ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2017 р.Справа № 916/1874/16
За позовом: Державного підприємства „Одеський авіаційний завод

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Юг-Газ

про визнання додатку до договору недійсним

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Юг-Газ

до: Державного підприємства „Одеський авіаційний завод

про стягнення 1964474,50грн.

Головуючий суддя Малярчук І.А.

Судді Смелянець Г.Є.

ОСОБА_1

В судових засіданнях приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_2, згідно довіреності №56/ЮД від 25.11.2015р.; ОСОБА_3, згідно довіреності №58/ЮД від 05.12.2016р.; ОСОБА_4, згідно довіреності №59/ЮД від 05.12.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_5, згідно довіреності №395 від 21.04.2016р.; ОСОБА_6, згідно довіреності №817 від 08.06.2017р.

В засіданні 06.07.2017р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_2, згідно довіреності №56/ЮД від 25.11.2015р.; ОСОБА_3, згідно довіреності №58/ЮД від 05.12.2016р.; ОСОБА_4, згідно довіреності №59/ЮД від 05.12.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_5, згідно довіреності №395 від 21.04.2016р.; ОСОБА_6., згідно довіреності №817 від 08.06.2017р.

Суть спору: про визнання недійсним додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р. на поставку природного газу в 2015 році „Реєстр на розподіл обємів природного газу споживачем ТОВ „Юг-Газ в 2015 році;

за зустрічним позовом: про стягнення з ДП „Одеський авіаційний завод на користь ТОВ „Юг-Газ 1964474,50грн. штрафу.

Позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримує, подав заяву від 24.02.2017р. за вх.№4713/17, якою уточнив прохальну частину позовної заяви та визначив назву оспорюваного додатку №1 як „Реєстр на розподіл обсягів природного газу споживачем ТОВ „Юг-Газ у 2015 році, заяву від 26.04.2017р. за вх.№9776/17, якою уточнив позовні вимоги в остаточній редакції, яка прийнята судом до розгляду по суті.

Первинні позовні вимоги позивача складали: про визнання недійсним додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р. „Реєстр вимог до комерційного обліку природного газу кваліфікованого споживача газу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ДП „Одеський авіаційний завод та ТОВ „Юг-Газ 01.10.2014р. укладено договір №436 на поставку природного газу в 2015році, відповідно до умов якого відповідач постачав позивачу природний газ в період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. Так, 14.01.2016р. позивач отримав вимогу відповідача про сплату штрафу в сумі 1964474,50грн. на підставі п.5.9. вищевказаного договору, який передбачає порядок нарахування штрафу у разі відхилення фактичного обсягу газу, зазначеного в акті прийому-передачі природного газу за місяць поставки, від підтвердженого постачальником. При цьому, розрахунок штрафу здійснюється за узгодженою формулою, яка враховує плановий обсяг поставки, що викладений у додатку №1 до договору від 01.10.2014р. „Реєстр вимог до комерційного обліку природного газу кваліфікованого споживача газу. Позивач вважає недійсним додаток №1 до договору від 01.10.2014р. з тих підстав, що на наявній копії цього додатку, за відсутності його оригіналу, підпис з боку позивача проставлено не генеральним директором підприємства ОСОБА_7, тобто, не уповноваженою особою.

Позивач у поясненнях на відзив від 20.04.2017р. за вх.№9328/17, додаткових поясненнях від 26.04.2017р. за вх.№9772/17 вказує, що істотну умову договору щодо кількісної складової продукції визначено у п.1.1 договору №436, з врахуванням ще й того, що законодавством не встановлено такої умови для кількісної складової договору, як істотної умови при споживанні газу, як обовязкового визначення її у договорі як у річному, так і в помісячному розрізі. Також, позивач відмічає, що ОСОБА_8 ніколи не був представником позивача, тобто, не міг перевищити представницькі повноваження. Позивач вважає, що своїми діями ніколи не схвалював виконання додатку №1 „Реєстр на розподіл обємів природного газу споживачем ТОВ „Юг-Газ в 2015 році, а навпаки, щомісячно використовував та оплачував іншу кількість газу, ніж зазначена у додатку №1 і у відповідача жодного місяця 2015 року, протягом строку виконання договору, не було претензій до позивача з приводу планового відбору (дисципліни відбору) газу. Договір №436 був вчинений та повністю виконаний без додатку №1. Схвалення договору та схвалення додатку до нього №1, на думку ДП „Одеський авіаційний завод, не є тотожними поняттями. Крім того, позивач зазначає, що Правила користування природним газом для юридичних осіб не встановлюють конкретної форми (зразка) повідомлення споживачем про обсяги споживання природного газу, отже, законодавством не встановлено обовязку укладати додаток до договору про помісячний обсяг споживання газу.

Відповідач за первісним позовом проти позову заперечує, подав відзив на позов від 18.04.2017р. за вх.№9063/17, уточнений та доповнений відзив від 23.06.2017р. за вх.№13876/17, пояснення від 05.07.2017р. за вх.№14681/17, де посилаючись на положення ст.180 ГК України, постанови КМУ №1729 від 27.12.2001р. „Про забезпечення споживачів природним газом, вказує на те, що для договору постачання природного газу істотними є, у тому числі, умови про кількість природного газу як у річному розрізі, так і помісячному, що кореспондує додатку №1 до договору, який саме і визначав загальний річний обсяг на період дії договору з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., і обсяг по кожному місяцю 2015 року окремо. Також, відповідач вказує, що договір №436 від 01.10.2014р. було виконано сторонами. Відповідач вважає, що підписуючи договір від імені споживача, пан ОСОБА_7 не міг не знати про існування такого документу як додаток №1, оскільки про його існування і про те, що він є невідємною частиною договору, вказано в самому договорі. Крім того, відповідач відмічає, що впродовж дії договору №436 позивач неодноразово надавав відповідачу офіційні документи з аналогічним підписом як на додатку №1, скріпленим печаткою позивача. Із цього відповідач вбачає подальше схвалення договору №436 від 01.10.2014р. та відсутність підстав для визнання додатку до нього недійсним. На думку відповідача, із специфіки предмету та змісту договору, норм, що регулюють поставки природного газу, вбачається, що договір та спірний додаток можуть визнаватись недійсними та припинятися лише на майбутнє, оскільки поставлений природний газ за договором та його кількість є спожитою, а сам договір припиненим, що, в свою чергу, унеможливлює проведення двосторонньої реституції після визнання його недійсним і відновити сторони в первісне положення практично неможливо. Одночасно, товариство вказує, що подальше виконання договору №436 від 01.10.2014р. свідчить про його схвалення підприємством та виключає можливість визнання його недійсним.

Ухвалою суду від 15.06.2017р. прийнято до спільного розгляду з первісним зустрічний позов ТОВ „Юг-Газ до ДП „Одеський авіаційний завод про стягнення 1964474,50грн.

Позивач за зустрічним позовом на задоволенні своїх позовних вимог наполягає, подав письмові пояснення від 20.06.2017р. за вх.№13562/17, заяву про уточнення прохальної частини позовної заяви від 23.06.2017р. за вх.№13875/17, в їх обґрунтування зазначає, що на підставі договору №436 від 01.10.2015р. поставляв підприємству газ у 2015 році, однак, підприємство споживало у січні грудні 2015 році газ із відхиленням фактичного споживання обєму природного газу від даних, погоджених у Реєстрі на розподіл обємів природного газу споживачам без подання корегувальних заявок. З огляду на викладене, товариство нарахувало до стягнення з підприємства штраф із врахуванням різниці вартості фактичного обєму природного газу, вказаного в актах приймання-передачі природного газу за місяці поставки та планового обєму поставки, як то передбачено абз.2 п.5.9. договору №436 від 01.10.2015р.

ТОВ „Юг-Газ у додаткових письмових поясненнях від 06.07.2017р. за вх.№14804/17 вказав, що при зверненні до суду із зустрічним позовом ним дотримано ст.259 ЦК України щодо строку позовної давності, так як за взаємовідносинами по договору №436 від 01.10.2014р. за домовленістю сторін, викладеною у п.7.3. договору, строк позовної давності встановлено у три роки.

Відповідач за зустрічним позовом ДП „Одеський авіаційний завод, проти зустрічного позову заперечує, подав відзив від 23.06.2017р. за вх.№13837/17, від 05.07.2017р. за вх.№14730/17, де вказує, що додаток №1 до договору №436 від 01.10.2014р. вважає недійсним, а так як із нього розраховуються штрафні санкції, то підстав для їх нарахування не має. Також, ДП „Одеський авіаційний завод вказує, що не порушував умови договору №436 від 01.10.2015р., адже спожив до 510 тис.куб.м., та оплатив спожитий газ у повному обсязі. Відповідач за зустрічним позовом також зазначає, що не відхилявся від споживання підтвердженого природного газу, так як щомісячно здійснював передплати на наступний місяць і відповідач до початку місяця був повідомлений про планові обєми використання газу. Коригувальні заявки підприємство подавати не могло, так як йому не було відомо про існування додатку №1.

Також, у відзиві від 23.06.2017р. за вх.№13837/17 ДП „Одеський авіаційний завод виклало клопотання про застосування до зустрічних позовних вимог строку позовної давності, із зазначенням про те, що вимога товариства щодо перерахування штрафних санкцій датована 31.12.2015р., отримана підприємством 13.01.2016р., а згідно п.5.9. договору поставки термін її виконання складає 5 банківських днів, тобто, вона мала бути виконана підприємством до 20.01.2016р. включно, отже, відлік строку позовної давності розпочався з 21.01.2016р. та у відповідності до ст.258 ЦК України сплив 21.01.2017р. З огляду на викладене, підприємство просить суд застосувати до зустрічних позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності та у їх задоволенні відмовити.

Відповідач за зустрічним позовом ДП „Одеський авіаційний завод подав до суду клопотання від 23.06.2017р. за вх.№2-3409/17, де просить суд зменшити розмір штрафу до 100грн., яке обґрунтовує тим, що Постановою КМУ №83 від 04.03.2015р. „Про затвердження переліку обєктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави ДП „Одеський авіаційний завод включено до цього переліку, а тому виникнення у підприємства обовязку сплатити таку значну суму, як 1964474,50грн., внаслідок існування документу, в оформленні якого позивач не брав участь, становить надзвичайну загрозу економічній безпеці позивача, а відтак, і держави. Також, підприємство вказує на те, що п.5.9. договору передбачає можливість зменшити розмір штрафних санкцій.

Клопотання ТОВ „Юг-Газ від 23.02.2017р. за вх.№2-1120/17 про призначення по справі судової технічної експертизи документів з метою зясування чи нанесено на спірний додаток №2 відтиск печатки ДП „Одеський авіаційний завод задоволенню судом не підлягає так як вимоги чинного законодавства не вимагають проставлення печатки на договорі, але визначають обовязковим наявність підписів на ньому.

Відповідач ТОВ „Юг-Газ звернувся до суду із поданням від 23.02.2017р. за вх.№2-1121/17 про надсилання повідомлення прокурору або органу досудового розслідування про факт складання, видачі та використання працівниками ДП „Одеський авіаційний завод офіційних документів, що містять завідомо неправдиві відомості і які не відповідають дійсності, використання підроблених документів та про факт службової недбалості керівника, з приводу використання печатки підприємства на офіційних документах без його відома, яке судом задоволенню не підлягає, оскільки в процесі розгляду даної справи суд не дійшов висновку щодо існування фактів складання, видачі та використання позивачем неправдивих, підроблених документів, недбалого використання печатки, судом було встановлено підписання договору особою, що не мала підстави на таке.

У судовому засіданні 06.07.2017р. відмовлено у задоволенні клопотань ДП „Одеський авіаційний завод від 05.07.2017р. за вх.№2-3618/17 про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи на предмет встановлення дійсності підпису ОСОБА_7 у листі від 14.10.2014р. №2553/ЕМВ, від 05.07.2017р. за вх.№2-3619/17 про призначення судової технічної експертизи документів на предмет встановлення дати складання спірного додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р. та дати проставлення на ньому підпису, з підстав їх необґрунтованості в необхідності проведення даних експертних досліджень у відношенні до зазначених документів, їх значення на оцінку судом в сукупності всіх доказів, наявних у справі.

Також, у судовому засіданні 06.07.2017р. судом відмовлено у задоволенні клопотання ДП „Одеський авіаційний завод від 05.07.2017р. за вх.№2-3622/17 про витребування від НАК „Нафтогаз України копію окремого рішення Стокгольмського арбітражу від 31.05.2017р. у справі за позовом НАК „Нафтогаз України проти „Газпрому або витяг з нього, оскільки необгрунтовано схожість обставин даної справи із обставинами справи, що розглядалась Сткогольмським арбітражем, та відповідно, можливість врахування висновків даної міжнародної судової установи при вирішенні спору.

У задоволенні клопотання ДП „Одеський авіаційний завод від 05.07.2017р. за вх.№2-3623/17 про витребування у відповідача відомостей (пояснень) щодо порядку (механізму) створення (утворення, формування) Реєстру (Додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р.) в реальній хронології подій за часом, судом відмовлено з підстав того, що на відповідне запитання суду представник ТОВ „Юг-Газ пояснив, що такі відомості надати суду не може, так як укладання додатку відбувалось три роки тому, та й відповідного порядку укладання договорів у товариства не має.

Крім того, з підстав надання ТОВ „Юг-Газ пояснень з приводу відсутності в матеріалах справи такого документу як „Реєстр на розподіл плануємого обєму природного газу у 2015 році, суд відмовив ДП „Одеський авіаційний завод у задоволенні клопотання від 05.07.2017р. за вх.№2-3624/17 про витребування у ТОВ „Юг-Газ документу під назвою „Реєстр на розподіл плануємого обєму природного газу у 2015 році, що є додатком №1 до договору №436, але відсутній в матеріалах справи.

Так як, ДП „Одеський авіаційний завод не доведено суду неможливість ним самостійно надати відомості про дату підписання (затвердження) додатку №1 (Реєстру) до договору №436 або повідомити будь-які інші відомості, що стосуються цієї події і дати їх візування ПАТ "Одесагаз", оскільки позивач і є одним із підписантів додатку №1, як того вимагають положення ст.38 ГПК України, суд відмовив у задоволенні клопотання ДП „Одеський авіаційний завод від 05.07.2017р. за вх.№2-3625/17 про їх витребування.

ДП „Одеський авіаційний завод від 06.07.2017р. за вх.№2-3640/17 звернулось до суду із клопотанням про виклик у судове засідання виконавчого директора ПАТ „Одесагаз ОСОБА_9., та відповідного спеціаліста ПАТ „Одесагаз, як посадових осіб, відповідальних за відповідний напрямок роботи, для повідомлення обставин щодо дати підписання додатку №1 до договору №436, строку його візування ПАТ „Одесагаз, наявності обліку відомостей з помісячним розподілом природного газу, необхідного для безперебійного забезпечення постачальників природного газу Одеської області, їх споживачів природним газом, який планується до поставки у наступному році. Вказане клопотання судом не задоволено з огляду на те, що як правову підставу для визнання недійсним додатку №1 позивачем викладено його підписання із сторони останнього неналежною особою.

Клопотання сторін про відкладення розгляду справи від 29.07.2016р. за вх.№18898/16, від 02.08.2016р. за вх.№19111/17, від 20.06.2017р. за вх.№13561/17, про витребування доказів від 30.08.2016р. за вх.№2-4498/16, про ознайомлення з матеріалами справи від 30.08.2016р. за вх.№21130/16, від 23.01.2017р. за вх.1639/17, від 24.02.2017р. за вх.№4714/17, від 10.04.2017р. за вх.№8415/16, від 18.04.2017р. за вх.№9071/17, від 12.06.2017р. за вх.№12742/17, від 14.06.2017р. за вх.№13106/17, від 30.06.2017р. за вх.№14375/17, від 03.07.2017р. за вх.№14487/17, про долучення документів до справи від 19.09.2016р. за вх.№22726/17, від 21.09.2016р. за вх.№22973/17, від 22.09.2017р. за вх.№23100/16, від 23.02.2017р. за вх.№4606/17, від 28.02.2017р. за вх.№5023/17, від 03.05.2017р. за вх.№10034/17, від 23.06.2017р. за вх.№13878/17, від 30.06.2017р. за вх.№14374/17, від 05.07.2017р. за вх.№14729/17, від 06.07.2017р. за вх.№14803/17 були судом задоволені.

Не підлягає судом задоволенню клопотання позивача від 23.02.2017р. за вх2-1122/17 про витребування у ПАТ „Одесагаз оригіналу додатку №1, так як такий оригінал подано відповідачем.

Клопотання позивача, викладене у позові, та клопотанні від 11.07.2016р. за вх.№2-3680/17 про призначення у справі почеркознавчої експертизи стосовно відповідності підпису на додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р. підпису генерального директора ДП „Одеський авіаційний завод ОСОБА_7 було задоволено ухвалою суду від 19.09.2016р.

Ухвалами суду від 30.08.2016р., від 20.06.2017р., за клопотаннями сторін від 16.08.2016р. за вх.№2-4293/16, від 20.06.2017р. за вх.№2-3336/17, згідно ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено до 06.07.2017р.

У судових засіданнях у відповідності до вимог ст.77 ГПК України оголошувались перерви з 18.04.2017р. до 21.04.2017р., з 20.06.2017р. до 23.06.2017р.

Ухвалою суду від 21.04.2017р. справу №916/1874/16 призначено до колегіального розгляду.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів для розгляду справи №916/1874/16 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Малярчук І.А., судді Смелянець Г.Є., Никифорчук М.І., у звязку з чим ухвалою від 21.04.2017р. справу прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

Ухвалою суду від 06.07.2017р. відмовлено в задоволенні заяви ДП "Одеський авіаційний завод" від 06.07.2017р. за вх.№14805/17 про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя - Малярчук І.А., судді - Смелянець Г.Є., Никифорчук М.І. від розгляду справи №916/1874/16.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представників сторін та їх правові позиції, суд встановив наступне:

01.10.2014р. між ДП „Одеський авіаційний завод (споживач) та ТОВ „Юг-Газ (постачальник) було укладено договір №436 на поставку природного газу в 2015 році, відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставити природний газ для потреб споживача на рівні оплачуваних обємів, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього, а споживач зобовязується прийняти та оплатити природний газ, що постачається, у обємі 510,0 тис. куб.м. Постачальник здійснює поставку природного газу в період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. згідно реєстру розподілу запланованого обєму природного газу (далі Реєстр), затвердженого газотранспортними організаціями, постачальником та споживачем, протоколу вимог до комерційного обліку природного газу кваліфікованого споживача газу (далі Протокол), які є додатками до договору. Підтверджені обсяги газу споживача погоджуються з газорозподільним підприємством (п.п.1.1., 1.2. договору).

Ціна за 1000куб.м. газу, який передається постачальником споживачу на умовах даного договору, узгоджується шляхом підписання додаткових угод до даного договору. Оплата газу, що споживається споживачем щомісячно в наступному порядку: 100% передоплата передбачуваного об`єму споживання природного газу згідно Реєстру - не пізніше 25 числа місяця, що передує споживанню. Залишок (різниця між вартістю фактично спожитого газу згідно акту приймання-передачі газу та передоплатою) - не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним. Підставою для кінцевого розрахунку за звітний місяць є акт приймання-передачі спожитого газу, складений сторонами. Споживач зобов`язаний перераховувати суми грошових коштів авансом для забезпечення страхового запасу природного газу в розмірі 10% договірного квартального об`єму поставки газу протягом 5 днів до початку нового кварталу, з поквартальним коригуванням (п.п.4.1., 4.6., 4.7. договору №436 від 01.10.2014р.).

Умови п.5.9. договору №436 від 01.10.2014р. передбачають, що у випадку відхилення фактичного обєму природного газу, вказаного в акті приймання-передачі природного газу за місяць поставки, від підтвердженого постачальником та/або погодженого сторонами в порядку, передбаченому п.п.3.10., 3.12. даного договору, планового обсягу поставки більш ніж на 5 % в бік збільшення споживач зобовязується сплатити постачальнику штраф у розмірі 200% різниці вартості фактичного обєму природного газу, вказаного в акті приймання-передачі природного газу за місяць поставки, та планового обєму поставки. У такому випадку сума штрафу, яка підлягає оплаті споживачем розраховується за формулою: S = С*(Vф Vп)*2, де S сума штрафу, що підлягає оплаті споживачем; С ціна природного газу, встановлена у відповідності до п.4.1. договору з врахуванням п.п.4.3., 4.4. договору; Vф фактичний обєм природного газу, вказаний у акті приймання-передачі за місяць поставки (у тис. куб.м); Vп плановий обєм поставки (у тис. куб.м). У випадку відхилення фактичного обєму природного газу, вказаного в акті приймання-передачі природного газу за місяць поставки, від підтвердженого постачальником та/або погодженого сторонами в порядку, передбаченому п.3.10. даного договору, планового обєму поставки більш ніж на 5% в сторону зменшення споживач зобовязується сплатити постачальнику штраф в розмірі різниці вартості планового обєму поставки та фактичного обєму природного газу, вказаного в акті приймання-передачі природного газу за місяць поставки. У такому випадку сума штрафу, яка підлягає сплаті споживачем, розраховується за формулою: S = С*( Vп - Vф), де S сума штрафу, що підлягає оплаті споживачем; С ціна природного газу, встановлена у відповідності до п.4.1. договору з врахуванням п.п.4.3., 4.4. договору; Vф фактичний обєм природного газу, вказаний у акті приймання-передачі за місяць поставки (у тис. куб.м); Vп плановий обєм поставки (у тис. куб.м). Споживач зобовязаний здійснити оплату суми штрафу, розрахованої згідно з умовами даного пункту, протягом 5 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги постачальника. У випадку порушення даної вимоги постачальник має право у односторонньому порядку припинити передачу природного газу та розірвати даний договір. Постачальник може знизити розмір цього штрафу або не стягувати його, вказавши про це у акті приймання-передачі.

Відповідно до п.п.7.4., 7.5. договору №436 від 01.10.2014р. він вступає в силу з 01.01.2015р., а в частині виконання споживачем п.4.6. договору - з 24.12.2014р. та діє до 31.12.2015р., а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобовязань, за умови дотримання п.8.3. договору. При цьому, постачальник має пріоритетне право на здійснення поставки природного газу у наступному періоді перед іншими газотрейдерами України. Строк дії даного договору підлягає автоматичній пролонгації на наступний рік, якщо сторони не менш ніж за 25 днів до його закінчення, не повідомили одна іншу про припинення договірних відносин.

Додатками до договору сторони визначили №1 „Реєстр на розподіл запланованого обєму природного газу у 2015 році, №2 Протокол вимог до комерційного обліку природного газу кваліфікованого споживача газу.

Крім того, сторонами до договору №436 від 01.10.2014р. підписано додаткові угоди №1 від 01.01.2015р., №2 від 01.01.2015р., №3 від 01.02.2015р., №4 від 01.03.2015р., №5 від 01.03.2015р., №6 від 01.04.2015р., №7 від 01.05.2015р., №8 від 01.06.2015р., №9 від 01.07.2015р., №10 від 31.07.2015р., №11 від 31.08.2015р., №12 від 30.09.2015р., №13 від 30.10.2015р., №14 від 30.11.2015р.

З боку ДП „Одеський авіаційний завод договір №436 від 01.10.2014р. підписано генеральним директором ОСОБА_7, та цей факт сторонами спору не заперечується.

На підтвердження виконання сторонами договору №436 від 01.10.2014р. до справи подано акти приймання передачі газу у 2015 році від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р., від 31.04.2015р., від 31.05.2015р., від 30.06.2015р., від 31.07.2015р., від 31.08.2015р., від 30.09.2015р., від 31.10.2015р., від 30.11.2015р., від 31.12.2015р., платіжні доручення про оплату поставленого газу № 2783 від 26.12.2014р., №371 від 04.02.2015р., №667 від 26.02.2015р., №989 від 25.03.2015р., №1738 від 29.05.2015р., №2052 від 01.07.2015р., №3184 від 23.10.2015р., №27 від 14.01.2016р., довідку Одеської обласної дирекції АБ „Укргазбанк №05-197/15-22-258 від 14.04.2017р.

Крім того, сторонами до договору №436 від 01.10.2014р. підписано додаток №2 „Протокол вимог до комерційного обліку природного газу кваліфікованого споживача газу ДП „Одеський авіаційний завод.

Також, в матеріалах справи наявна копія Додатку №1 „Реєстр на розподіл обємів природного газу споживачем ТОВ „Юг-Газ у 2015 році, оригінал якого відповідачем надавався для проведення експертизи, однак, факт його підписання повноважною особою з боку ДП „Одеський авіаційний завод заперечується, що стало підставою для призначення ухвалою від 19.09.2016р. у справі судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до Висновку експерта Кропивницького відділення ОНДІСЕ №2017 від 23.03.2017р. підпис, розташований у додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р. на поставку природного газу в 2015 році „Реєстр на розподіл обсягів природного газу споживачам ТОВ „Юг-Газ у 2015 році у графі „від Споживача виконаний не ОСОБА_7., не ОСОБА_10, не ОСОБА_11, не ОСОБА_12, а підпис виконано ОСОБА_8

ДП „Одеський авіаційний завод проти висновку експерта заперечує, про що виклав у письмових запереченнях від 13.04.2017р. за вх.№8844/17, де вказує про те, що ставить під сумнів висновок експерта щодо належності підпису на спірному документі ОСОБА_13, так як таке питання судом перед експертом не ставилось.

Листом від 04.07.2016р. №1984/ВЕБ позивач звернувся до Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України із повідомленням про виявлення фактів вчинення злочину щодо підроблення підпису на додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р.

Відповідачем було нараховано позивачу штраф на підставі п.5.9. вищевказаного договору, у звязку з відхиленням фактично спожитого газу, від узгодженого сторонами у додатку №1 до договору від 01.10.2014р. „Реєстр на розподіл обсягів природного газу споживачем ТОВ "Юг-Газ" у 2015 році", з огляду на що товариством надіслано позивачу вимогу №1056 від 31.12.2015р. про сплату штрафу, розрахунок заборгованості, отриману останнім 13.01.2016р.

Відповідно до п.34 Статуту ДП „Одеський авіаційний завод генеральний директор підприємства діє без довіреності від імені підприємства, представляє його інтереси у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями.

На підставі наказу Державного концерну „Укроборонпром №259-к від 03.12.2013р. „Про призначення ОСОБА_7В. ОСОБА_7 призначено за контрактом на посаду Генерального директора ДП „Одеський авіаційний завод з 04.12.2013р.

Подані до справи пояснювальна записка від 07.06.2016р., Журнал обліку виданих довіреностей від 08.11.2013р., довіреності №11/ЮД від 03.01.2014р., №22/ЮД від 24.03.2014р., №25/ЮД від 02.04.2014р., довідка №59 від 22.07.2016р., наказ №2К від 02.04.2012р., №201к/тр від 02.09.2014р. вказують на те, що на момент укладення договору №436 від 01.10.2014р. право підпису від імені підприємства мали: ОСОБА_10 за довіреністю №25/ЮД від 02.04.2014р. на право підпису договорів з підприємствами для кооперації та виробництва деталей; ОСОБА_14 за довіреністю №11/ЮД від 03.01.2014р. на право укладення договорів (угод); ОСОБА_11 за довіреністю №22/ЮД від 24.03.2014р. на право підписання договорів та додаткових угод.

Відповідно до ліцензії №194599 від 23.01.2014р., виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ), ТОВ „Юг-Газ здійснює діяльність з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та їх правові позиції, суд вважає заявлені позивачем за первісним позовом позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а позовні вимоги позивача за зустрічним позовом частково обґрунтованими та доведеними, з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до ст.12 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу, у редакції, чинній на момент укладення спірного додатку до договору, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Договір на постачання природного газу повинен відповідати типовому договору, форма якого затверджується органом, що здійснює державне регулювання на ринку природного газу (за наявності такого типового договору). Обов'язкові умови договору між гарантованим постачальником та споживачем природного газу за регульованим тарифом встановлюються в типовому договорі про постачання природного газу.

За положеннями п.п.1, 3 ч.3 ст.20 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу постачальники зобов'язані, зокрема, виконувати ліцензійні умови та умови договорів про постачання природного газу; здійснювати постачання природного газу в обсягах наявних у них ресурсів та згідно з укладеними договорами.

Як передбачено п.п.4.1., 4.2. Правил користування природним газом для юридичних осіб, затв. Постановою НКРЕ №1181 від 13.09.2012р., що була чинною на момент укладення спірного додатку до договору, постачання, транспортування та розподіл природного газу споживачам здійснюється відповідно до укладених договорів. Відомості про обсяги очікуваного споживання природного газу в наступному році з помісячним та поквартальним розподілом подаються споживачами газопостачальному (газотранспортному/газорозподільному) підприємству у строк, обумовлений договором.

Згідно п.п.1, 3, 4, 12 Порядку забезпечення споживачів природним газом, затвердженого Постановою КМУ №1729 від 27.12.2001р., що була чинною на момент укладення спірного додатку до договору, Міненерговугілля, Мінекономіки і НКРЕКП разом з НАК "Нафтогаз України" щороку розробляють прогнозний річний баланс надходження та розподілу природного газу в Україні (з поквартальною розбивкою) з урахуванням потреби в ньому національної економіки, бюджетних установ та організацій, населення, а також можливостей газотранспортної системи і не пізніше ніж 20 грудня року, що передує планованому, подають на затвердження Кабінету Міністрів України. Контроль за дотриманням прогнозного річного балансу надходження та розподілу природного газу в Україні здійснюють Мінекономіки, Міненерговугілля, НКРЕКП. НАК "Нафтогаз України" до 25 числа місяця, що настає за звітним, подає до НКРЕКП інформацію про використання природного газу в розрізі регіонів. НАК "Нафтогаз України" на основі прогнозного річного балансу надходження та розподілу природного газу в Україні розробляє на кожний наступний місяць розрахунковий (плановий) баланс надходження та розподілу природного газу в Україні, який не пізніш як за три дні до початку місяця доводиться до відома Міненерговугілля, Мінфіну, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та НКРЕКП. Газотранспортні та газодобувні підприємства НАК "Нафтогаз України", а також суб'єкти господарської діяльності, що мають ліцензію на розподіл природного і нафтового газу: забезпечують рівні умови доступу до газотранспортної системи для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності; забезпечують транспортування природного газу в обсягах, визначених постачальниками за регульованим тарифом, відповідно до договорів, укладених із зазначеними постачальниками; забезпечують транспортування природного газу в обсягах, визначених постачальниками за нерегульованим тарифом Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", відповідно до договорів, укладених із зазначеними постачальниками.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За положеннями ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення (ч.ч.1, 2 ст.265 ГК України).

Положення ч.ч.1, 2, 3 ст.180 ГК України визначають, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Положення ч.ч.1, 2 ст.241 ЦК України передбачають, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Приписи п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 6.11.2009р. №9 передбачають, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Згідно абз.6, 7 п.3.3. Постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними передбачено, що припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

Пункт 3.4. Постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними визначає, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Як встановлено судом вище, на момент укладення та підписання спірного додатку №1 та договору №436 від 01.10.2014р. повноваження на підписання без довіреності мав право генеральний директор ОСОБА_7, та за довіреністю заступник генерального директора з виробництва ОСОБА_10 (довіреність №25/ЮД від 02.04.2014р.), керівник Філії „База Авіаремонтник ОСОБА_12 (довіреність №11/ЮД від 03.01.2014р.), начальник договірного відділу ОСОБА_11 (довіреність №22/ЮД від 24.03.2014р.).

Висновок експерта Кропивницького відділення ОНДІСЕ №2017 від 23.03.2017р. вказує на те, що підпис, розташований у додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р. на поставку природного газу в 2015 році „Реєстр на розподіл обсягів природного газу споживачем ТОВ „Юг-Газ у 2015 році у графі „від Споживача виконаний не ОСОБА_7, не ОСОБА_10, не ОСОБА_11, не ОСОБА_12, а підпис виконано ОСОБА_8, з врахуванням ч.2 ст.42 ГПК України та п.2.2.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 р., який передбачає, що експерт має право указувати у висновку на факти, які мають значення для справи, але стосовно яких йому не були поставлені питання, та на обставини, що сприяли (могли сприяти) вчиненню правопорушення.

Так, як сторони не обґрунтували заперечення проти висновку експерта в частині порушення законодавства, що регулює проведення експертизи, вказаний висновок приймається в частині встановлення того, що спірний додаток №1 підписано не ОСОБА_7., не ОСОБА_10, не ОСОБА_11, не ОСОБА_12, а підпис виконано ОСОБА_8

Одночасно, як свідчать матеріали справи ОСОБА_8 з 23.09.2014р. призначений на посаду головного інженера ДП „Одеський авіаційний завод згідно наказу №220к/тр від 23.09.2014р. та не мав повноважень на підписання цього додатку.

Надані до справи акти приймання передачі, докази сплати підприємством вартості отриманого природного газу, підписання сторонами 14 додаткових угод до нього свідчать про схвалення та прийняття договору №436 від 01.10.2014р., а також і додатку №1, який є його невідємною частиною та містить у собі істотні умови договору, без яких договір не міг би бути вчинений, так як обсяги газоспоживання мають бути узгоджені у договорі та без цього неможливо газоспоживання, на що вказують вище проаналізовані положення п.п.1, 3 ч.3 ст.20 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу, п.п.4.1., 4.2. Правил користування природним газом для юридичних осіб, затв. Постановою НКРЕ №1181 від 13.09.2012р., п.п.1, 3, 4, 12 Порядку забезпечення споживачів природним газом, затвердженого Постановою КМУ №1729 від 27.12.2001р.

За умови істотності положень договору, що встановлюють обсяги газопостачання субєкту господарювання, визнання недійсним додатку №1, який їх саме визначає, призведе до недійсності самого договору №436 від 01.10.2014р., що є неприпустимим з огляду на те, що договір є виконаним сторонами, та подальше повернення сторін у первісне положення є неможливим, так як повернути постачальнику спожитий газ у підприємства не має можливості.

Отже, зважаючи на наведені обставини, з врахуванням проаналізованих положень законодавства, рекомендацій ВСУ, ВГСУ, зокрема, роз`яснень, викладених в п.п.3.3., 3.4. Постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, навіть за умови відсутності у ОСОБА_8 повноважень на підписання спірного додатку №1, однак, за умови вчинення сторонами всіх дій щодо виконання договору від 01.10.2014р., суд доходить до висновку щодо відсутності правових підстав для визнання недійсним додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р. на поставку природного газу в 2015 році „Реєстр на розподіл обємів природного газу споживачем ТОВ „Юг-Газ в 2015 році, внаслідок чого у задоволенні первісних позовних вимог ДП „Одеський авіаційний завод суд відмовляє у повному обсязі.

Розглянувши зустрічні позовні вимоги ТОВ „Юг-Газ про стягнення з ДП „Одеський авіаційний завод на користь ТОВ „Юг-Газ 1964474,50грн. штрафу, суд встановив наступне.

Пунктом п.2.1.1 Ліцензійних умов встановлено, що провадження господарської діяльності з постачання газу за нерегульованим тарифом можливе лише при наявності у ліцензіата договорів купівлі-продажу газу (контрактів) із власниками газу, договорів про транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ магістральними трубопроводами та договорів про транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ розподільними трубопроводами згідно з вимогами чинного законодавства. Обсяг газу, зазначений у договорах купівлі-продажу газу (контрактах) та договорах про постачання газу, повинен відповідати обсягу, що зазначається в договорах на його транспортування магістральними та розподільними трубопроводами.

Згідно п.п.4.1, 4.2 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених Постановою НКРЕ від 13.09.2012 №1181, які діяли на момент укладання спірного договору, постачання, транспортування та розподіл природного газу споживачам здійснюється відповідно до укладених договорів. Відомості про обсяги очікуваного споживання природного газу в наступному році з помісячним та поквартальним розподілом подаються споживачами газопостачальному (газотранспортному/газорозподільному) підприємству у строк, обумовлений договором.

Відповідно до п.4.5 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ) 13.09.2012р. №1181, яка діяла до 30.09.2015р., споживання підтвердженого обсягу газу протягом місяця здійснюються, як правило, рівномірно, виходячи з добової норми. Місячний обсяг споживання природного газу споживачем у пунктах призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу. Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення добової норми (узгодженого графіка) та/або підтвердженого обсягу газу має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні санкції та заходи з боку газопостачального (газорозподільного/газотранспортного) підприємства, передбачені умовами договорів, у тому числі примусове обмеження (припинення) подачі газу в установленому порядку.

Так, постановою КМУ від 27.12.2001 №1729 Про забезпечення споживачів природним газом, що була чинна на момент укладення спірного договору, передбачено порядок забезпечення споживачів природним газом, відповідно до п.п.1, 3, 4 якого Мінпаливенерго, Мінекономіки і НКРЕ разом з НАК Нафтогаз України щороку розробляють прогнозний річний баланс надходження та розподілу природного газу в Україні (з поквартальною розбивкою) з урахуванням потреби в ньому національної економіки, бюджетних установ та організацій, населення, а також можливостей газотранспортної системи і не пізніше ніж 20 грудня року, що передує планованому, подають на затвердження Кабінету Міністрів України. Контроль за дотриманням прогнозного річного балансу надходження та розподілу природного газу в Україні здійснюють Мінекономіки, Мінпаливенерго, НКРЕ. НАК Нафтогаз України на основі прогнозного річного балансу надходження та розподілу природного газу в Україні розробляє на кожний наступний місяць розрахунковий (плановий) баланс надходження та розподілу природного газу в Україні, який не пізніш як за три дні до початку місяця доводяться до відома Мінпаливенерго, Мінфіну, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та НКРЕ.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

У відповідності до умов ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За умови встановлення судом дійсності додатку №1 до договору №436 від 01.10.2014р. на поставку природного газу в 2015 році „Реєстр на розподіл обємів природного газу споживачем ТОВ „Юг-Газ в 2015 році, обставин зменшення щомісячного обсягу газоспоживання ДП „Одеський авіаційний завод на протязі 2015року більш ніж на 5 % наявні правові підстави для застосування до підприємства штрафних санкцій, встановлених положеннями п.5.9. договору №436 від 01.10.2015р.

При цьому, суд також враховує, що з огляду на приписи п.п.4.1, 4.2 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених Постановою НКРЕ від 13.09.2012 №1181, постанови КМУ від 27.12.2001 №1729 Про забезпечення споживачів природним газом, споживач не може самостійно коригувати об'єми споживання природного газу, оскільки такі його дії призводять до порушення обов'язків постачальника перед іншими контрагентами, зокрема перед газозберігаючими, газорозподільними та газотранспортними організаціями, так як вказане законодавство встановлює певний порядок дій уповноважених органів, щодо визначення обсягів споживання газу споживачами, так і контроль за кількістю споживання встановлених об'ємів газу, тобто, встановлюється певна дисципліна щодо порядку і кількості споживання газу. Неприпустимим є відхилення фактичних обсягів споживання газу від узгоджених сторонами, так як це впливає на відхилення фактичних обсягів споживання від планового балансу надходження та розподілу природного газу в Україні, що розробляється НАК Нафтогаз України на кожний місяць, штрафні санкції за відхилення фактичного обсягу споживання газу від узгодженого сторонами - є співмірними та цілком припустимими санкціями за порушення дисципліни споживання газу.

Перевіривши зроблений ТОВ „Юг-Газ розрахунок штрафу, суд встановив, що його зроблено вірно у відповідності до п.5.9. договору №436 від 01.10.2014р.

Так, у відзиві від 23.06.2017р. за вх.№13837/17 ДП „Одеський авіаційний завод виклало клопотання про застосування до зустрічних позовних вимог строку позовної давності, з огляду на що суд зазначає про наступне.

Положеннями ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.ч.2, 3, 4, 5 ст.267 ЦК України).

Таким чином, вимога товариства щодо перерахування штрафних санкцій датована 31.12.2015р., отримана підприємством 13.01.2016р., а згідно п.5.9. договору поставки термін її виконання складає 5 банківських днів, тобто, вона мала бути виконана підприємством до 20.01.2016р. включно, отже, відлік строку позовної давності розпочався з 21.01.2016р. Як визначено сторонами у п.7.3. договору №436 від 01.10.2014р. строк позовної давності по даному договору встановлюється тривалістю у три роки, з підстав чого строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафу, що передбачений цим договором, спливає 21.01.2019р., отже, при зверненні до суду із зустрічним позовом ТОВ „Юг-Газ не порушено строк позовної давності, з огляду на що клопотання ДП „Одеський авіаційний завод про застосування строку позовної давності задоволенню судом не підлягає.

За таких обставин, суд вбачає позовні вимоги ТОВ „Юг-Газ про стягнення з ДП „Одеський авіаційний завод 1964474,50грн. штрафу доведеними та обґрунтованими.

Одночасно, з огляду на подання ДП „Одеський авіаційний завод клопотання від 23.06.2017р. за вх.№2-3409/17 про зменшення розмір штрафу до 100грн. На підтвердження якого заявник подав довідку АБ „Укргазбанк №0306 від 03.07.2017р. про залишок коштів на рахунках, із яких вбачається, що залишок коштів станом на 03.07.2017р. складає 41624,34грн.

ТОВ „Юг-Газ у додаткових письмових поясненнях від 06.07.2017р. за вх.№14804/17 проти клопотання ДП „Одеський авіаційний завод про зменшення штрафних санкцій заперечує, вказує, що заявником не доведено належними доказами майнового стану, одночасно, вказуючи про збитковість діяльності ТОВ „Юг-Газ у 2015, 2016р.р., що вбачається із поданих ним фінансових звітів за відповідні роки.

Згідно з ч.1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3.17.4. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Так, з врахуванням того, що із фінансових звітів ТОВ "Юг-Газ" за 2015, 2016 р.р., які подані до суду, вбачається збитковість його діяльності, а саме, збиток за 2015 рік 38223тис.грн., збиток за 2016 рік 117912тис.грн., однак, з огляду на те, що Постановою КМУ №83 від 04.03.2015р. „Про затвердження переліку обєктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави ДП „Одеський авіаційний завод включено до цього переліку, а тому виникнення у підприємства обовязку сплатити таку значну суму, як 1964474,50грн., за умови скрутного фінансового становища, існування судових рішень щодо стягнення з заводу значних грошових коштів, зважаючи на те, що сторонами договору №436 від 01.10.2014р. у його п.5.9. передбачено можливість зменшення штрафних санкцій, своєчасну сплату споживачем вартості фактично спожитого газу, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання ДП „Одеський авіаційний завод та, скориставшись правом, наданим положенням п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, зменшити нараховані ТОВ „Юг-Газ штрафні санкції.

Таким чином, з підстав встановлення доведеності та обґрунтованості зустрічних позовних вимог ТОВ „Юг-Газ вони підлягають судом частковому задоволенню, із зменшенням суми нарахованого штрафу, внаслідок чого стягненню з ДП „Одеський авіаційний завод підлягає 982237,25грн. штрафу.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, суд за умови недоведеності та необґрунтованості позовних вимог позивача за первісним позовом відмовляє у їх задоволенні у повному обсязі. Позовні вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають судом частковому задоволенню, внаслідок чого стягненню з ДП „Одеський авіаційний завод на користь ТОВ „Юг-Газ підлягає 982237,25грн. штрафу.

Згідно ст.49 ГПК України сплачений позивачем за первісним позовом судовий збір в сумі 1378 грн. відноситься за рахунок платника внаслідок відмови судом у задоволенні його позовних вимог повністю. Також, витрати ДП „Одеський авіаційний завод на оплату вартості судової експертизи в сумі 3170,88грн. покладаються на ДП „Одеський авіаційний завод. З врахуванням часткового задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ „Юг-Газ за рахунок зменшення судом належних до стягнення з ДП „Одеський авіаційний завод штрафних санкцій, підлягає стягненню з ДП „Одеський авіаційний завод на користь ТОВ „Юг-Газ сплачений останнім за подання зустрічного позову судовий збір в сумі 29467,12грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні первісного позову ДП „Одеський авіаційний завод повністю.

2. Задовольнити зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Юг-Газ частково.

3. Стягнути з Державного підприємства „Одеський авіаційний завод (65121, м. Одеса, пр-т М. Жукова, 32А, код 07756801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Юг-Газ (65003, м. Одеса, вул. Дарія, 1, каб.303, код 30194498) 982237 (девятсот вісімдесят дві тисячі двісті тридцять сім) грн. 25 коп. штрафу, 29467 (двадцять девять тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 12 коп. судового збору.

4. У задоволенні решти частини вимог зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Юг-Газ відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10 липня 2017 р.

Головуючий суддя І.А. Малярчук

Суддя Г.Є. Смелянець

Суддя М.І. Никифорчук