КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2017 р. Справа№ 911/1560/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 21.06.2017

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" на ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2017

по справі №911/1560/17 (суддя - Бабкіна В.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця"

до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство"

про стягнення 1 607 464,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.05.2017 у справі №911/1560/17 позовну заяву публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" № ДН-5-ДНЮ/158 від 16.05.2017 (вх. № 1634/17 від 22.05.2017) повернуто без розгляду на підставі п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач - публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 24.05.2017 у справі №911/1560/17, оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу до господарського суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 відновлено позивачу пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2017 у справі №911/1560/17, розгляд справи призначено на 21.06.2017.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача надав суду свої пояснення по справі, в яких підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі на підставі доводів зазначених у ній. Представник просив суд апеляційної інстанції скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу №911/1560/17 направити до господарського суду Київської області.

Представники Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки, відповідач про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на підтвердження чого в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення. Участь представника Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство", що не з'явився, у судовому засіданні 21.06.2017, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та про витребування письмових доказів не надходило. У матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а продовження зазначеного строку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України без клопотання сторони по справі, не передбачено ГПК України.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дійшов висновку, що доданий позивачем до позовної заяви опис вкладення у цінний лист не є належним доказом, що підтверджує відправлення відповідачеві - Державному підприємству "Клавдієвське лісове господарство" копії позовної заяви з доданими до неї документами, оскільки, із опису вкладення у цінний лист вбачається, що копія позовної заяви з доданими до неї документами була направлена відповідачу на адресу: 07850, Київська обл., Бородянський р-н, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Великого Жовтня, 4, тоді як, відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 23.05.2017, юридичною адресою відповідача є: 07850, Київська обл., Бородянський р-н, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Вербна, 4.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що вказаний витяг № від 23.05.2017 на який послався суд першої інстанції у матеріалах справи №911/1560/17 відсутній.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що, враховуючи вищевикладені обставини та відомості щодо місцезнаходження відповідача, позивачем також не дотримано вимог п.2 ч.2 ст. 54 ГПК України, внаслідок чого позовна заява з доданими до неї документами підлягає поверненню без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.63 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

При цьому, частиною 1 ст. 56 ГПК України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною п. 2 та п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес; якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до позовної заяви в якості доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів було додано опис вкладення в цінний лист та фіскальний чек, які свідчили про направлення поштової кореспонденції іншій стороні - Державному підприємству "Клавдієвське лісове господарство" на адресу: 07850, Київська обл., Бородянський р-н, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Великого Жовтня, 4.

Як встановлено апеляційним господарським судом та вбачається з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача - Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" є: 07850, Київська обл., Бородянський р-н, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Вербна, 4.

При цьому, як вбачається з додатку № 1 до Розпорядження Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області № 02 від 15.02.2016, на виконання норм Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» змінено назву вул. «Великого Жовтня» на вул. «Вербна».

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивачем було дотримано вимог процесуального закону, а саме п. 2 ч.2 ст. 54, ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України щодо надіслання копії позовної заяви та додатних до неї документів іншій стороні та додано відповідні докази до позовної заяви, з огляду на те, що вул. «Великого Жовтня» перейменовано на вул. «Вербна».

На переконання колегії апеляційного господарського суду, перейменування вулиць і провулків, що здійснюється на території України на виконання норм Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» є загальновідомою обставиною.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема, у постанові від 04.11.2015 у справі № 910/16603/15.

При цьому, відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави для повернення без розгляду позовної заяви публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" на підставі п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, а тому відповідна ухвала суду підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" підлягає задоволенню, а ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2017 по справі №911/1560/17 слід скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст. ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" на ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2017 по справі №911/1560/17 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 24.05.2017 у справі №911/1560/17 скасувати.

3. Справу №911/1560/17 передати на розгляд господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко