягнення 23182,14грн. є такою, що підлягає задоволенню.

Щодо пені.

За приписами частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3.3 договору визначено, якщо споживач є суб'єктом іншого сектора господарювання економіки та не здійснив оплату за відпущену теплову енергію у строк, встановлений пунктом 3.1 договору, він несе відповідальність у відповідності з пунктами 4-7 статті 231 Господарського кодексу України та Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання господарських зобов'язань" №543-96-ВР від 22.11.1996 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки оплати.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 438,56грн.

Щодо трьох відсотків річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 812,79грн.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

В порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1599,84грн., з урахуванням того, що 99,99% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 610, 612, 625, 629, 662, 663, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 199, 231, 232, 265, 266 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (50006, АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, пров.Дежньова, 9; ідентифікаційний код 03342184) 23182,14грн. (двадцять три тисячі сто вісімдесят дві грн. 14 коп.) заборгованості за теплову енергію; 438,56грн. (чотириста тридцять вісім грн. 56 коп.) пені; 812,79грн. (вісімсот дванадцять грн. 79 коп.) трьох відсотків річних; 3541,35грн. (три тисячі п'ятсот сорок одна грн. 35 коп.) інфляційних втрат; 1599,84грн. (одна тисяча п'ятсот дев'яносто дев'ять грн. 84 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

12.07.2017

Суддя І.В. Петренко