донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.07.2017р. справа №908/4594/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю представників сторін:
від позивача:не зявився
від відповідача:ОСОБА_4 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від13.05.2017р.
по справі№ 908/4594/14 (головуючий суддя Боєва О. С., судді Зінченко Н. Г., Ярешко О. В.)
за позовомДержавного підприємства «Вугілля України», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк
простягнення 90 526 558,90 грн

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Вугілля України», м. Київ (далі Позивач, ДП «Вугілля України») звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк (далі Відповідач, ТОВ «САВІ») суми заборгованості в розмірі 86 596 079,74 грн, суми інфляційних втрат у розмірі 2 204 418,02 грн, суми пені в розмірі 1 391 593,40 грн та суми 3% річних у розмірі 334 703,74 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. (повний текст підписано 16.02.2015р.) по справі № 908/4594/14 позовні вимоги ДП «Вугілля України» було задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «САВІ» на користь ДП «Вугілля України» суму заборгованості в розмірі 71 575 677,63 грн, суму пені в розмірі 1 391 593,40 грн, суму 3% річних у розмірі 334 703,74 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 2 204 418, 02 грн та суму судового збору в розмірі 73 080,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. зазначене вище рішення було змінено.

Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 38 817 305,48 грн було припинено. Стягнуто з ТОВ «САВІ» на користь ДП «Вугілля України» суму заборгованості в розмірі 47 778 773,26 грн, суму пені в розмірі 1 391 593,40 грн, суму 3% річних у розмірі 334 703,74 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 2 204 418, 02 грн та суму судового збору в розмірі 73 080,00 грн. В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. по справі № 908/4594/14 залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. по справі № 908/4594/14 Господарським судом Запорізької області було 10.10.2016р. видано відповідний наказ на примусове стягнення.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2016р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. було залишено без змін.

03.05.2017р. ТОВ «САВІ» звернулося до Господарського суду Запорізької області з заявою № 01-25 від 20.04.2017р. про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. по справі № 908/4594/14.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.05.2017р. у задоволені зазначеної вище заяви ТОВ «САВІ» було відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.05.2017р. по справі № 908/4594/14 скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву № 01-25 від 20.04.2017р. ТОВ «САВІ» задовольнити.

Заявник апеляційної скарги вважає, що ухвалу Господарського суду Запорізької області у цій справі не можна вважати законною та обґрунтованою, оскільки остання ґрунтується на помилкових висновках суду і є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника, покладено твердження про те, що, наразі, ТОВ «САВІ» немає необхідних оборотних коштів, фактичної можливості ведення фінансовогосподарської діяльності та забезпечення безпеки функціонування підприємства, оскільки останнє гостро відчуває наслідки неможливості здійснення авіаційних перевезень та брак платежів від контрагентів за фактично поставлений товар, у звязку з бойовими діями у регіоні, відтоком капіталу та руйнування інфраструктури, в результаті чого, підприємство відповідача знаходиться у тяжкому фінансовому стані та не має на банківських рахунках коштів, необхідних для виконання рішення суду. Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції під час постановлення спірної ухвали, що на думку відповідача, призвело до прийняття господарським судом незаконного судового акту, який перешкоджає підприємству відповідача виконати рішення суду, як того вимагає чинне законодавство України.

Фіксація судового процесу апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судове засідання не зявився, поважність причин неявки апеляційному суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги з тих мотивів, що в ній викладені.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника позивача, адже наявних матеріалів у справі достатньо для надання належної правової оцінки правовідносинам у цій справі.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає ухвалу господарського суду винесену при частковому порушенні норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 129 Конституції України обовязковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що саме держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема, стаття 121 ГПК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Аналіз положень статей 116, 121 ГПК України і статті 33 Закону України Про виконавче провадження дає підстави вважати, що ухвала господарського суду про відстрочку та розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Відстрочення та розстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке реалізується у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до приписів статей 43, 33, 43 ГПК України саме на відповідача покладено обовязок доведення існування відповідних підстав, а господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 № 9, підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відстрочка та розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

До обставин, які ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки містяться в мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013.

У заяві відповідача про надання відстрочки та розстрочки виконання судових актів ТОВ «САВІ» посилається, зокрема, на тяжкий фінансовий стан підприємства, значний обсяг кредиторської та дебіторської заборгованості, ризик банкрутства, а також розташування підприємства на території проведення антитерористичної операції.

В обґрунтування заяви про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. відповідачем надано належним чином засвідчену копію сертифікату (висновок) № 993 торгово промислової палати України про настання обставин непереборної сили № 3765/05-4/6 від 14.10.2014р. (т. 6, а. с. 78), копію наказу № 75 від 08.09.2014р. головного директора ТОВ «САВІ» ОСОБА_5 про призупинення діяльності підприємства (т. 6, а. с. 82), копії балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016р. (т. 6, а. с. 88), звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік (т. 6, а. с. 91) та виписка по рахунку за період з 01.01.2017р. по 31.03.2017р. (т. 6, а. с. 94 - 111).

Дослідивши наведені відповідачем підстави для відстрочення виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що останні фактично свідчать про збитковість господарської діяльності відповідача та підтверджують наявність обставин, що дійсно унеможливлюють чи значно ускладнюють виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р.

Зокрема, суд апеляційної інстанції вважає цілком обґрунтованим доводи відповідача, що підприємство має фінансові проблеми у звязку з бойовими діями у регіоні, відтоком капіталу та руйнування інфраструктури, на банківських рахунках відсутні кошти, необхідні для виконання рішення суду, частина механізмів та техніки підприємства пошкоджена внаслідок бойових дій. У зв'язку з проведенням активних бойових дій на сході України у ТОВ «САВІ» виникли непереборні обставини, які унеможливлюють подальше здійснення виробничої діяльності - неможливість забезпечення матеріалами та енергоресурсами, відвантаження товарів контрагентам, здійснення авіаперевезень та надання послуг з обслуговування рейсів та авіапасажирів тощо.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що скрутне майнове становище ТОВ «САВІ» є саме тією виключною обставиною, яка унеможливлює виконання судового рішення, оскільки є наслідком комерційного ризику відповідача, та вважає за необхідне задовольнити заяву ТОВ «САВІ» № 01-25 від 20.04.2017р..

При цьому судова колегія зазначає, що відстрочення та розстрочення фактично застосовуються судом не одночасно (в один і той же часовий період), а послідовно: спочатку відстрочення виконання рішення, а потім розстрочення його виконання. Але, неможливо зясувати, які обставини мають бути після спливу строку на який буде відстрочено виконання спірного рішення, що можуть зумовити невиконання останнього, а тому, надання розстрочки у даному випадку є передчасним.

Відтак, на думку колегії суддів, обставини справи свідчать про те, що відстрочення виконання судового рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. у цій справі строком на 2 роки до 01.10.2018р. забезпечить його належне виконання.

Зазначений висновок суду апеляційної інстанції постановлено з урахуванням інтересів обох сторін, їх фінансового стану у сукупності з усіма наданими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Повнота оцінки доказів означає, що суд зобов'язаний дослідити й оцінити всі зібрані у справі докази, які є допустимими. Результат оцінки доказів, який наводиться в судовому рішенні, полягає в мотивації прийняття чи відмови у прийнятті доказів, що подані особами, які беруть участь у справі, з метою обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що при прийнятті спірної ухвали судом першої інстанції мале місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, тому ухвала Господарського суду Запорізької області від 13.05.2017р. по справі № 908/4594/14 підлягає частковому скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.05.2017р. по справі № 908/4594/14 в частині відмови надання Товариству з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк відстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. по справі № 908/4594/14 - скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк № 01-25 від 20.04.2017р. про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. по справі № 908/4594/14 задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. по справі № 908/4594/14 на 2 роки до 01.10.2018р.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.05.2017р. по справі № 908/4594/14 залишити без змін.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: І. В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСЗО;