ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року Справа № 923/380/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт", смт Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області

до Приватного підприємства "Агрофірма "Гаван", с. Богданівка Каховського району Херсонської області

про стягнення 164395 грн. 90 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник, дов. № 930 від 23.12.2017;

від відповідача - ОСОБА_2, представник, довіреність №15 від 05.07.2017.

Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (позивач) заявлено позов до Приватного підприємства "Агрофірма "Гаван" (відповідач) про стягнення заборгованості з урахуванням збільшення у загальній сумі - 164395 грн. 90 коп., з якої: 116 210 грн 62 коп. - основної заборгованості за Договором, 16 428 грн 82 коп. - пеня, 25789 грн 46 коп. - 30% річних та 14166 грн 07 коп. - втрати від інфляції.

Ухвалою суду від 23.05.2017 розгляд справи було відкладено на 06.07.2017.

Представником позивача надано заяву про уточнення розміру позовних вимог.

Представником відповідача надано докази про сплату основної заборгованості та заявлено клопотання про припинення в цій частині провадження у справі. В частині нарахувань штрафних санкцій, відповідач просить відмовити із огляду норм ст.61 Конституції України, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж саме правопорушення.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

01.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (продавець) та Приватним підприємством «Агрофірма Гаван" (покупець) укладено Договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції № ПВ 01/02-1Ш (далі - договір поставки), за умовами якого продавець зобов'язувався здійснювати постачання товарів безпосередньо пов'язаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції покупцю (далі-товар), а покупець зобов'язувався прийняти і оплатити отриманий товар (п. 1.1 Договору поставки).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне:

- загальна кількість товару, "еквівалент ціни товару", "погоджений курс", асортимент, ціна, строки поставки, оплати та умови оплати товару, що постачається за даним договором визначаються сторонами на кожну окрему партію товару у Доповненнях до нього (п. 1.2 Договору поставки);

- базові умови поставки: продавець постачає товар покупцю на умовах "Франко-склад". Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Приютівка, вул. Свердлова, 2/1 (п. 2.1 Договору поставки);

- датою поставки вважається дата, вказана у накладних на відпуск товару (п. 2.4 Договору поставки);

- ціна товару, що постачається продавцем вказується сторонами в Доповненнях до даного договору і визначається сторонами як "тверда ціна" та "попередня ціна" (п. 3.1 Договору поставки);

- загальна ціна цього договору визначається як сума вартості Доповнень до цього договору (п. 3.6 Договору поставки);

покупець зобов'язаний оплатити прийнятий ним товар в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, в строки встановлені в доповненнях до цього договору (п. 4.1 Договору поставки);

- покупець оплачує отриманий ним товар, в строк, що указано в останньому доповненні до цього договору (п. 4.3 Договору поставки);

- за згодою Покупця, можливий відпуск Товару з перевищенням кількості та асортименту узгодженого Сторонами. У разі прийняття Товару, що не вказаний в Доповненнях до Договору, Відповідач тим самим надав свою згоду, щодо ціни, кількості та асортименту прийнятого ним Товару зазначеного в видаткових накладних, та зобовязується оплатити Товар, що був прийнятий ним , згідно п.2.5. Договору, в строк, що вказано в останньому Доповненні (п. 2.5, 4.2, 4.3 Договору поставки):

- за порушення строків оплати переданого товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (ч. 1 п. 11.2 Договору поставки);

- цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного його виконання (п. 13.1 Договору поставки).

До договору поставки між сторонами були підписані та скріплені печатками Доповнення, в яких останні узгодили асортимент товару, що постачається продавцем, його кількість та ціну, а також строки оплати, а саме: №1/п від 12.02.2016р., №2/п від 18.03.2016р., №3/п від 18.04.2016р., №4/п від 18.04.2016р., №5/п від 08.04.2016р., №6/п від 04.05.2016р., №7/п від 10.05.2016р., №8/п від 10.06.2016р., №9/п від 16.06.2016р., №10/п від 21.06.2016р., №11/п від 20.07.2016р., №12/п від 29.07.2016р„ №13/п від 29.07.2016р., №14/п від 17.08.2016 р., №15/п від 23.08.2016р„ №16/п від 17.08.2016р., №17/п від 16.09.2016р., №18/п від 12.09.2016р., №19/п від 19.09.2016р. до договору поставки.

За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт передачі продавцем та прийняття покупцем товару на загальну суму 2 089 093,91 грн., що підтверджується оформленими видатковими накладними: № 09/02-015 від 16 лютого 2016 р., № 09/02-017 від 18 лютого 2016 р., № 09/03-088 від 23 березня 2016 р. № 09/04-081 від 19 квітня 2016 р., № 09/04-082 від 19 квітня 2016 р., № 09/04-083 від 19 квітня 2016 р., № 09/06-088 від 16 червня 2016 р., № 09/06-089 від 16 червня 2016 р., № 09/06-090 від 16 червня 2016 р., № 09/06-091 від 16 червня 2016 р., № 09/06-132 від 23 червня 2016 р., № 09/06-156 від 12 червня 2016 р., № 09/07-105 від 20 липня 2016 р., № 09/08-012 від 02 серпня 2016 р., № 09/08-013 від 02 серпня 2016 р., № 09/08-082 від 16 серпня 2016 р., № 09/08-110 від 23 серпня 2016 р., № 09/08-111 від 23 серпня 2016 р., № 09/09- 50 від 20 вересня 2016 р., № 09/09-51 від 20 вересня 2016 р., № 09/09-52 від 20 вересня 2016 р., № 09/09-53 від 20 вересня 2016 р..

Відповідач при отриманні товарно-матеріальних цінностей предявив документи які були надані Позивачу на отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме довіреності: № АФ-022 від 15 лютого 2016р., № АФ-019 від 23 березня 2016р., № АФ-0028 від 19 квітня 2016р., № АФ-0055 від 16 червня 2016р., № АФ-0048 від 23 червня 2016р., № АФ-0062 від 20 липня 2016р., № АФ-0072 від 01 серпня 2016р., № АФ-0078 від 10 серпня 2016р., № АФ-0080 від 23 серпня 2016р., № АФ-0085 від 19 вересня 2016р.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач свій обовязок щодо належного виконання Договору в частині розрахунків виконав частково сплативши Позивачу суму в розмірі 1 972 883,29 грн. за поставлений йому товар.

Таким чином, неналежне виконання Відповідачем грошових зобовязань спричинило виникнення заборгованості за Договором № ПВ 01/02-1Ш від 01 лютого 2016р. постачання товару для виробництва сільськогосподарської продукції, року в розмірі - 116 210,62грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк виконання боржником зобов'язання не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати таке зобов'язання у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Позивач належним чином виконував зобов'язання за Договором поставки щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним договором поставки та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар, заборгованість останнього станом на 24.04.2017р. складає 116 210.62 грн.

В ході розгляду справи відповідач надав докази щодо сплати суми основної заборгованості у сумі 116210 грн.62 коп., що підтверджено банківським витягом від 01.06.2017 на суму 36210 грн. та від 04.07.2017 на суму 80 000 грн.

У зв'язку з цим, суд припиняє провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 232 (ч. 6) Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не зазначено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже в силу ч. З ст. 549, ст. 611 Цивільного кодексу України, ст. 232 Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу пеню за прострочення виконання грошового зобовязання.

На підставі п.11.2 договору позивач нарахував пеню за несвоєчасне проведення розрахунків у сумі 16 784 грн.69 коп. за період з 23.09.2016 по 23.03.2017.

Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України а також до п. 11.4. Договору боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30% річних від простроченої суми.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Позивач нарахував за період з 23.09.2016 по 31.05.2017 30 % річних у сумі 25 789 грн. 46 коп. та за цей час 14 166 грн. 07 коп. - втрати від інфляції, які підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо подвійного притягнення до відповідальності за одне і теж порушення, суд до уваги не приймає, оскільки інфляційні втрати та відсотки за своєю природою не заходами матеріальної відповідальності згідно чинного законодавства.

Відповідно до ст.44 ГПК України суд покладає на відповідача судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Агрофірма "Гаван" (74844, Херсонська область, Каховський район, с. Богданівка, вул. Спеціалістів, 25, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (28034, Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Приютівка, вул. Межева, 2/1) 16428 грн. 82 коп. пені, 25 789 грн. 46 коп. 30% річних, 4 166 грн. 07 коп. втрат від інфляції та 2465 грн. 94 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Припинити провадження у справі в частині вимог про стягнення 116 210 грн. 62 коп. основного боргу.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.07.17

Суддя Л.М. Немченко