РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017Справа №910/6619/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 4 523,26 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Поліщук В.Б. - представник за довіреністю № 1109 від 30.05.17

від відповідача Ніколаєв В.В. - представник за довіреністю № ГО-16/149 від 20.12.16

від третьої особи не з'явився

У судовому засіданні 19.07.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення 4 523,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (надалі - позивач) на підставі договору страхування АМ № 090629 від 18.08.2016р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1, у розмірі 17 703,26 грн., а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1166, 1187 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Toyota Corolla", державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (надалі - відповідач), позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача несплачену суму страхового відшкодування у розмірі 4 523,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6619/17 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.05.2017.

У судовому засіданні, яке призначене на 24.05.2017, за клопотанням відповідача було оголошено перерву до 07.06.2017.

У судове засідання 07.06.2017 з'явився представник позивача, який надав усні пояснення по суті спору та підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1, згідно рахунку-фактурим № СФ-00000030 від 15.08.2016 ФОП "Пластун" становить 20 550,00 грн. Коефіцієнт зносу замінених складових, що підлягають заміні, розрахований експертом ФОП "ОСОБА_4.", становить 0,4 %, тобто 6 580,00 грн.

Відповідно сума страхового відшкодування в порядку регресу буде становити 13 460,00 грн. (вартість матеріального збитку 13 970,00 грн. (20 550,00 грн. - 6 580,00) мінус франшиза 510,00 грн.)

Таким чином, враховуючи здійснену відповідачем виплату у розмірі 12 670,00 грн., вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування, що перевищує 790,00 грн. (13 460,00 грн. - 12 670,00 грн.) є безпідставними та необґрунтованими.

У судовому засіданні 07.06.2017 представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю ознайомитися із звітом наданим відповідачем та клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 суд продовжив строк розгляду справи на 15 днів та оголосив перерву в судовому засіданні до 19.07.2017.

11.07.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач зазначає, що різниця між вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу (13 970,00 грн.) та сплаченою відповідачем сумою (12 670,00 грн.) складає 790,00 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути зазначену суму.

У судове засідання, призначене на 19.07.2017, з'явились представники сторін.

Представник позивача підтримав заяву про зменшення позовних вимог, яку просив прийняти до розгляду. Представник відповідача проти поданої заяви не заперечував.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п.17 Листа Вищого господарського суду від 20.10.2006, № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог. Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Враховуючи викладене, судом приймається вказана заява позивача до розгляду, тобто у справі має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

У судовому засіданні 19.07.2017 суд заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та надав пояснення по суті спору. Представник відповідача проти позову не заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

18 серпня 2015 року за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 090629 ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" (далі - позивач, страховик) було застраховано автомобіль марки "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1, страхувальником та вигодонабувачем за договором є ОСОБА_6.

З довідки № 832636 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 06.08.2016 в м. Києві по вул. Д. Щербакова, 63 мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобіля "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7, під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля "Toyota Corolla", державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_9, під керуванням ОСОБА_1.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.3 б, 8.7 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.08.2016 у справі № 761/29333/16-п.

08.08.2016 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку.

Згідно Рахунку-фактури № СФ-00000030 від 15.08.2016 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1 склала 20 550,00 грн.

За страховим випадком - ДТП що сталась 06.08.2016 за участю застрахованого автомобіля "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1, згідно складеного страхового акту № UA003/L01/01 від 01.09.2016 позивачем було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 17 703,26 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 45476 від 02.09.2016.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_1., який керував автомобілем "Toyota Corolla", державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.08.2016 у справі № 761/29333/16-п.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_9 як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АЕ/4877456), який діяв на момент вчинення ДТП та відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль "Toyota Corolla", державний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 090629 від 18.08.2015, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

В матеріалах справи міститься Звіт № 207/17 від 05.06.2017, складений Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, відповідно до якого величина коефіцієнту фізичного зносу автомобіля "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1, складає 0,4 %, тобто 6 580,00 грн.

Матеріальний збиток, завданий автомобілю "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1, згідно рахунку-фактури № СФ-00000030 від 15.08.2016 становить 20 550,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 13 970,00 грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АЕ/4877456) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., франшиза - 510,00 грн, таким чином з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в межах встановленого ліміту за мінусом розміру франшизи.

Отже, враховуючи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля "Hyundai IX35", державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 13 970,00 грн., визначений полісом розмір франшизи - 510,00 грн. та здійснену у досудовому порядку виплату ПрАТ "Страхова група "ТАС" страхового відшкодування у розмірі 12 670,00 грн., сума страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з відповідача в порядку регресу становить 790,00 грн. (13970,00 грн. - 510,00 грн. - 12 670,00 грн.), що і відповідає розміру заявлених позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" суми страхового відшкодування у розмірі 790,00 грн. визнаються судом доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, пр.-т., Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, ідентифікаційний код 20782312) страхове відшкодування у розмірі 790 (сімсот дев'яносто) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.07.2017

Суддя Пукшин Л.Г.