ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Справа № 912/2617/16

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Малетича М.М.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 (головуючий суддя Джихур О.В., судді Сизько І.А., Орєшкіна Е.В.)
та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.11.2016 (суддя Макаренко Т.В.)
у справі№ 912/2617/16 Господарського суду Кіровоградської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
Приватного акціонерного товариства "Креатив",
простягнення 101.921.000,00 грн.,
за участю представників
позивачаСкляров Д.М.,
відповідачаПипка Р.П.,
третьої особине з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.11.2016 у справі №912/2617/16, залишеним без змін Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017, відмовлено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 1, укладеним між позивачем та Закритим акціонерним товариством "Креатив" та за контрактом на поставку товару № 87 від 27.12.2013, в розмірі 101.921.000,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, положення Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 32, 33, 34, 43 ГПК України. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій лише на підставі відсутності оригіналів документів первинного бухгалтерського обліку дійшли помилкового висновку про нездійснення поставки за договором № 87 від 27.12.2013 без врахування усіх наявних у справі доказів, зокрема акта перевірки заставлених майнових прав, актів взаєморозрахунків та довідки про стан розрахунків.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники третьої особи не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 14.01.2014 між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (заставодержатель) та Закритим акціонерним товариством "Креатив" (позичальник, заставодавець), укладено договір кредитної лінії № 1 (далі - кредитний договір) з наступними змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами № 1 від 14.01.2015, № 2 від 27.02.2015, № 3 від 31.03.2015, № 4 від 29.05.2015, № 5 від 30.06.2015, № 6 від 31.08.2015 до кредитного договору, згідно з яким банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування в розмірі 20.000.000,00 (двадцяти мільйонів) доларів США (далі - кредит) з остаточним терміном повернення кредитних коштів 01.09.2015 включно.

Позивач стверджує, що до теперішнього часу зобов'язання позичальника перед Акціонерним товариством "Ощадбанк" за вказаним кредитним договором не виконані.

Станом на 08.06.2016 розмір заборгованості позичальника за договором кредитної лінії становить 699.220.350 07 грн., що підтверджується відповідною довідкою позивача, розмір боргу третьою особою не заперечується і не спростовано.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, серед іншого, між банком та Приватним акціонерним товариством "Креатив" укладено договір застави майнових прав № 3 від 15.01.2015 (далі - договір застави), за умовами якого заставодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання позичальника, що випливає з кредитного договору, передав в заставу банку майнові права - право вимоги від боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів") платежів на користь заставодавця за поставлені (або такі, що будуть поставлені товари (виконані роботи чи надані послуги), в розмірах та в строки, передбачені договором № 87 на поставку товару від 27.12.2013 (далі - договір), укладеним між Приватним акціонерним товариством "Креатив" (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" (покупець за договором). В заставу за цим договором передаються як права вимоги, що належать заставодавцю в момент підписання цього договору, так і права вимоги, що виникнуть в майбутньому.

Пунктом 5.2.6 договору застави передбачено, що заставодержатель має право в випадку порушення заставодавцем зобов'язань за кредитним договором та/або порушення зобов'язань, передбачених цим договором та/або в інших випадках набуття заставодержателем відповідно до законодавства права звернення стягнення на предмет застави (в тому числі незалежно від настання строку виконання забезпеченого цією заставою зобов'язання), звернути стягнення на заставлене право вимоги.

Розділом 6 договору застави встановлено підстави і порядок звернення стягнення на предмет застави.

Заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави у випадках, передбачених умовами договору застави та законодавством; звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законодавством, або в позасудовому порядку згідно із законодавством та цим договором (п. 6.1 договору застави).

Відповідно до п. 6.3 договору застави майнових прав у випадку, якщо вимоги заставодержателя, забезпечені на підставі цього договору, не будуть виконані в повному обсязі, після спливу 180 днів з моменту отримання повідомлення про порушення зобов'язань відповідно до п. 6.2 цього договору, заставодержатель надсилає боржнику за адресою, зазначеною в будь-якому з контрактів, письмове повідомлення про відступлення права вимоги грошових коштів за контрактами (або будь-яким з них) із посиланням на цей договір як на підставу для відступлення права вимоги грошових коштів та про вимогу до боржника виконувати на підставі вказаного повідомлення свої зобов'язання за контрактами на користь заставодержателя. При цьому право вимоги, що є предметом застави, вважається відступленим заставодавцем без укладання будь-якого окремого договору, крім цього договору, з дня відправлення йому заставодержателем зазначеного в цьому п. 6.3 договору повідомлення.

Заставодержатель набуває право отримання грошових коштів за контрактами або кожним конкретним контрактом, укладеним між заставодавцем і боржником (п. 6.3.2 договору застави).

Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права. Обтяжувач зобов'язаний повідомити в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, боржника та інших обтяжувачів відповідного права грошової вимоги про свій намір набути на свою користь таке право.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

На виконання вказаних норм Закону та умов договору 01.12.2015 банком на адресу заставодавця було надіслано повідомлення за №55/2-06/1649-12527 (отримано Приватним акціонерним товариством "Креатив" 07.12.2015) з одночасною реєстрацією звернення стягнення в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та надано строк протягом 180 календарних днів з моменту направлення вказаного повідомлення сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором.

Зазначена вимога заставодавцем не виконана, у зв'язку з чим 24.06.2016 позивач в порядку п. 6.3 договору застави направив на адресу відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів") повідомлення №55/2-01/1010-6180 від 23.06.2016 про відступлення права вимоги за контрактом на суму 101.921.000,00 грн. та запропонував виконувати свої зобов'язання за договором № 87 від 26.12.2013 в частині оплати за поставлені товари за такими банківськими реквізитами АТ "Ощадбанк": рахунок № в АТ "Ощадбанк", МФО 300465, .

На підставі ч. 4 ст. 32 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" позивач вважає, що з дня відправлення повідомлення № 55/2-01/1010-6180 від 23.06.2016 він набув права кредитора за договором № 87 від 27.12.2013, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Креатив" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів".

Як визначено умовами договору, постачальник (Приватне акціонерне товариство "Креатив") зобов'язується поставити та передати у власність покупця (Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів"), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах даного договору олію соняшникову нерафіновану.

Найменування, асортимент, кількість та ціна товару, вартість товару, зазначаються в накладних на товар (п. 2.1 договору).

Загальна вартість договору складає 160.000.000,00 грн. з ПДВ (п. 1.2 договору).

Позивач згідно з повідомленням № 55/2-01/1010-6180 від 23.06.2016, оскільки останній набув права кредитора перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" за зобов'язаннями за договором № 87 від 26.12.2013 на суму 101.921.000,00 грн., просив всі платежі за контрактом перераховувати на рахунок Акціонерного товариства "Ощадбанк".

Однак Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" вимоги банку не виконало, грошові кошти в сумі 101.921.000,00 грн. на користь Акціонерного товариства "Ощадбанк" не перерахувало, крім того не виконано до цього часу і основне зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Креатив" за кредитним договором, у зв'язку з чим банк звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

На підтвердження виконання умов договору поставки № 87 від 27.12.2013 позивач надав копії видаткових накладних № 186 від 02.01.2014, № 188 від 02.01.2014, №190 від 03.01.2014, № 191 від 03.03.2014 на загальну суму 101.921.000,00 грн., акти звірок, листи Приватного акціонерного товариства "Креатив" за підписом головного бухгалтера підприємства Слюсаренко Т.А.

Проте відповідач та третя особа заперечують будь-яке виконання умов договору №87 від 27.12.2013 щодо поставки товару, визначеного договором, олії соняшникової нерафінованої.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судами, Приватне акціонерне товариство "Креатив" не виконало зобов'язань з повернення Акціонерному товариству "Ощадбанк" кредиту за кредитним договором, тобто допустило порушення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Зокрема, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом (ст. 1 Закону України "Про заставу").

Як передбачено ст. 572 Цивільного кодексу України та Законом України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як передбачено п.п. 3.1 та п. 3.2 договору застави, право застави виникає у заставодержателя з моменту укладання цього договору; у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язань за кредитним договором воно або будь-яка його частина не будуть виконані а також в інших випадках, передбачених цим договором та/або законодавством; заставодержатель реалізує своє право застави шляхом звернення стягнення на предмет застави в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з умовами договору № 87 від 27.12.2013 Приватне акціонерне товариство "Креатив" поставляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" олію соняшникову нерафіновану на підставі заявок останнього, датою поставки вважається дата, визначена у видатковій накладній, оплата за кожну партію товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів - вартості товару на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого рахунка-фактури протягом 60 календарних днів з моменту фактичного отримання товару.

Як зазначено судами, сторонами не надано жодних доказів на підтвердження здійснення будь-яких поставок товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" за договором № 87 від 27.12.2013.

За повідомленням позивача оригінали видаткових накладних №№ 186, 187 від 02.01.2014, №№ 190, 191 від 03.01.2014 в матеріалах кредитної справи відсутні. Копії вказаних накладних залучені додатком до звіту про оцінку вартості майнових прав від 08.01.2014у, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитне Брокерське Агентство".

Відповідач та третя особа заперечують факт поставки олії згідно з видатковими накладними, наданими позивачем, та стверджують, що жодних поставок товару за договором № 87 не відбувалося, тобто договір № 87 не виконувався.

За повідомленнями Кіровоградської ОДПІ Головного Управління ДФС у Кіровоградській області (на запит як місцевого, так і апеляційного судів) Приватне акціонерне товариство "Креатив" не включало до податкових зобов'язань господарські операції з Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" за договором № 87 від 27.12.2013; Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" не включало до податкового кредиту господарські операції з Приватним акціонерним товариством "Креатив" за договором № 87 від 27.12.2013; відповідно до бази даних АС "Архів електронної звітності" за період з 03.01.2014 по 27.12.2017 Приватне акціонерне товариство "Креатив" не складало податкових накладних за договором поставки № 87 від 27.12.2013; жодних суд за вказаним договором не включено до податкових зобов'язань Приватного акціонерного товариства "Креатив" та податкового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів".

За повідомленням Офісу великих платників податків ДФС у них відсутня будь-яка інформація щодо взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" і Приватного акціонерного товариства "Креатив" за січень 2014 року, а також за господарськими операціями між вказаними особами за договором поставки № 87 від 27.12.2013.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та порядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Нормою ст. 1 зазначеного Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів.

Відповідно до ст. 15 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" контроль за додержанням законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні здійснюється відповідними органами в межах їх повноважень, передбачених законами.

Як зазначалось вище, будь-яких первинних документів на підтвердження виконання сторонами договору поставки № 87 від 27.12.2013 сторонами не надано.

Отже в порушення ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України позивач не довів належними доказами здійснення поставок Приватним акціонерним товариством "Креатив" товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" згідно з договором № 87 від 27.12.2013.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що у Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відсутні підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" грошових коштів в розмірі 101.921.000,00 грн. за умовами договору застави майнових прав № 3 від 15.01.2014, оскільки у боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" не виникло обов'язку здійснення платежів на користь Приватного акціонерного товариства "Креатив" як заставодавця, а в подальшому і на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" як заставодержателя.

Доводи скаржника не спростовують висновків судів з огляду на те, що акт перевірки заставлених майнових прав, акти взаєморозрахунків та довідки про стан розрахунків не є тими первинними документами в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які підтверджують постачання товару за договором № 87. За відсутності оригіналів видаткових накладних, їх копії не можуть бути належними доказами в підтвердження здійснених поставок товару. До того ж, як встановлено судами, на копіях видаткових накладних відсутні відомості щодо особи, яка розписалася в отриманні товару, печатка підприємства - одержувача товару.

Виходячи з норм податкового законодавства України, при здійсненні господарських операцій між двома контрагентами передбачений порядок сплати податку, відповідно до якого суму ПДВ має сплатити та сторона, яка надає послугу (поставляє товар) за договором та отримує за це кошти. Обов'язок реєстрації податкового зобов'язання покладений відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України на продавця (постачальника).

У покупця в разі придбання послуги (товару) та здійснення оплати за них на підставі п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України виникає право (обов'язок) на сформування на суму сплаченого ПДВ податкового кредиту.

Як встановлено судами, Кіровоградська ОДПІ Головного Управління ДФС у Кіровоградській області в своєму листі зазначила, що Приватне акціонерне товариство "Креатив" за взаємовідносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" сформувало податковий кредит в сумі 39.052,93 грн., тобто Приватне акціонерне товариство "Креатив" отримало від Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" певну послугу (товар) та перерахувало грошові кошти на його рахунки.

За даними бухгалтерського обліку Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" в січні 2014 року за відносинами з Приватним акціонерним товариством "Креатив" (ІПН 33) були зареєстровані податкові зобов'язання стосовно наданих Приватному акціонерному товариству "Креатив" послуг, на суму 195.264,69 грн., сума податку на додану вартість з цієї суми складає 39.052,94 грн. Зазначені послуги були отримані Приватним акціонерним товариством "Креатив" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" за договором оренди № 2427 від 01.07.2011. На підтвердження цього Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" надано до матеріалів справи відповідний пакет документів. Зазначені дані підтверджують дані, надані Кіровоградською ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Тобто інформація, що міститься у відповіді Кіровоградської ОДПІ Головного Управління ДФС у Кіровоградській області, підтверджує факт отримання Приватним акціонерним товариством "Креатив" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" послуги, проте не доводить факту здійснення поставок за договором на поставку товару № 87 від 27.12.2013.

Третьою особою листом № 516 від 05.09.2016 до матеріалів справи подано копії податкових декларацій за 2014-2015 рік на 26 аркушах, роздруківку реєстру податкових накладних на 1 аркуші, довідку про стан заборгованості на 1 аркуші та акт звірки між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" та Приватним акціонерним товариством "Креатив".

У вказаних документах не відображено операцій щодо поставки олії від 3-ї особи відповідачу згідно з договором поставки № 87 від 27.12.2013.

Крім того відповідачем подано до матеріалів справи разом з поясненнями № 642 від 27.10.2016 копію балансу (звіту про фінансовій стан) на 30.09.2015, копію розшифровки статті балансу 1155 "інша поточна дебіторська заборгованість" на 30.09.2015, копію квитанції № 2 від 04.11.2015, копію балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.12.2015, копію розшифровки статті балансу 1155 "інша поточна дебіторська заборгованість" на 21.12.2015, копію квитанції № 2 від 29.02.2016.

Із вказаних пояснень відповідача та наданих документів вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Креатив" за договором № 87 від 27.12.2013 не здійснювало будь-яких поставок товару на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів", а лише отримало часткову оплату в розмірі 650.000,00 грн.

У вказаному поясненні відповідач також зазначає, що відповідно до звіту про фінансовий стан відповідача за 31.12.2015 у Приватного акціонерного товариства "Креатив" відсутня заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" за договором № 87 від 27.12.2013 в сумі 650.000,00 грн., що підтверджує проведення між сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог за протоколом від 29.12.2015.

Апеляційний суд також дійшов обґрунтованого висновку про те, що клопотання Приватного акціонерного товариства "Креатив" про надіслання матеріалів справи до органу досудового розслідування та зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, оскільки направлення матеріалів справи приведе до невиправданого затягування розгляду даної справи, Господарським судом Кіровоградської області згідно зі ст. 90 Господарського процесуального кодексу України направлено повідомлення прокурору Кіровоградської області з метою перевірки наявності в діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів", Приватного акціонерного товариства "Креатив" ознак кримінального правопорушення, що стосується обставин, встановлених судом у даній справі.

Крім того апеляційним судом підставно враховано, що Національним антикорупційним бюро України провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001254 від 16.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, а з ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 27.12.2016 у справі №760/21950/16-к вбачається, що предметом розслідування в кримінальній справі є обставини укладення договору № 87 від 27.12.2013.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє всі інші доводи скаржника, які фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

На думку колегії суддів, висновок місцевого та апеляційного судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постановлених у справі рішення місцевого суду та постанови апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 у справі № 912/2617/16 - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
М.М. Малетич