ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.06.2017 Справа № 907/182/17

за позовом приватного спеціалізованого підприємства "УкрРосХим", м. Суми

до відповідача 1 - фермерського господарства "Новий Рівень 2006", с. Тячівка Тячівського району

до відповідача 2-Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Тиса Захід", смт. Вилок Виноградівського району.

про стягнення 483 000 грн.

Суддя Бобрик Г. Й.

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_1- директор, ОСОБА_2- адвокат по договору від 14.03.2017 року.

від відповідача 1 - ОСОБА_3- представник по довіреності від 15.12.2016 року

від відповідача 2- не з"явився.

Суть спору: приватне спеціалізоване підприємство "УкрРосХим", м. Суми подало до господарського суду позовну заяву про стягнення з фермерського господарства "Новий Рівень 2006", с. Тячівка Тячівського району суми 731 820,00 грн. боргу за отриманий на зберігання та неоплачений товар.

09.06.2017 року позивач подав суду заяву, згідно ст. 22 ГПК України, про зменшення позовних вимог на суму 248 020 грн. в якій просить суд стягнути з відповідача 1 - товариства з обмеженою відповідальністю "Новий рівень 2006" - заборгованість у розмірі 483 000 грн..

Заява позивача про зменшення позовних вимог відповідає приписам ч. 4 ст. 22 ГПК України та прийнята судом до задоволення.

Уповноважені представники позивача у ході судового розгляду справи наполягають на задоволенні позову, з урахуванням поданої до суду заяви про зменшення позовних вимог, та стягненні 483 000 грн. заборгованості саме з відповідача 1 - фермерського господарства "Новий Рівень 2006". У задоволенні позову до відповідача 2 - товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Тиса Захід", смт. Вилок Виноградівського району - представники позивача просять відмовити.

Представники відповідачів заперечують проти фактичних обставин справи та проти задоволення стосовно них позовних вимог. Вважають , що позовні вимоги недостатньо обґрунтовані та не підтвердженні належним та допустимими доказами, щодо наявності зобов'язань та заборгованості перед позивачем.

Відповідач 2 - ТзОВ "Агропромисловий комплекс Тиса Захід" - у відзиві на позовну заяву повідомив, що у договірних відносинах з позивачем не перебуває та позов не визнає. Водночас, вказує на те, що дата укладення позивачем договору зберігання 17.04.2013 року, та копія паперової версії залізничної накладної № 35478922 (29.04.2013) не узгоджуються з датам, які зазначені в актах прийому-передачі майна № 1 та №2 від 17.04.2013 року. Просить суд відмовити у задоволенні позову до товариства.

13.06.2017 відповідач 2 подав суду для долучення до матеріалів справи лист-відповідь станції Виноградів від 13.06.2017 року яким повідомлено, що інформація про те, що ТзОВ "Агропромисловий комплекс Тиса Захід" отримувало товаро-матеріальних ціностей, а саме мінеральних добрив "Азофоска" NРК 27:6:6 15 травня 2017 року від приватного спеціалізованого підприємства "УкрРосХим", відсутня, так як термін зберігання документації складає 2 роки.

Відповідач 1 (фермерське господарство "Новий Рівень 2006") у наданому суду відзиві на позов вказує на те, що з позивачем по справі 17 квітня 2013 року фермерським господарством "Новий Рівень 2006" укладено Договір зберігання з правом подальшого викупу. Проте заперечує факт, надходження від позивача товару на зберігання до фермерського господарства та наявність заборгованості та зобов'язань перед позивачем на заявлену ним до стягнення суму.

Стверджує, що незважаючи на те, що в Договорі передбачено складання актів приймання-передачі майна на зберігання, такі не складались як на момент підписання Договору, так і в подальшому, а відтак, позивач не надав суду доказів на підтвердження факту передачі та прийняття вказаного у Договорі товару фермерському господарству на зберігання.

Покликання позивача про надіслання відповідачеві вимоги про сплату заборгованості за вих. № 347 від 29 вересня 2016 року, яка направлялась відповідачу з актами приймання передачі товару від 17.04.2013 року №1 та від 15.05.2013 року №2 та видаткової накладної №3051 від 01.10.2013 року не можуть бути належними та допустимими доказами про факт приймання-передачі товару у дати, зазначені в цих документах, навіть з підстав спливу строку позовної давності. Просить суд відмовити у задоволенні позову до фермерського господарства "Новий Рівень 2006", с. Тячівка Тячівського району, у зв"язку з недоведеністю позовних вимог та зі спливом позовної давності.

26 квітня 2017 року представник фермерського господарства "Новий Рівень 2006"надав суду для залучення до матеріалів справи лист-відповідь регіональної філії "Львівська залізниця" від 10.04.2017 про те, що фермерське господарство "Новий Рівень 2006" не акредетований на регіональній філії "Львівська залізниця" і відповідно, інформація про фермерське господарство "Новий Рівень 2006" відсутня в електроних базах даних ВП "Львівське відділення філії Головного інформаційно- обчислювального центру ПАТ "Укрзалізниця".

Відповідно до ст. 77 ГПК України суд, за згодою сторін оголошував перерви та відкладав розгляд справи.

У судовому засіданні 20.06.2017 року суд, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши фактичні обставини справи в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.2013 року Приватне спеціалізоване підприємство "УкрРосХим" та Фермерське господарство "Новий Рівень 2006" уклали Договір зберігання з правом подальшого викупу товару №ДХ-461/1.

Предметом даного Договору є прийняття зберігачем (ФГ "Новий Рівень 2006") переданих йому на зберігання мінеральних добрив з правом викупу всього або частинами товару, що зберігається. Асортимент, кількість фасування та заставна вартість товару вказуються в актах приймання - передачі майна на зберігання, які є невід'ємною частиною Договору.

Додатки до даного Договору сторони суду не надали.

В даному Договорі під товаром розуміється Суперагро NPK 15:15:15 в кількості - 58 тонн по заставній стіні 4290 грн. - мінеральне добриво NPK 27:6:6 в кількості 140 тонн по заставній ціні 3500 грн.

Відповідно до п. 2.3 Договору товар передається "Зберігачу" на зберігання з правом викупу, а також з правом поклажодавця в будь який час забрати товар із зберігання або здійснити його продаж третім особам і доручити "Зберігачу" відвантажити товар покупцю.

Товар передається на зберігання на термін, який вказаний в актах приймання товару на зберігання, але в будь якому випадку, не більше терміну дії Договору. Термін дії договору до 01.10.2013 року (п.7. 3 Договору).

Пунктом 3.1.7 Договору передбачено, що "зберігач" має право за попереднім письмовим погодженням з "Поклажедавця", починаючи з першого дня зберігання товару, придбати (викупити) у власність отриманий за зберігання товар, за заставними цінами "поклажедавця", які зазначені у п.1.1 цього Договору.

В п. 3.1.8 Договору сторони встановили , що зберігач зобов'язаний після закінчення терміну дії даного Договору, викупити у поклажодавця всі залишки товару, шляхом укладення відповідної додаткової угоди до нього.

За умовами п. 3.1.9 Договору у разі, якщо зберігач не повертає товар із зберігання поклажодавцю по закінченню терміну зберігання, вказаного в актах приймання товару на зберігання або ж по закінченню терміну дії цього договору, а додаткову угоду щодо продовження терміну його дії не укладено товар переходить у власність зберігача. В цьому випадку зберігач зобов'язаний сплатити поклажодавцю вартість неповернутого товару за заставними цінами, сплатити вказану в п. 3.1.7 Договору пеню, яка вираховується за правилами розділ 4 цього Договору на момент закінчення терміну його дії та сплатити інші штрафні санкції що визначенні цим договором. Зазначену суму поклажодавець відображає в рахунку на оплату не повернутого товару та штрафних санкцій. Такий рахунок надсилається зберігачу протягом трьох робочих днів за дати закінчення терміну дії цього договору.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 938 цього ж Кодексу встановлено, що зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений, виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач, звертаючись до суду з вказаними вимогами, зазначає, що відповідач - 1 (ФГ "Новий рівень 2006") зберігач за Договором зберігання від 17.04.2013 року, укладеного з позивачем, отримав від позивача мінеральні добрива згідно актів приймання-передачі майна № 1 від 17.04.2013 року на загальну суму 248 720 грн. та №2 від 17.04.2013 року на загальну суму 483 000 грн. Загальна вартість отриманого відповідачем товару складає 731 820 грн. Так як, строк виконання зобов'язань відповідачем щодо оплати отриманого від позивача товару на зберігання настав 01.10.2013 року, право власності на даний товар перейшло до відповідача 01.10.2013 року, згідно видаткової накладної позивача від 01.10.2013 року № 3051. Несплата відповідачем даної заборгованості стала причиною виникнення спору та звернення з позовом до господарського суду.

Позивач докази на підтвердження передання відповідачеві - фермерському господарству - товару: акти приймання-передачі, видаткові накладні до позовної заяви не долучені. На долучених до позовної заяви копіях актів приймання-передачі №№ 1, 2 від 17.04.2013 року та видатковій накладній № 3051 від 01.10.2013 року відсутні підписи відповідача 1 (ФГ "Новий рівень 2006") про отримання спірної партії товару на зберігання. Про наведене стверджують представники відповідачів у судових засіданнях по розгляду даної справи.

У зв'язку ненаданням позивачем доказів про передання товару відповідачу на зберігання, та запереченням відповідача 1 про отримання спірного товару на зберігання суд, відповідно до ст. 77 ГПК, оголошував перерви та відкладав розгляд справи.

Ухвалою господарського суду від 26 червня 2017 року відповідно до ст. 24 ГПК України залучено до участі у справі відповідача 2 - ТзОВ "Агропромисловий комплекс Тиса Захід" смт. Вилок Виноградівського району.

У ході розгляду справи позивач надав суду лист регіональній філії "Львівська залізниця" від 06.06.2017 року, отриманий на запит представника позивача, та копію перевізного документа №34578922 від 29.04.2013 року; щодо перевезення добрив хімічних та мінеральних у вагонах за №№55365001; 60781622, зі станції Конотоп Південно-Західної залізниці до станції Виноградів Львівської залізниці та лист від 14.04.2017 року регіональної філії "Південно-західна залізниця", до якого долучено належним чином завірену паперову версію залізничної накладної №35478922 на перевезення вантажу мінерального добрива "Азофоска" NРК 27:6:6 у вагонах №№55365001; 60781622 .

Вищенаведеним, позивач доводить отримання фермерським господарством спірного товару за Договором зберігання від 17.04.2013 року, хоча отримувачем товару (спірної партії) у перевізних документах та зазначеній залізничній накладній відповідач 1 ФГ "Новий рівень 2006" не значиться.

Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, позивачем не доведено і судом не зібрано документів, про те, що відповідач 1 вичинив дії, які б порушили умови Договору зберігання та про наявність зобов'язань перед позивачем, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на викладене, та, оскільки позивач належні та допустимі докази отримання відповідачем 1 спірного товару на зберігання не подав, а відповідач 1 категорично заперечує факт отримання від позивача на зберігання спірної партії товару, то суд не вбачає підстав для задоволення позову. У задоволенні позову суд відмовляє повністю.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 32-34, 43-49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову до фермерського господарства "Новий Рівень 2006", с. Тячівка Тячівського району та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Тиса Захід", смт. Вилок Виноградівського району,

відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 20.06.2017 року.

Повне рішення складено 11.07.2017 року.

Суддя Бобрик Г. Й.