ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" липня 2017 р.Справа № 916/2088/16

Позивач: публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк"

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Цісельський О.В.,

судді Гуляк Г.І., Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кучмій В.В. - довіреність

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К", в якій просить суд:

З метою погашення заборгованості на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №0 від 14.11.2006р. (в системі обліку банку договір №1) по кредиту та процентам у розмірі 171 008,74 дол. США та по пені у розмірі 350 688,57 грн., з яких:

145 787,05 дол. США - заборгованість за кредитом;

25 221,69 дол. США - заборгованість за процентами;

200 821,12 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 27.07.2015р. по 26.07.2016р.;

149 867,45 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 27.07.2015р. по 26.07.2016р.

звернути стягнення на предмет іпотеки - нежилу будівлю та споруди кафе на 80 посадових місць та спортивно-оздоровчого комплексу, що знаходиться у м. Одесі по провулку Ванному за №5/1 та належить товариству з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К"

встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.08.2016р. позовну заяву (вх.№2240/16) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/2088/16 та справу було призначено до розгляду в судовому засіданні.

З врахуванням того, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки ОСОБА_1, останнього було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

26.08.2016р. відповідач звернувся до суду із заявою (вх.№2-4458/16) про припинення провадження у справі, у задоволенні якого судом було відмовлено з підстав його недоведеності та необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи, а також положення ст.41 Господарського процесуального кодексу України та ст.7 Закону України "Про судову експертизу", з метою повного, всебічного розгляду обставин справи, для роз'яснення питань, що виникли при вирішенні спору та потребують спеціальних знань, для правильного вирішення справи,

ухвалою господарського суду Одеської області від 08.09.2016р. за власною ініціативою було призначено судову експертизу по справі №916/2088/16 для встановлення ринкової вартості нежилої будівлі та споруди кафе на 80 посадових місць та спортивно - оздоровчого комплексу, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Проведення судової експертизи, було доручено приватному підприємству "Бюро проектування і експертизи" (65059, м. Одеса, пров. Хвойний, 8 Б).

На вирішення експертизи було поставлено наступне питання:

1) Яка ринкова вартість нежилої будівлі та споруди кафе на 80 посадових місць та спортивно - оздоровчого комплексу, що знаходиться в АДРЕСА_2.

З підстав призначення судової експертизи, ухвалою господарського суду Одеської області від 08.09.2016р. провадження у справі №916/2088/16 було зупинено.

23.09.2016р. на адресу господарського суду Одеської області надійшло клопотання (вх.№2-5041/16) приватного підприємства "Бюро проектування і експертизи" про надання додаткових документів, необхідних для виконання експертизи.

З метою розгляду зазначеного клопотання приватного підприємства "Бюро проектування і експертизи", ухвалою господарського суду Одеської області від 04.10.2016р. провадження у справі було поновлено, а клопотання призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судове засідання, що призначене на 13.10.2016р. представники сторін не з'явились та витребувані ухвалою суду за клопотанням експерта документи не надали, у зв'язку з чим, ухвалою господарського суду Одеської області від 13.10.2016р. провадження у справі №916/2088/16 було зупинено для подальшого проведення судової експертизи за наявними в матеріалах справи документами.

08.12.2016р. на адресу господарського суду Одеської області надійшло повторне клопотання (вх.№2-6539/16) приватного підприємства "Бюро проектування і експертизи" про надання додаткових документів, необхідних для виконання експертизи.

З метою розгляду зазначеного клопотання приватного підприємства "Бюро проектування і експертизи", ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.2016р. провадження у справі було поновлено, а клопотання призначено до розгляду в судовому засіданні.

Письмове клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-6728/16 від 20.12.2016р.) судом задоволено, у зв'язку з чим, строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні, що призначене на 20.12.2016р. представник позивача подав докази оплати судової експертизи, у зв'язку з чим, ухвалою господарського суду Одеської області від 20.12.2016р. провадження у справі №916/2088/16 було зупинено для подальшого проведення судової експертизи.

26.01.2017р. на адресу господарського суду Одеської області надійшов висновок судової будівельно-економічної експертизи (вх.№1981/17), у зв'язку з чим, ухвалою господарського суду Одеської області від 10.02.2017р. провадження у справі №916/2088/16 було поновлено та справу призначено для подальшого розгляду в судовому засіданні.

22.02.2017р. представник відповідача звернувся до суду із заявою (вх.№4383/17) про відкладення розгляду справи, яке судом залишено без задоволення, з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

З врахуванням категорії та складності справи, ухвалою господарського суду Одеської області справу №916/2088/16 було призначено до колегіального розгляду.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 23.02.2017р., справу №916/2088/16 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Оборотова О.Ю., Щавинська Ю.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.02.2017р. справу №916/2088/16 було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Оборотова О.Ю., Щавинська Ю.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні.

15.03.2017р. відповідач звернувся до суду із заявою (вх.№2-1472/17) про зупинення провадження у справі, яке судом залишено без задоволення, з підстав її недоведеності та необґрунтованості.

Судове засідання по справі №916/2088/16, призначене на 30.03.2017р., не відбулось у зв'язку з перебуванням судді господарського суду Одеської області Оборотової О.Ю. на лікарняному, у зв'язку з чим, ухвалою господарського суду Одеської області від 06.04.2017р. після повернення судді Оборотової О.Ю. з лікарняного, справу було призначено до розгляду в судовому засіданні.

Письмове клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-2157/17 від 18.04.2017р.) судом задоволено, у зв'язку з чим, строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів.

Розпорядженням виконуючого обов'язків керівника апарату господарського суду Одеської області Мінаковим О.А. від 10.05.2017р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/2088/16, для внесення змін до складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.05.2017р., справу №916/2088/16 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя О.В. Цісельський, судді Г.І. Гуляк, Ю.М. Щавинська.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2017р. колегією суддів у складі: головуючий суддя О.В. Цісельський, судді Г.І. Гуляк, Ю.М. Щавинська справу №916/2088/16 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Судове засідання призначене на 23.05.2017р. не відбулось у зв'язку із перебуванням члена колегії судді Ю.М. Щавинської, 23.05.2017р., у відпустці та перебуванням члена колегії судді Г.І. Гуляк з 17.05.2017р. на лікарняному, у зв'язку з чим, після повернення судді Щавинської Ю.М. з відпустки та повернення судді Гуляк Г.І. з лікарняного, ухвалою господарського суду Одеської області від 09.06.2017р. справу №916/2088/16 було призначено до розгляду в судовому засіданні.

З врахуванням того, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки ОСОБА_4, останню, ухвалою господарського суду Одеської області від 15.09.2016р. було залучено до участі у справі №916/1975/16 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 05.07.2017р. не з'явився, хоча про час місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом уповноваженого представника на розписці про відкладення розгляду справи від 26.06.2017р.

Представник відповідача заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позов (вх.№14074/17 від 26.06.2017р.).

Представник третьої особи в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, свої позицію щодо позову суду не навів.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

14 листопада 2006р. між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов п.1.1. якого, Банк зобов'язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 250 000,00 (двісті п'ятдесят тисяч) доларів США та сплатити відсотки, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1 262 500 (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі п'ятсот) гривень за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладення Договору.

За приписами п.п.1.2., 1.2.1. Договору, строк кредитування: надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 14.11.2006р. по 14.11.2006р.

Відповідно до п.1.2.2. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі: в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше "14" листопада 2016р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. Договору.

При цьому, якщо термін повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку терміном повернення кредиту вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії штрафи та інші платежі згідно умов Договору на рахунок НОМЕР_1 в АКІБ "УкрСиббанк".

Кредит вважається повернутим в разі зарахування грошових коштів спрямованих на погашення кредиту в повному обсязі на рахунок Банку, зазначений у цьому пунктів Договору.

Зі змісту п.1.3. Договору вбачається, що проценти за кредит та комісії Банку (цим пунктом Договору сторонами визначено їх детальний розпис):

За використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,3 (дванадцять цілих три десятих) % річних;

По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2. даного Договору.

У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п.9.2. даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці.

Сторони домовились, що за умовами цього Договору, може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.9.2. Договору.

Нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360" відповідно до чинного Законодавства України.

Період нарахування процентів згідно умов цього Договору починається з дня фактичного надання кредиту, якщо умовами пп.1.3.2., 9.2. Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця.

При цьому проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору.

Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем.

Строк оплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту.

При цьому, якщо термін сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочій день, в такому випадку терміном сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

У відповідності до п.1.4. Договору, кредит надається Позичальнику для особистих потреб (безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника), а саме на: рефінансування кредиту АКБ "Хрещатик", споживчі потреби.

Як зазначено в п.2.1. Договору, у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за даним Договором Банком приймається:

* застава нерухомості, а саме нежилі будівлі та споруди кафе на 80 посадових місць та спортивно-оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 2 649,8 кв.м.;

* порука фізичної особи - ОСОБА_5;

* порука ТОВ "ВОЛОДИМИР І К";

* порука фізичної особи - ОСОБА_6.

Згідно п.7.1. Договору, за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме:

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої заборгованості виражена у іноземній валюті;

- пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом "факт/360" (метод "факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Банк може використати право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим Договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

При цьому, Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором за першою вимогою Банку.

Як вбачається зі змісту п.9.1. Договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта (у разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним Договором та/або активи (кошти і майно) Позичальника на вибір Банку.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання позичальником зобов'зань за вищенаведеним кредитним договором, 14 листопада 2006р. між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Іпотекодержавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К" (Іпотекодавець), що виступає майновим поручителем виконання зобов'язання ОСОБА_1, було укладено іпотечний Договір, згідно умов п.1.1., якого Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - нежилу будівлю та споруди кафе на 80 посадових місць та спортивно-оздоровчого комплексу, зазначене в п.1.4. цього Договору (надалі - Предмет іпотеки). За домовленістю сторін вартість Предмету іпотеки становить 11378498,40 (одинадцять мільйонів триста сімдесят вісім тисяч чотириста дев'яносто вісім гривень 40 копійок) гривень.

Відповідно до п.1.2. Договору, Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов' язань ОСОБА_1 (надалі Боржник) за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006 року (надалі - Кредитний договір) з наступними зобов'язаннями:

Зобов'язання по поверненню в повному обсязі 250 000 (двісті п'ятдесят тисяч) доларів США, що день укладення Кредитного Договору дорівнює еквіваленту 1 262 500 (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі п'ятсот) гривень.

Цільове призначення (мета) кредиту: фінансування та споживчі цілі.

Зобов'язання по поверненню отриманого кредиту за кредитним договором 1 згідно додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006 року. Строк користування кредитом з чотирнадцятого листопада дві тисячі шостого року по чотирнадцяте листопада дві тисячі шістнадцятого року.

Зобов'язання по сплаті плати за кредит в розмірі:

12,3% (дванадцять цілих три десятих) річних за використання кредитних коштів (термін сплати з 01 по 10 число включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані відсотки, при цьому остаточне погашення відсотків повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту;

Зобов'язання по сплаті неустойки (штрафи, пені) у порядку та строки, зазначені в Кредитному договорі 1.

Іпотекою також забезпечується в повному обсязі вимоги Іпотекодержатея щодо відшкодування:

- витрат, понесених Іпотекодержателем і пов'язаних з пред'явленням вимоги по зобов'язанням за Кредитним договором 1 і зверненням стягнення на Предмет іпотеки;

- витрат на утримання і збереження Предмету іпотеки;

- збитків, завданих порушенням зобов'язань за Кредитним договором 1 чи за цим Договором іпотеки;

- витрат на страхування Предмету іпотеки у випадку, якщо страхування здійснюється за рахунок Іпотекодержателя.

Як вбачається зі змісту п.2.1., у разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

У разі порушення Іпотекодавцями обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором, а у разі невиконання Боржником цієї вимоги - звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.1. Договору, звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у:

- випадках, зазначених в п.п.2.1.1.-2.1.2. цього Іпотечного договору;

- у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом Іпотекодавців та/або Боржника;

- разі порушення Іпотекодавцями будь-якого зобов'язання за цим Договором або порушенням Боржником будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що звернення стягнення здійснюється на підставі:

- рішення суду;

- виконавчого напису нотаріуса;

- застереження про задоволення вимог Іпотекодавця.

Згідно п.6.1. Договору, цей Договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і діє з моменту нотаріального посвідчення.

Наведений іпотечний договір 14.11.2006р. було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є.

У зв'язку з посвідченням цього іпотечного договору, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. було накладено заборону відчуження зазначеної в договорі нежилої будівлі та споруди кафе на 80 посадових місць та спортивно-оздоровчого комплексу, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К", до припинення чи розірвання цього іпотечного договору.

Зазначений договір було зареєстровано в реєстрі заборон №65.

На виконання умов вищенаведеного договору споживчого кредиту позивач надав позичальнику кредит в сумі 250 000,00 дол. США, а Позичальник зобов'язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору.

Додатковою угодою №1 від 30.01.2009р. сторони дійшли згоди щодо внесення змін до кредитного договору шляхом зміни строку повернення кредиту, який визначено 14.11.2021р. та дійшли згоди щодо розміру та порядку оплати ануїтетного платежу, встановивши його розмір в сумі 2 545,00 дол. США 00 центів.

З підстав неналежного виконання ОСОБА_1 грошових зобов'язань перед позивачем в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, за позичальником виникла заборгованість в сумі 3 379 525,05 грн.

З врахуванням існування заборгованості позичальника перед позивачем, останній в серпні 2015р. звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І КО", ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

25.04.2016р. ОСОБА_6, ОСОБА_5 та товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К" звернулись Приморського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_1 та ПАТ "УкрСиббанк" про припинення поруки.

Заочним рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 27.04.2016р. у справі №523/12147/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К", ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, позов задоволено, стягнуто солідарно ОСОБА_1, ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І КО", ОСОБА_5 на користь позивача 3 379 525,05 грн. суми боргу, 67 918,80 грн. суми пені та 3 654,00 грн. судового збору.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 13.05.2016р. у справі №522/7128/16-ц, позов ОСОБА_6, ОСОБА_5 та товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І КО" задоволено, у зв'язку з чим:

Поруку згідно договору поруки №57851 від 14.11.2006 року та додаткової угоди до договору поруки №1 від 30.01.2009 року, укладеними між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством (ПАТ) "УкрСиббанк", які виникли внаслідок забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006 р. та додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 листопада 2006 року від 30.01.2009 р., укладеними між Акціонерним товариством банком "УкрСиббанк", правонаступником прав та обов'язків якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство (ПАТ) "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 припинено.

Поруку згідно договору поруки №59322 від 14.11.2006 року та додаткової угоди до договору поруки №1 від 30.01.2009 року, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "ВОЛОДИМИР І К" та Публічним акціонерним товариством (ПАТ) "УкрСиббанк", які виникли внаслідок забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006 р. та додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 листопада 2006 року від 30.01.2009р., укладеними між Акціонерним товариством банком "УкрСиббанк", правонаступником прав та обов'язків якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство (ПАТ) "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 припинено.

Поруку згідно договору поруки №57851 від 14.11.2006 року та додаткової угоди до договору поруки №1 від 30.01.2009 року, укладеними між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством (ПАТ) «УкрСиббанк», які виникли внаслідок забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006 р. та додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 листопада 2006 року від 30.01.2009р., укладеними між Акціонерним товариством банком "УкрСиббанк", правонаступником прав та обов'язків якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство (ПАТ) "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 припинено.

16.05.2016р. позивач звернувся до відповідача із вимогою №30-12/33803, відповідно до якої вимагав протягом 31 дня з дня отримання цієї вимоги усунути порушення за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006р.

Докази направлення наявні в матеріалах справи.

16.05.2016р. позивач звернувся до ОСОБА_1 із вимогою №30-12/33802, відповідно до якої вимагав протягом 31 дня з дня отримання цієї вимоги усунути порушення за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006р.

Докази направлення наявні в матеріалах справи.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 27.04.2016р. у справі №523/12147/15-ц, ОСОБА_6, товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К", ОСОБА_5, 02.06.2016р., звернулись до Суворовського районного суду міста Одеси із заявою про перегляд заочного рішення у справі №523/12147/15-ц.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08.09.2016р. у справі №523/7832/16-ц заяву ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К", ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення по справі за позовною заявою ПАТ "Укрсиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К", ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені про стягнення заборгованості, було задоволено, заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 27 квітня 2016 року по справі №523/12147/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К", ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - було скасовано.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.02.2017р. рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 13.05.2016р. у справі №522/7128/16-ц залишено без змін.

В березні 2017р. товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К" звернулось до Приморського районного суду міста Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про розірвання іпотечного договору.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14.03.2017р. у справі №522/4743/17 відкрито провадження та цивільну справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту висновку судової будівельно-технічної експертизи №01/09/16 від 17.01.2017р., призначеної для встановлення вартості ринкової вартості предмету іпотеки, проведеної приватним підприємством "Бюро проектування і експертизи" у справі №916/2088/16 на підставі ухвали від 08.09.2016р. вбачається, що ринкова вартість нежилої будівлі та споруди кафе на 80 посадових місць та спортивно-оздоровчого комплексу, що знаходяться в АДРЕСА_2 складає: 32 396 000,00 грн. (без врахування ПДВ).

Неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006р. в частині повернення кредиту та сплати процентів і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.11.2006р.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають частковому задоволенню, з наступних правових підстав.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність", банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ст.49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", як кредитні в цій статті розглядаються операції, зазначені в пункті 3 частини третьої статті 47 цього Закону, а саме: розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Згідно вимог цієї ж статті Закону, Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

При цьому, при наданні кредитів банк зобов'язаний додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків.

Крім того, Законом передбачено, що у разі несвоєчасного погашення кредиту або відсотків за його користування банк має право видати наказ про примусову оплату боргового зобов'язання, якщо це передбачено угодою.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначено в ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зі змісту ст.1049 Цивільного кодексу України вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У відповідності до ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 2 ст.10561 Цивільного кодексу України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За приписами ст.345 Господарського кодексу України визначено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, який укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006р. в частині повернення кредиту та сплати процентів не виконані, внаслідок чого за останнім виникла заборгованість за кредитом в сумі 145 787,05 дол. та заборгованість по процентам в сумі 25 221,69 дол. США.

При цьому, суд перевіривши розрахунки позивача заборгованості за кредитом в сумі 145 787,05 дол. та заборгованості по процентам в сумі 25 221,69 дол. США, встановив, що їх здійснено належним чином у відповідності до вимог законодавства України та умов договору про надання споживчого кредиту №0 від 14.11.2006р.

Згідно зі ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Згідно зі ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Зі змісту ст.11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Порядок задоволення вимог встановлений розділом п'ятим Закону України "Про іпотеку".

Згідно до ст.33 цього закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказане цілком кореспондується зі ст.589 ЦК України, відповідно до якої у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Суд також зазначає, що у відповідності до ст.7 вищевказаного закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

При цьому, стаття 37 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно до ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Згідно зі ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

У відповідності до статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Боржник вправі до дня продажу предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах повністю виконати забезпечену обтяженням вимогу обтяжувача разом з відшкодуванням витрат, понесених обтяжувачем у зв'язку з пред'явленням вимоги і підготовкою до проведення публічних торгів. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах.

Слід зазначити, що у постановах Верховного Суду України №6-1851цс15 від 30.03.2016р., №6-1685цс16 від 21.09.2016р., на які, зокрема, посилається відповідач, і які в силу положень ст.111-28 ГПК України є обов'язковими для застосування, Верховний суд зазначив, що для правильного вирішення даної категорії справ суду слід з'ясувати чи звертався банк до державного реєстратора для реєстрації права власності на іпотечне майно, або до нотаріуса для здійснення виконавчого напису, чи наявні у державного реєстратора підстави для відмови в державній реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", чи встановлено його теперішню ринкову вартість, тощо.

Разом з тим, як встановлено судом під час розгляду даної справи, умови договору про надання споживчого кредиту відповідач та третя особа не виконували, у в зв'язку з чим утворилася відповідна заборгованість, а положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач з метою ефективного засобу юридичного захисту своїх прав, правомірно звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення суми заборгованості за кредитом в сумі 145 787,05 дол. США, що еквівалентно на момент звернення до суду 3 613 369,79 грн. та в рахунок заборгованості в сумі 25 221,69 дол. США, що еквівалентно на момент звернення до суду 625 126,12 грн.

Крім того, позивачем з підстав неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 14.11.2006р., нарахував до сплати пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 200 821,12 грн. та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 149 867,45 грн.

З цього приводу, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, за правовою природою визначена у договорі штрафна санкція є, фактично, неустойкою у формі пені.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Дослідивши подані позивачем до матеріалів справи розрахунки пені, судом встановлено, що їх розрахунок було зроблено в доларах США та переведено в національну валюту України.

Оскільки, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; а чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду України по справі №909/660/143-29гс15 від 01.04.2015р. та за змістом положень ч.1 ст. 111-28 ГПК України, є обов'язковими для застосування судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права.

Згідно приписів ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач також зобов'язаний надати суду обґрунтований розрахунок позовних вимог (ст.54 ГПК України).

Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачем в порушення вимог суду не було надано обґрунтований розрахунок пені, зроблений в національній валюті України, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, на увагу суду не заслуговують заперечення відповідача щодо висновку судової будівельно-технічної експертизи №01/09/16 від 17.01.2017р., проведеної приватним підприємством "Бюро проектування і експертизи" у справі №916/2088/16 на підставі ухвали від 08.09.2016р., з огляду на наступне:

У відповідності до висновків Вищого господарського суду України, викладених у постанові пленуму №4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати:

- чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

- компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що експертне дослідження проведене відповідно до Закону України "Про судову експертизу" кваліфікованим судовим експертом, який має вищу технічну освіту, спеціальність інженер-будівельник, кваліфікація за спеціальностями 10.6 "Дослідження об'єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій і відповідних документів", 10.10 "Визначення оціночної вартості будівельних об'єктів і споруд" (свідоцтво Міністерства юстиції України №1318 від 02.10.2015р., дійсне по 02.10.2018р.) зі стажем експертної роботи з 2000р. та оцінювачу ОСОБА_8 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача серія НОМЕР_2, видане ФДМУ та МИБ від 19.05.2007р.) за наказом №3/01/17, містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставленого запитання, враховуючи, що експерт, згідно до ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України, несе кримінальну відповідальність за відомості, викладені у висновку, суд, оцінивши висновок за правилами ст.43 ГПК України, не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи.

Зважаючи на викладене, суд приймає висновок №01/09/16 судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами справи №916/2088/16 у якості належного та допустимого доказу у справі.

При цьому, в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням правової позиції, висловленої ЄСПЧ при розгляді справи "Серявін проти України", а саме те, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 р.). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 р.). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам та запереченням позивача, відповідача надано можливість їх представникам в судовому засіданні обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають судом частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам витрати по сплаті судового збору у розмірі 63 578,56 грн. та витрати на оплату судової експертизи в розмірі 38 874,32 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити частково.

2. Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.11.2006p., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. на нежилу будівлю та споруди кафе на 80 посадових місць та спортивно-оздоровчого комплексу, що знаходиться у м. Одесі по провулку Ванному за №5/1 та належить товариству з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К" (65043, м. Одеса, вул. Валентини Терешкової, буд. №1, кв. №37, код ЄДРЮОФОПГФ 31427920) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 14.11.2006р. на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. №2/12, код ЄДРЮОФОПГФ 09807750) на загальну суму 171 008 (сто сімдесят одна тисяча вісім) дол. США 74 центів, що еквівалентно 4 238 495 (чотири мільйони двісті тридцять вісім тисяч чотириста дев'яносто п'ять) грн. 91 коп. і яка складається із:

- 145 787 (сто сорок п'ять тисяч сімсот вісімдесят сім) дол. США 05 центів, що еквівалентно 3 613 369 (три мільйони шістсот тринадцять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом;

- 25 221 (двадцять п'ять тисяч двісті двадцять один) дол. США 69 центів, що еквівалентно 625 126 (шістсот двадцять п'ять тисяч сто двадцять шість) грн. 12 коп. - заборгованість за процентами;

шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною 32 396 000 (тридцять два мільйони триста дев'яносто шість тисяч) грн. 00 коп. (без ПДВ), на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи №01/09/16 від 17.01.2017р.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛОДИМИР І К" (65043, м. Одеса, вул. Валентини Терешкової, буд. №1, кв. №37, код ЄДРЮОФОПГФ 31427920) на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. №2/12, код ЄДРЮОФОПГФ 09807750) витрати на оплату судового збору в сумі 63 578 (шістдесят три тисячі п'ятсот сімдесят вісім) грн. 56 коп. та витрати на оплату судової експертизи в сумі 38 874 (тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 32 коп.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 10 липня 2017 р.

Головуючий суддя О.В. Цісельський

Судді Г.І. Гуляк

Ю.М. Щавинська