Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

19 липня 2017 року Справа №927/595/17

ЗА ПОЗОВОМ: Приватного підприємства "Тепло-Монтаж"

вул. П. Морачевського,14, м. Чернігів, 14021

До ВІДПОВІДАЧА: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техком АВ"

вул. Ціолковського, буд. 41, м. Чернігів, 14001

Про стягнення 73249,42 грн.

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача: ОСОБА_1 адвокат, договір від 18.05.2017, ордер серія АА №076423 від 21.06.2017.

Від Відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Приватним підприємством "Тепло-Монтаж" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" про стягнення 104904,61 грн., в тому числі 98409,88 грн. заборгованості, 4822,08 грн. пені, 1276,32 грн. інфляційних втрат та 396,33грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору підряду №23/01-17 від 23.01.2017.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.06.2017 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №927/595/17, розгляд справи призначено на 06.07.2017.

У судове засідання 06.07.2017 з'явився повноважний представник Позивача.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 22.06.2017).

До початку судового засідання 06.07.2017 від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю направити уповноваженого представника.

Також до початку судового засідання 06.07.2017 через відділ документального забезпечення (канцелярію) Позивачем подано заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, відповідно до якої Позивач остаточно просить стягнути 73249,42 грн., в тому числі 65606,58 грн. заборгованості, 5970,19 грн. пені, 1276,32 грн. інфляційних втрат та 396,33 грн. 3% річних.

Даною заявою Позивачем фактично зменшено суму заборгованості на 32803,30 грн., яка сплачена Відповідачем 27.06.2017, та збільшено суму пені на 1148,11 грн.

Враховуючи, що ціна позову фактично зменшилась, ухвалою суду від 06.07.2017 судом прийнято вищевказану заяву Позивача як заяву про зменшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 06.07.2017 розгляд справи було відкладено та призначено на 19.07.2017.

У судове засідання 19.07.2017 з'явився повноважний представник Позивача, котрий підтримав позовні вимоги з урахуванням поданої у попередньому судовому засіданні заяви про зменшення позовних вимог.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 06.07.2017).

До початку судового засідання від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, в тому числі відзиву на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи.

У відзиві на позовну заяву Відповідач заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що Відповідач вважає, що у Позивача відсутні правові підстави вимагати сплату коштів за ніби-то виконані роботи, оскільки підставами для сплати коштів згідно п.3.1.2 є підписання сторонами ОСОБА_2 виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки КБ-3. Однак, дані документи не були підписані директором Відповідача, підпис на Договорі та Акті виконаних робіт різниться. Свій підпис на них поставив перший заступник директора з виробництва та технічних питань ОСОБА_3, хоча до його компетенції згідно посадової інструкції це не входило. На думку Відповідача, станом на сьогоднішній день фактично роботи не прийняті, а оплата відбувається в порушення умов підписаного Договору.

Крім того, Відповідач не погоджується з вимогою Позивача про стягнення судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у розмірі 15000,00 грн., оскільки у даному випадку, аналізуючи категорію спору (прострочка виконання Відповідачем зобовязання щодо оплати наданих послуг, одержаної за одним актом виконаних робіт), Відповідач вважає, що дане адвокату Позивача доручення за договором про надання адвокатських послуг не потребувало значного обсягу часу і роботи для його належного виконання, не мало великого ступеня складності і не містило новизни правових питань, що їх стосуються, та не потребувало виїзду у відрядження, а також вважає за доцільне обмежити розмір адвокатських послуг, понесених Позивачем та повязаних з розглядом справи в суді з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Подане клопотання про відкладення розгляду справи Відповідач обґрунтовує неможливістю явки уповноваженого представника Відповідача, що зумовлена відпусткою. До клопотання додана копія наказу №75-к від 05.07.2017 про надання відпустки ОСОБА_4 заступнику директора з юридичних питань.

Представник Позивача заперечив проти клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи.

Згідно з п.п.3.9.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами):

3.9.2. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи, що Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження неможливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого повноважного представника Відповідача, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами, а також, що це вже друге аналогічне клопотання Відповідача щодо відкладення розгляду справи, суд доходить висновку, що клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не скористався своїм правом брати участь у судових засіданнях, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на позовну заяву, явка представника Відповідача обов'язковою судом не визнавалася, суд доходить висновку про розгляд справи без участі представника Відповідача.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представника Позивача, суд,

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" (Відповідач) та Приватним підприємством "Тепло-Монтаж" (Позивач) укладено договір підряду №23/01-17 (далі-Договір).

Згідно з п.1.1. Договору на умовах цього Договору ОСОБА_2 (Позивач) зобовязується на свій ризик та своїми силами виконати роботи з прокладання зовнішніх теплових мереж прибудови до існуючих будівель сушильних камер та котельні на орендованій земельній ділянці по вул. Ціолковського, 41 в м. Чернігів згідно проекту №107-2016-ТС.

За умовами п.п.1.2.-1.4. Договору ОСОБА_2 виконує роботи відповідно до проектної документації та державних будівельних норм, а ОСОБА_5 (Відповідач) зобовязується передати ОСОБА_2 проектно-технічну документацію необхідну для виконання будівельно-монтажних робіт, а також прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість відповідно до умов цього Договору. Забезпечення необхідними будівельними матеріалами покладається на ОСОБА_5. ОСОБА_5 передає матеріали для монтажу ОСОБА_2 у кількості передбаченій державними будівельними нормами, відповідно до ОСОБА_2 приймання-передачі матеріалу в роботу, що є невідємною частиною цього Договору та в подальшому відображається у довідках про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 та актах приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в. Склад та обсяг робіт, що доручаються до виконання ОСОБА_2, можуть бути переглянуті у процесі виконання робіт за взаємною згодою Сторін за умови наявності необхідної документації, шляхом укладання додаткових угод до Договору.

Відповідно до п.2.1, п.2.2. Договору загальна вартість робіт за Договором з прокладання зовнішніх теплових мереж складає 148409,88 грн. (сто сорок вісім тисяч чотириста девять гривень 88 копійок) в тому числі ПДВ 20% 24734,98 грн. Загальну вартість Договору може бути змінено шляхом складання Додаткової угоди до цього Договору у разі внесення змін до складу та обсягів робіт, зазначених у дефектних актах, або появи нормативних актів, що впливають на вартість робіт.

Згідно з п.3.1. Договору ОСОБА_5 перераховує ОСОБА_2 попередню оплату у розмірі 50000,00 грн. (пятдесят тисяч гривень 00 копійок) (п.п.3.1.1. п.3.1. Договору). Розрахунок за виконані роботи ОСОБА_5 здійснює шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 протягом 5-ти банківських днів після підписання ОСОБА_6 здачі-прийому виконаних робіт по формі КБ-3 (п.п.3.1.2. п.3.1. Договору).

За умовами п.п.4.1.-4.2. Договору ОСОБА_2 приступає до виконання робіт не пізніше 3-х робочих днів після отримання дозвільної документації на початок робіт та надходження на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 попередньої оплати згідно пункту 3.1.1. цього Договору. Строк виконання робіт, передбачених п.1.1. Договору складає 30 робочих днів.

Відповідно до п.4.7. Договору ОСОБА_2 зобовязаний не пізніше наступного дня з моменту закінчення робіт доповісти ОСОБА_5 про виконання робіт за Договором і передати результат робіт ОСОБА_5, про що складається акт приймання-передавання виконаних робіт.

Згідно з п.п.5.2.1., 5.2.2. п.5.2. Договору зобовязання ОСОБА_2: виконати роботи згідно з державним будівельним нормам та іншим нормативним документам України, надавати ОСОБА_5 приймання виконаних робіт.

Відповідно до п.п.6.2.3., 6.2.4., 6.2.5. п.6.2. Договору зобовязання ОСОБА_5: забезпечити своєчасне фінансування виконання робіт відповідно до умов цього Договору на підставі наданих ОСОБА_2 приймання виконаних робіт, підписувати передані ОСОБА_2 приймання виконаних робіт, забезпечити приймання виконаних будівельних робіт за умови відсутності претензій до виконаних ОСОБА_2 робіт за цим Договором.

За умовами п.п.9.1., 9.2. Договору ОСОБА_2 визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи і подає їх для підписання ОСОБА_5. Здавання приймання виконаних робіт проводиться шляхом підписання ОСОБА_5 виконаних робіт, які подаються ОСОБА_5. Якщо ОСОБА_5 протягом 5-ти календарних днів з моменту подання ОСОБА_2 виконаних робіт не підписав їх та не виставив жодних зауважень в письмовій формі до якості виконаних робіт, ОСОБА_2 вважають як такі, що підписані без зауважень.

Відповідно до п.п.14.1.,14.2. Договору строком Договору є час, протягом якого Сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обовязки відповідно до умов Договору. Договір набуває чинності з моменту його укладення. Закінчення строку Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

На виконання умов Договору Позивачем були виконані роботи на загальну суму 148409,88 грн., що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за квітень 2017 року на суму 148409,88 грн. від 28.04.2017, а також відповідною довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) за квітень 2017 року від 28.04.2017.

Відповідачем була перерахована Позивачу попередня оплата у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №107 від 02.02.2017.

Позивачем була надіслана Відповідачу претензія №1 від 29.05.2017 про погашення боргу в сумі 98409,88 грн. (вих. №62 від 29.05.2017).

У відповіді на вищевказану претензію Відповідач повідомив Позивачу, що дана претензія була розглянута та визнана обґрунтованою в частині зобовязання підприємства Відповідача перед Позивачем у розмірі 98409,88 грн. (лист вих..№82 від 09.06.2017). При цьому, Відповідач просив Позивача розстрочити сплату заборгованості частинами до 31 серпня 2017 року.

Листом вих..№69 від 20.06.2017 Позивач повідомив Відповідачу, що не має можливості задовольнити прохання Відповідача про розстрочку у звязку з необхідністю виплати заробітної плати працівникам та сплати податків.

У позовній заяві Позивач просив стягнути з Відповідача 98409,88 грн. заборгованості за виконані роботи.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, у зв'язку зі сплатою 27.06.2017 Відповідачем 32803,30 грн. боргу (виписка банку по рахунку від 27.06.2017), Позивач просить стягнути з Відповідача 65606,58 грн. заборгованості.

Згідно з ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України:

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.875 Цивільного кодексу України:

1. За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

2. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

3. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГКУ):

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.4 ст.631 Цивільного кодексу України:

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору Позивачем були виконані роботи на загальну суму 148409,88 грн., про що свідчить акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за квітень 2017 року на суму 148409,88 грн. від 28.04.2017 та відповідна довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) за квітень 2017 року від 28.04.2017.

У відзиві на позовну заяву Відповідач вважає, що у Позивача відсутні правові підстави вимагати сплату коштів за ніби-то виконані роботи, оскільки підставами для сплати коштів згідно п.3.1.2 є підписання сторонами ОСОБА_2 виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки КБ-3. Однак, дані документи не були підписані директором Відповідача, підпис на Договорі та Акті виконаних робіт різниться. Свій підпис на них поставив перший заступник директора з виробництва та технічних питань ОСОБА_3, хоча до його компетенції згідно посадової інструкції це не входило. На думку Відповідача, станом на сьогоднішній день фактично роботи не прийняті, а оплата відбувається в порушення умов підписаного Договору.

Дані заперечення Відповідача судом не приймаються, виходячи з наступного.

По-перше, перший заступник директора є другою за рангом посадовою особою Товариства після директора.

При цьому, Відповідачем в порушення вимог вищенаведеної статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представлено суду зазначеної у відзиві посадової інструкції першого заступника директора та не наведено поважних причин її не представлення.

Крім того, вищевказані акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за квітень 2017 року від 28.04.2017 та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) за квітень 2017 року від 28.04.2017 скріплені відтиском печатки Відповідача.

При цьому, Відповідачем не представлено суду жодного обґрунтування з доданням відповідних належних, допустимих та достовірних доказів причин скріплення зазначених документів печаткою Відповідача поза волею (як зазначає Відповідач) директора Товариства.

По-друге, згідно з ч.1 ст.241 Цивільного кодексу України:

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Відповідно до абз.1 п.п.3.4. п.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 за №11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними (зі змінами):

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

У відповіді на претензію Відповідач повідомив Позивачу, що дана претензія була розглянута та визнана обґрунтованою в частині зобовязання підприємства Відповідача перед Позивачем у розмірі 98409,88 грн. (лист вих..№82 від 09.06.2017). При цьому, Відповідач просив Позивача розстрочити сплату заборгованості частинами до 31 серпня 2017 року.

Крім того, 27.06.2017 Відповідачем було сплачено 32803,30 грн. боргу з призначенням платежу оплата за ОСОБА_7 зг. Договору підряду №23/01-17 від 23.01.2017, що підтверджується наданою Позивачем випискою банку по рахунку від 27.06.2017.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи повністю підтверджується схвалення Договору як Позивачем, так і Відповідачем, доказом чого є виконання робіт Позивачем, часткова оплата виконаних робіт Відповідачем та визнання ним претензії Позивача щодо наявності заборгованості, а також прийняття такої оплати Позивачем.

По-третє, відповідно до пункту 6 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 №01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду" (зі змінами):

6. Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов'язку щодо їх оплати.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

За умовами п.9.2. Договору здавання приймання виконаних робіт проводиться шляхом підписання ОСОБА_2 виконаних робіт, які подаються ОСОБА_5. Якщо ОСОБА_5 протягом 5-ти календарних днів з моменту подання ОСОБА_2 виконаних робіт не підписав їх та не виставив жодних зауважень в письмовій формі до якості виконаних робіт, ОСОБА_2 вважають як такі, що підписані без зауважень.

Відповідачем не представлено суду доказів, що протягом 5-ти календарних днів з моменту подання ОСОБА_2 виконаних робіт ОСОБА_5 виставив зауваження в письмовій формі до якості виконаних робіт.

Навпаки, перший заступник директора Відповідача підписав дані акти та скріпив відтиском печатки Відповідача.

Крім того, відповідно до п.п.6.2.3., 6.2.4., 6.2.5. п.6.2. Договору зобовязання ОСОБА_5: забезпечити своєчасне фінансування виконання робіт відповідно до умов цього Договору на підставі наданих ОСОБА_2 приймання виконаних робіт, підписувати передані ОСОБА_2 приймання виконаних робіт, забезпечити приймання виконаних будівельних робіт за умови відсутності претензій до виконаних ОСОБА_2 робіт за цим Договором.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позов в частині стягнення з Відповідача 65606,58 грн. заборгованості є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГКУ:

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч.1 ст.216 ГКУ:

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.217 ГКУ:

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч.1 ст.218 ГКУ:

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГКУ:

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п.1 ст.546 Цивільного кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 Цивільного кодексу правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.548 Цивільного кодексу виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.549 Цивільного кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.8.2. Договору за порушення термінів оплати договору ОСОБА_5 сплачує ОСОБА_2 0,1% пені за кожний день прострочки.

На підставі зазначеного Позивач просить стягнути з Відповідача пеню у розмірі 5970,19 грн. за період з 04.05.2017 по 06.07.2017 відповідно до розрахунку, наведеному у заяві про зменшення позовних вимог.

Згідно з п.1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (із змінами) з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Як вбачається з розрахунку пені, Позивачем періодом прострочення платежу, за який здійснюється нарахування пені, визначено період з 04.05.2017 по 06.07.2017.

Згідно з п.п.3.1.2. п.3.1. Договору розрахунок за виконані роботи ОСОБА_5 здійснює шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 протягом 5-ти банківських днів після підписання ОСОБА_6 здачі-прийому виконаних робіт по формі КБ-3.

Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за квітень 2017 року на суму 148409,88 грн. підписаний 28.04.2017, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) за квітень 2017 року на суму 148409,88 грн. також підписана 28.04.2017.

Відповідно до рішення Правління Національного Банку України від 07.04.2017 №216-рш Про регламент роботи системи електронних платежів Національного Банку України та банківської системи України у звязку з перенесенням робочих днів у 2017 році робочий день 8 травня 2017 року перенесено на 13 травня 2017 року.

На підставі викладеного, з урахуванням вихідних і святкових днів та перенесення робочих днів у травні 2017 року, суд доходить висновку, що останнім днем виконання Відповідачем зобов'язання за Договором є 11.05.2017, а прострочення виконання зобовязання фактично виникло з 12.05.2017.

Відповідно до п.2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (із змінами):

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Згідно з наведеним розрахунком Позивачем нарахована Відповідачу пені у розмірі 0,1% за кожний день прострочки, що суперечить приписам. статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 Господарського кодексу України.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в частині 3587,69 грн. за період з 12.05.2017 по 06.07.2017, виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В стягненні 2382 грн. 50 коп. пені має бути відмовлено з підстав, зазначених вище.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, враховуючи вищевикладене, просить стягнути 3% річних у розмірі 396,33грн. за період з 04.05.2017 по 21.06.2017.

Оскільки, як було зазначено вище, суд дійшов висновку, що останнім днем виконання Відповідачем зобов'язання за Договором є 11.05.2017, а прострочення виконання зобовязання фактично виникло з 12.05.2017, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 331,63 грн. за період з 12.05.2017 по 21.06.2017.

В стягненні 64 грн. 70 коп. 3% річних має бути відмовлено.

Згідно розрахунків інфляційних втрат за травень 2017 року, нарахованих на суму 98409,88 грн., наведених Позивачем у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог, розмір інфляційних втрат становить 1279,32 грн.

Разом з тим, Позивач, згідно з прохальними частинами позовної заяви та заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути 1276,32 грн. інфляційних втрат за травень 2017 року.

Відповідно до п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (із змінами) розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

З урахуванням того, що останнім днем виконання Відповідачем зобов'язання за Договором є 11.05.2017, а прострочення виконання зобовязання фактично виникло з 12.05.2017, суд доходить висновку, що в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1276,32 грн. інфляційних втрат саме за травень 2017 року має бути відмовлено.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення 65606,58 грн. заборгованості, 3587,69 грн. пені та 331,63 грн. 3% річних.

В решті позову має бути відмовлено з підстав, зазначених вище.

В частині розподілу судових витрат суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем за подання позову сплачено 1600,00 грн. судового збору.

Крім того, у позовній заяві Позивач просив стягнути з Відповідача витрати на оплату послуг адвоката в сумі 15000,00 грн.

Відповідно заяви про зменшення позовних вимог остаточно Позивач просить стягнути 10000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідно до п.п.6.3., 6.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами):

"6.3. Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

6.5. Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат."

На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката Позивачем надані: копія договору на юридичні послуги від 18.05.2017, укладеного між Приватним підприємством "Тепло-Монтаж" та адвокатом ОСОБА_1, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1, ордер серія АА №076423 від 21.06.2017, акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 06 липня 2017 року до Договору про надання юридичних послуг з представництва інтересів у господарському суді від 18.05.2017 року на суму 10000,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 06.07.2017 на суму 10000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву Відповідачем викладені заперечення щодо вимоги Позивача про стягнення судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у розмірі 15000,00 грн., оскільки у даному випадку, аналізуючи категорію спору (прострочка виконання Відповідачем зобовязання щодо оплати наданих послуг, одержаної за одним актом виконаних робіт), Відповідач вважає, що дане адвокату Позивача доручення за договором про надання адвокатських послуг не потребувало значного обсягу часу і роботи для його належного виконання, не мало великого ступеня складності і не містило новизни правових питань, що їх стосуються, та не потребувало виїзду у відрядження, а також вважає за доцільне обмежити розмір адвокатських послуг, понесених Позивачем та повязаних з розглядом справи в суді з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

У акті приймання-передачі наданих послуг №1 від 06 липня 2017 року до Договору про надання юридичних послуг з представництва інтересів у господарському суді від 18.05.2017 зазначено, що Виконавець надав, а ОСОБА_5 прийняв юридичні послуги щодо досудового врегулювання спору про повернення боргу ТОВ "Техком АВ": збір доказів, підготовка проекту претензії та направлення її боржнику, підготовка письмової відповіді на відповідь ТОВ "Техком АВ" затрачений час 4 години. Підготовлення та передача до Господарського суду Чернігівської області позовної заяви про стягнення на користь ОСОБА_5 заборгованості з ТОВ "Техком АВ", про що Господарським судом винесено ухвали про порушення провадження від 22.06.2017 року - затрачений час 8 годин. Судова процедура: підготовлення додаткових доказів, заяв, письмових пояснень, участь у судових засіданнях.

Матеріалами справи підтверджується участь адвоката ОСОБА_1 у двох судових засіданнях 06.07.2017 та 19.07.2017 в якості представника Позивача по даній справі.

Як вбачається з рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 10.02.2017 №43, у справах по ГПК рекомендована (мінімальна) ставка адвокатського гонорару за складання позовної заяви становить від 2000,00 грн., за участь у судовому розгляді справи - від 8000,00 грн.+1000,00 грн. судодень (за другий та наступні судодні).

Таким чином, сума оплати послуг адвоката в даному випадку відповідає вартості оплати відповідних послуг адвокатів, які склалися в Чернігівській області.

При цьому, були застосовані саме мінімальні ставки адвокатського гонорару (з огляду на доводи Відповідача щодо невеликої складності даної справи).

Крім того, сума оплати послуг адвоката в розмірі 10000 грн. становить менше 10% від початково заявленої суми позову.

З урахуванням викладеного, суд вважає належним чином обґрунтованою та співрозмірною суму витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних з розглядом даної справи, в розмірі 10000,00 грн.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України:

"Судовий збір покладається:

· у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

· у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору."

Відповідно до п.п.4.7. п.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами):

"4.7. Частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6-8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача. При цьому якщо у відповідних випадках позивача звільнено від сплати судового збору, то останній стягується в доход державного бюджету України."

Оскільки матеріалами справи підтверджується те:

· що Відповідачем частина суми основного боргу в розмірі 32803,30 грн. була сплачена після порушення провадження у справі, що свідчить про обґрунтованість поданого Позивачем позову,

· що частина позовних вимог, в якій Позивачу відмовлено, становить лише близько 5% від зменшеного розміру позовних вимог, тобто, становить незначну частину,

· а також що спір виник внаслідок неправильних дій саме Відповідача,

суд доходить висновку, що відповідно до ч.2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1600,00 грн. (мінімальна ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру) та витрати за оплату послуг адвоката в сумі 10000,00 грн. в повному обсязі мають бути покладені на Відповідача.

Керуючись ст.ст.22, 33, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" (вул.Ціолковського, буд. 41, м. Чернігів, 14001, ідентифікаційний код 36931600) на користь Приватного підприємства "Тепло-Монтаж" (вул. П. Морачевського, 14, м. Чернігів, 14021, ідентифікаційний код 36655008) 65606 грн. 58 коп. заборгованості, 3587 грн. 69 коп. пені, 331 грн. 63 коп. 3% річних, 1600 грн. 00 коп. на відшкодування судового збору та 10000грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У стягненні 2382 грн. 50 коп. пені, 64 грн. 70 коп. 3% річних та 1276 грн. 32коп. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 20 липня 2017 року.

Суддя І.В. Кушнір