ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 липня 2017 р. Справа № 918/295/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за

за позовом Анімаккорд Лтд

до відповідача 1 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

до відповідача 2 Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про стягнення комнесації за порушення майнових авторських прав

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_3, ОСОБА_4

Від відповідачів 1,2 : ОСОБА_5

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 23 травня по 26 травня 2017 року та з 13 червня по 10 липня 2017 року.

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Анімаккорд Лтд (надалі - Позивач) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - Відповідач -1) та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі - Відповідач - 2) про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує наступним.

10.12.2014р. між ТОВ "Маша і Мєдвєдь" (Правовласник) та Анімаккорд Лтд (Набувач) укладено Договір № ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до п. 1.1 цього договору Правовласник у порядку, передбаченому цим Договором, передає та відчужує Набувачу виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори, а Набувач зобов'язується сплатити Правовласнику обумовлену Договором винагороду.

Пунктом 1 розділу А Договору передбачено, що аудіовізуальні твори-кольорові анімаційні серіали ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами, елементи та об'єкти, що охороняються та є складовою частиною серій, в тому числі, графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у Додатках до цього договору.

Згідно із п. 1.4 Договору виключне право на аудіовізуальні твори передається та відчужується Правовласником Набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та у будь-якій формі згідно умов цього Договору.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації строку дії виключного права за застосованим правом (п.7.1).

Факт передачі прав підтверджується відповідним актом №1 від 01.01.2015 до Договору про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (серіал ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 № ММ-2 від 10.12.2014.

Пунктом 4.1. вказаного вище Договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори Правовласник передає Набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційний серіалів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2, графічне зображення, персонажі. Музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до Договору.

Додатком №1 до Договору № ММ-2 від 10.12.2014р. сторони погодили основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 та права, які підлягають відчуженню згідно Договору. Персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_1 є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовутися самостійно, а тому розглядатися як твори й в силу ст.9 Закону України «Про авторське право та суміжні права» охоронятися відповідно до цього Закону.

Позивач вказує, що зазначені вище факти були встановлені судами апеляційної та касаційної інстанції та на підставі ч.3 ст.35 ГПК України не потребують доказуванню.

Позивач стверджує, що Відповідач-1 та Відповідач-2, які спільно здійснюють господарську діяльність в Барі-ресторані «Jazz &Blues» не врахували обставини викладені вище та не дотримуються вимог Закону України «Про авторське право та суміжні права» з огляду на те, що 17.02.2017р. у цьому ресторанному закладі представником Анімаккорд Лтд було зафіксовано неправомірне використання у дитячому меню зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_3 з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2. Це зображення є чітким і яскравим й привертає увагу споживачів, та, на думку Позивача, використовується з метою рекламування страви - «салат від Маші». Як на підтвердження цього, Позивач посилається на рахунок №18911 від 17.02.2017р. та чек виданий банківським терміналом від 17.02.2017р. й пояснення представника Анімаккорд Лтд. У зв'язку з виявленням, на думку Позивача, факту порушення авторських прав, ним було направлено 03.03.2017р. відповідне повідомлення на адресу Відповідача-1 та Відповідача-2 з вимогою врегулювати спір у мирний(позасудовий) спосіб, однак письмової відповіді від них не надійшло на адресу представника Анімаккорд Лтд.

Посилаючись на ст.ст.1,7-9,15,50-53 Закону України «Про авторське право та суміжні права», ст.ст. 433, 435,440,441,443 ЦК України, ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», роз'яснення викладені в Постанові Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012р. та Постанові Пленуму ВСУ №5 від 04.06.2010р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», Позивач просить задовольнити його вимоги повністю та стягнути компенсацію й судові витрати зі сплати судового збору з ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, оскільки, на думку представників Анімаккорд Лтд, Відповідачі спільно здійснюють господарську діяльність в ході якої обидва допустили порушення виключних майнових прав Позивача.

В судовому засіданні представники Анімаккорд Лтд повністю підтримали заявлені позовні вимоги, надали додаткові усні та письмові пояснення на їх обґрунтування та додаткові докази на спростування заперечень Відповідача-1 та Відповідача-2.

Відповідач -1 та Відповідач-2 подали суду письмові відзиви на позов та додаткові письмові пояснення з посиланням на докази та нормативно-правове обґрунтування своїх заперечень й забезпечили явку свого представника в судові засідання. Заперечуючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, посилаються на те, що обставини, викладені в позові, не відповідають дійсності. Фотокопія дитячого меню, в якому наявне зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_3 не використовується у барі-ресторані «Jazz & Blues», а з доданих Позивачем до матеріалів справи товарного чеку на суму 794,84 грн. та рахунку № 18911 від 17.02.2017р. та інших доказів не вбачається вчинення Відповідачем-1 та Відповідачем-2 порушення виключних майнових прав Анімаккорд Лтд. У барі-ресторані «Jazz & Blues» використовується зовсім інше меню, яке завірене підписом ФОП ОСОБА_1 у відповідності до вимог п.3.4. «Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства», затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України 24.07.2002р. N 219, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.08.2002р. за N680/6968. Твердження Позивача про неправомірне використання зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_3 з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у дитячому меню бару-ресторану «Jazz & Blues» є безпідставними, невмотивованими, а позовні вимоги направлені на отримання Позивачем невиправданих додаткових прибутків.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Право на судовий захист прав інтелектуальної власності є конституційним правом кожної особи (стаття 55 Конституції України).

Стаття 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Згідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайд-фільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтею 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» також визначено, що контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

У відповідності до статті 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 440 Цивільного кодексу України та частиною третьою статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

За захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції (ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» ).

Судом встановлено, що майнові авторські права на зображення персонажів ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 мультиплікаційного серіалу ІНФОРМАЦІЯ_1 Анімаккорд ЛТД набуло на підставі договору про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.12.2014р. № ММ-2, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (Правовласник) та Анімаккорд ЛТД (Набувач), відповідно до умов якого Правовласник у порядку, передбаченому договором, передає і відчужує Набувачу виключне право у повному обсязі на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2, графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору, а Набувач зобов'язується сплатити Правовласнику обумовлену договором винагороду.

Додатком № 1 до Договору від 10.12.2014р. № ММ-2 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Таким чином, як встановлено судом, що не оспорюється Відповідачем-1 та Відповідачем-2, виключні майнові авторські права на аудіовізуальний твір- мультиплікаційні серіали ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 та їх складові частини належать Анімаккорд Лтд.

Пунктом 29 Постанови від 17.10.2012р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача; 2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Позивачем доведено, що виключні майнові авторські права на аудіовізуальний твір - мультиплікаційні серіали ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 та їх складові частини належать Анімаккорд Лтд.

Однак, Позивач не довів належними та допустимими доказами факт використання об'єктів зазначених вище виключних майнових прав Відповідачем-1 та Відповідачем-2, тоді як ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 довели додержання ними вимог ЦК України та Закону України «Про авторське право і суміжні права» та спростували факт використання зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_3 з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у дитячому меню бару-ресторану «Jazz & Blues», а відтак довели відсутність заподіяння шкоди Анімаккорд Лтд, тобто спростували визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди.

При цьому, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 32-34 Господарського процесуального Кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

При вирішенні судових спорів наведена стаття має важливе значення, оскільки дозволяє суду відмежовувати та брати до уваги саме ті докази, які мають безпосереднє відношення до предмета доказування, які були належним чином отримані та належним чином подані до суду від інших доказів, які не відповідають даним умовам. Правило про належність доказів є обов'язковим для суб'єктів доказування. Належність доказів є мірою, що визначає залучення до процесу в конкретній справі належних доказів та визначається їх придатністю для встановлення чи відсутності обставин, які входять до предмета доказування в справі. Допустимість доказів визначається законністю джерел, умов і способів їх одержання. Під час здійснення правосуддя не допускається використання доказів, одержаних незаконним шляхом.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України). Це стосується тих випадків, коли законодавством прямим чином передбачаються засоби доказування для певних обставин.

У пункті 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що у вирішенні відповідних спорів господарським судам слід мати на увазі таке. Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків.

Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації необхідна наявність належних та допустимих доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав.

Як вбачається з рахунку № 18911 від 17.02.2017р., долученого Позивачем до позовної заяви, серед страв, які подані гостям бару-ресторану «Jazz & Blues» такої страви як «Салат від Маші» немає. Суд не бере до уваги покликання представників Позивача, що у вказаному рахунку містяться назви таких страв як : «гарнір «Дядечко Лу», «салат «Капітошка», «гаряча страва «Чебурашка» з яких, на думку представників Анімаккорд Лтд, можна зробити висновок, що це підтверджує автентичність копії меню, яке ними долучено до матеріалів справи, з огляду на таке. Використання таких назв страв як: «гарнір «Дядечко Лу», «салат «Капітошка», «гаряча страва «Чебурашка» не є предметом доказування у даному випадку, оскільки не стосується захисту виключних майнових прав Позивача. Крім того, Позивачем не доведено, що саме такі назви страв містяться у меню, яке використовується Відповідачем-1 та Відповідачем у своїй господарській діяльності в барі-ресторані «Jazz & Blues». Суд також враховує при цьому письмові пояснення ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, які в силу ст.32 ГПК України є доказами по справі та з яких вбачається, що при вході до бару-ресторану «Jazz & Blues», біля стійки бару та в іншому залі використовується електронний пристрій «Айкіпер» в пам'ять якого введені так звані умовні назви страв, які відповідають стравам, вказаним у меню, яке надається для обслуговування відвідувачам бару-ресторану «Jazz & Blues». Вказані пояснення підтверджуються в сукупності з іншими доказами: фотографіями електронного пристрою «Айкіпер» із зображеннями умовних назв страв та відеозйомкою, яка відображає процес роботи цього пристрою, долученого на диску Відповідачем-1 до письмових пояснень. Доказів того, що ці умовні назви страв використовуються Відповідачами з іншою метою, ніж для полегшення роботи офіціантів та працівників кухні бару-ресторану «Jazz & Blues» та в інший спосіб, зокрема у дитячому меню закладу, представники Позивача не надали, а відтак не спростували заперечення Відповідача-1 та Відповідача-2 в цій частині.

Суд також погоджується з доводами представника Відповідача-1 та Відповідача-2, що наданий позивачем товарний чек засвідчує лише придбання товару, який в свою чергу, не має жодного відношення до персонажу ІНФОРМАЦІЯ_3 з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2, та не встановлює факт порушення авторського права. При цьому суд зауважує, що відповідно до ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п.6 Розділу ІІ «Положення про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016р. №13 рахунок № 18911 від 17.02.2017 року та товарний чек свідчать лише про вартість та сплату відвідувачами закладу страв та напоїв, поданих в барі-ресторані «Jazz & Blues» та не дають підстав для встановлення факту порушення авторських прав Позивача.

Надана представниками Анімаккорд Лтд в обґрунтування позову фотокопія дитячого меню, в якому наявне зображення персонажу «Маша» та відео - файл, долучений на диску не є, на думку суду, належними та допустимими доказами у справі з наступних міркувань.

Відповідно до п.3.4. «Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства», затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України 24.07.2002р. N 219, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.08. 2002р.за N680/6968 у меню зазначається перелік страв, кулінарних, борошняних кондитерських, булочних виробів та напоїв власного виробництва, вихід і ціна однієї порції. Згідно абз.2 п.3.4. «Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства» меню, яке використовується у закладах громадського харчування має бути підписане керівником, бухгалтером (калькулятором) та матеріально-відповідальною особою (завідувач виробництва, бригадир, буфетник, бармен тощо) і скріплені печаткою суб'єкта господарської діяльності.

Фотокопії дитячого меню, надані Позивачем, як докази для стягнення компенсації, не мають ознак, які б ідентифікували Відповідача-1, оскільки не підписані ФОП ОСОБА_1 як єдиною особою, відповідальною за діяльність кухні й залів для відвідувачів бару-ресторану«Jazz & Blues», оригіналу цього меню представники Анімаккорд Лтд не надали суду та пояснили, що в них його немає, а відтак суд приходить до висновку, що у даному випадку виходячи з положень абз.2 п.3.4. «Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства» потрібно керуватися ч.2 ст.34 ГПК України, яка передбачає, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Натомість суд вважає встановленим, що меню бару-ресторану «Jazz & Blues», яке заклад надає відвідувачам для ознайомлення з переліком страв, не містить зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_3 з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2. В діяльності бару-ресторану «Jazz & Blues» з початку 2017р. використовується меню, копію якого було долучено Відповідачами-1,2 до своїх відзивів від 19.05.2017р. та наданий суду для огляду його оригінал, який завірений підписом ФОП ОСОБА_1

Суд також відхиляє як не належний доказ та такий, що не стосується предмету доказуванню - факту порушення виключних майнових прав Позивача, який на думку представників Позивача мав місце 17.02.2017р. відео-огляд сторінки із соцмережі «Facebook», долучений представниками Анімаккорд Лтд, оскільки відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки того, що Відповідач-1 та Відповідач-2 розмістили зображення дитячого меню на цій сторінці в соцмережі «Facebook» як таке, що, використовується у роботі бару-ресторану «Jazz & Blues», а з оглянутого в судовому засіданні відео вбачається, що фото цього дитячого меню було розміщене іншою особою восени 2016 року.

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що Позивач не довів належними та допустимими доказами того, що 17.02.2017р. було зафіксоване порушення виключних майнових прав Анімаккорд Лтд та неправомірне використання Відповідачем-1 та Відповідачем -2 у дитячому меню зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_3 з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2, то, позовні вимоги про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 у розмірі по 10 мінімальних заробітних плат, визначених станом на дату прийняття рішення у справі, що складає 32 000 гривень з кожного задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги Анімаккорд Лтд про скерування в доход Державного бюджету України 10% від розміру компенсації присудженої судом до стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 згідно ст.52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», то вона також не підлягає до задоволення оскільки є похідною від первинної вимоги про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав. Окрім того, відмовляючи в задоволені цієї вимоги суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено порядок захисту цивільних прав та інтересів судом. Зокрема, відповідно до даної статті кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Способи цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав, наведені в ч.1 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» і стосуються права Позивача вибирати той спосіб, який на його думку має захистити його права у випадку їх порушення іншими особами. Натомість ч.3 ст.52 згаданого Закону передбачає, що суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. В такому разі сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України.

Оскільки факт неправомірного використання зі сторони Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 зображення ІНФОРМАЦІЯ_3 з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 недоведений, то Відповідачі не є порушниками виключних майнових прав Позивача.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на Позивача.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Повний текст рішення складено та підписано 13 липня 2017 року.

Суддя Марач В.В.