ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. Справа № 911/1303/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАД»

до Приватного акціонерного товариства «Димерське спецавтопідприємство-1006»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Вишгородська районна державна адміністрація Київської області

про визнання припиненим права користування земельною ділянкою та визнання права користування земельною ділянкою

за участю представників учасників провадження:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. від 13.01.2017 № 01-Д;

відповідач ОСОБА_2, предст. за дов. від 27.04.2015 № 2;

третя особа не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «СКАД» (позивач) з позовом до приватного акціонерного товариства «Димерське спецавтопідприємство-1006» (відповідач) та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Вишгородська районна державна адміністрація Київської області про визнання припиненим права користування земельною ділянкою та визнання права користування земельною ділянкою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, Рішенням Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі УМТБ від 07.03.2006 у справі №1/17-06 було визнано право власності позивача на нерухоме майно, яке складає цілісний майновий комплекс, розташоване на земельній ділянці по вул. Приморській, 20 А в с. Козаровичі Вишгородського району Київської області, а тому, керуючись нормами ст.ст. 120,125 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України просить визнати право користування земельною ділянкою площею 0,9111 га, розташованою під виробничою базою, а також визнати припиненим право користування за відповідачем земельною ділянкою під виробничою базою.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.05.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, призначено до розгляду на 12.06.2017.

12.06.2017 відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вбачається, що останній позовні вимоги не визнає в повному обсязі та зазначає, що, по-перше, рішення Третейського суду не має преюдиціального значення в силу положень ст. 35 ГПК України, а факти, зазначені в його мотивувальній частині не відповідають дійсності; по-друге, судовими рішеннями у справах № А8/166-07 та №911/1897/15, які набрали законної сили, було скасовано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 42 від 01.02.2007 «Про передачу в оренду земельної ділянки ТОВ «Скад» під розміщення виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини» та визнано недійсним договір оренди від 23.02.2007, укладений між Вишгородською районною державною адміністрацією та ТОВ «Скад» щодо земельної ділянки площею 0,9111 га., а відтак майно, яке знаходиться на спірній ділянці, на думку відповідача, є самочинним будівництвом, а визнання права користування на земельну ділянку під цим майном не може бути визнано за позивачем з тих підстав, що застосування в даному випадку положень ст. 120 ЗК України не регулює ці відносини.

На підставі ухвали суду від 12.06.2017 було продовжено строк розгляду справи, судове засідання відкладено на 03.07.2017, та у звязку з поданим клопотанням відповідача, яке судом задоволено, витребувано від ТОВ «Скад» додаткові документи та докази, які засвідчують придбання, будівництво обєктів нерухомого майна згідно з рішенням Третейського суду при товарній біржі «»УМТБ від 07.03.2006 у справі № 1/17-06; документ, що підтверджує присвоєння адреси обєкта нерухомого майна; технічний паспорт на цілісний майновий комплекс.

Ухвалою суду від 03.07.20017 розгляд справи було відкладено на 11.07.2017.

11.07.2017 відповідачем подані через канцелярію суду (вх. номер 13907) додаткові обґрунтування поданих раніше заперечень з приводу заявленого позову, які залучені до матеріалів справи.

Третя особа в судові засідання жодного разу не зявилась, про причини неявки суд не повідомила та власних письмових пояснень з приводу заявленого позову до суду не подала.

Позивачем додаткових доказів та будь-яких інших документів подано не було, а тому, враховуючи те, що дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, яких достатньо для обєктивного вирішення спору по суті, судом закінчено, а також враховуючи приписи статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи, суд, керуючись нормами статті 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 11.07.2017 оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, в 1982 році Головному підприємству виробничого обєднання автотранспорту «Київтранссільгосптехніка» було виділено земельну ділянку площею 3,9 га та видано акт на право постійного користування землею від 4 жовтня 1982 року за № Б № 087231.

Згідно п. 9.6. наказу від 31.05.1986 року № 114 Головне підприємство виробничого обєднання автотранспорту «Київтранссільгосптехніка» було перейменовано у державне Димерське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 1006.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 31.08.1998 року № 5-25-7/32 державне Димерське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 1006 було перетворено у відкрите акціонерне товариство «Димерське спецавтопідприємство - 1006».

На виконання п. 6 Перехідних положень до Земельного кодексу України ВАТ «Димерське спецавтопідприємство - 1006» виготовлена технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 3,9440 га, що надається в оренду під існуюче спецавтопідприємство та отримано висновок державної експертизи землевпорядної документації від 20.09.2006 року № 8-762.

Рішенням Вишгородської районної ради від 02.11.2006 року № 39-03-V затверджена технічна документація з нормативно грошової оцінки земельних ділянок за межами населених пунктів, в тому числі і земельної ділянки ВАТ «Димерське спецавтопідприємство - 1006» 3,9440 га. Вишгородським районним відділом земельних ресурсів видано витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки площею 3, 9440 га № 267 від 22.11.2016.

01.02.2007 року Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області було прийнято ОСОБА_3 № 42 Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю СКАД під розміщення виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини (надалі - ОСОБА_3).

ОСОБА_3 було вилучено земельну ділянку площею 0,9111 га із землекористування Приватного акціонерного товариства Димерське спецавтопідприємство 1006 та надано Товариству з обмеженою відповідальністю СКАД в оренду термін терміном на 49 років земельну ділянку площею 0,9111 га під розміщення виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини на території Козаровицької сільської ради Вишгородського району Київської області за межами населеного пункту.

На підставі зазначеного ОСОБА_3 23.02.2007 року між Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю СКАД було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 0,9111 га під розміщення виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини, кадастровий номер земельної ділянки :20:024:0101, яка розташована на території Козаровицької сільської ради Вишгородського району Київської області.

Однак, як зазначив відповідач, після того, як ПрАТ «Димерське спецавтопідприємство - 1006» стало відомо про вилучення у нього земельної ділянки площею 0,9111 га, ним було подано позов про визнання розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 01.02.2007 року № 42 «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «СКАД» під розміщення виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини» було визнано нечинним, та позов про визнання договору оренди від 23.02.2007 року - недійсним.

У відповідності до поданих відповідачем документів, вбачається, що постановою господарського суду Київської області від 21.08.2007 року у справі №А8/166-07 за позовом ВАТ «Димерське спецавтопідприємство-1006» до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконним розпорядження, було визнано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 01.02.2007 року № 42 «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «СКАД» під розміщення виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини» нечинним.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2012 року у справі № А8/166-07 постанову Господарського суду Київської області від 21.08.2007 року залишено без змін.

Рішенням господарського суду Київської області від 07.07.2015 року у справі №911/1897/15 за позовом ПрАТ «Димерське спецавтопідприємство-1006» до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області та ТОВ «СКАД» про визнання недійсним договору оренди від 23.02.2007 року, укладеного між Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області та ТОВ «СКАД», земельної ділянки площею 0,9111 га під розміщення виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини», кадастровий номер земельної ділянки :20:024:0101, яка розташована на території Козаровицької сільської ради, Вишгородського району Київської області позов задоволено повністю.

Зазначене рішення набрало законної сили у відповідності до постанови Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі № 911/1897/15.

Отже, зазначеними рішеннями ОСОБА_3 № 42 Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю СКАД під розміщення виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини було визнано нечинним, а Договір оренди земельної ділянки площею 0,9111 га під розміщення виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини був визнаний недійсним.

При цьому, позивач, подаючи позов до суду та обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вважає своє право користування земельною ділянкою площею 0,9111 га порушеним з огляду на те, що на вказаній земельній ділянці перебуває нерухоме майно: цілісний майновий комплекс, на який у відповідності до рішення Постійно діючого Третейського суду при Товарній біржі «УМТБ» від 07.03.2006 у справі №1/17-06 було визнано право власності, а тому у відповідності до норм ст.ст. 120,125 Земельного кодексу України в нього виникає і право користування на зазначену земельну ділянку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

За змістом ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда. (ч.2,5 ст. 120 ЗК України).

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Згідно положень ч.1,2, ст. 125 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Окрім того, п. «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

В пункті 2.12 постанови № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що відповідно до частини другої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок (будівлю, споруду), що знаходяться на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Отже, якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я в установленому законом порядку, в тому числі з додержанням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» і статті 125 Земельного кодексу України, яка пов'язує виникнення права на земельну ділянку з моментом державної реєстрації відповідного права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обовязків сторін цього договору.

Тобто, при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку може переходити на підставі цивільно-правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель та споруд (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо).

Позивач неодноразово зазначав про те, що будь-яких договорів по відчуженню (купівлі-продажу, дарування, міни тощо) виробничої бази чи виробничої бази по виготовленню пінобетонних блоків та переробці деревини між «ДСАТП - 1006» і ТОВ «СКАД» укладено не було. Зазначені доводи, в силу положень ст. 33, 43 ГПК України, відповідачем спростовані не були.

А відтак, перехід права власності на цілісний майновий комплекс (виробничу базу) від ПрАТ «ДСАТП - 1006» до ТОВ «СКАД» не відбувався, у звязку з чим посилання позивача на ст. 120 ЗК України, якою регулюється перехід права на земельну ділянку від одного до іншого користувача у разі переходу права власності на будівлі чи споруди від одного власника до іншого, є необґрунтованим. Вказане свідчить про те, що підстав стверджувати про припинення права користування ПрАТ «ДСАТП - 1006» земельною ділянкою «в частині земельної ділянки, розташованою під виробничою базою ТОВ «СКАД» з моменту набуття ТОВ «СКАД» права власності на даний цілісно майновий комплекс» відповідно п. «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України не має.

До того ж, як зазначалось вище, дані обставини підтверджуються додатково рішеннями судів у судових справах №А8/166-07 та № 911/1897/15, з яких вбачається, що з 1982 року у користуванні ПрАТ «ДСАТП - 1006», як правонаступника Головного підприємства виробничого обєднання автотранспорту «Київтранссільгосптехніка», перебуває земельна ділянка площею 3,9 га на підставі акту на право постійного користування землею від 04.10.1982 р. за № Б № 087231, яка останнім не відчужувалась та не передавалась у власність чи в користування будь-яким третім особам, в тому числі і позивачу.

Що ж до посилань позивача на рішення постійно діючого Третейського суду при товарній біржі «УМТБ» від 07.03.2006 року у справі № 1/17-06, згідно з яким за товариством визнано право власності на нерухоме майно: вагончик АКБ (літ. А) площею 32,9 кв.м. (за загальною характеристикою будівлі 38,3 кв.м.), деревообробний цех (літ. Б) площею 1099,4 кв. м (за загальною характеристикою будівлі 1122,0 кв.м.), деревообробний цех (літ. В) площею 312,0 кв.м. (за загальною характеристикою будівлі 313,7 кв. м.), водокачку (літ. Г) площею за загальною характеристикою будівлі 15,4 кв.м., сарай пр. (літ. Д) площею за загальною характеристикою будівлі 8,1 кв.м., сарай (літ. Е) площею за загальною характеристикою будівлі 98,4 кв. м., сарай (літ. Є) за загальною характеристикою будівлі 44,3 кв.м., навіс (літ. Ж) площею за загальною характеристикою будівлі 381,7 кв.м., побутовий вагончик (літ. 3) площею 26,7 кв.м. (за загальною характеристикою будівлі 32,9 кв. м.), майстерню (літ. И) площею 107,5 кв.м. (за загальною характеристикою будівлі 120,0 кв.м.), № 1-4 огорожа, 1 - дворове покриття, II - басейн д/води, III - пожежоводоймище, IV - трансформаторна підстанція, по вул. Приморській, 20а, с. Козаровичі, Вишгородський район, Київська область слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018-2000), який чинний від діє 01.01.2001 р.:

Споруди - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо.

Інженерні споруди - це обємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів тощо.

Відповідно до Наказу Державного будівництва, архітектури та житлової політики № 127 від 24.05.2001 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10.07.2001 р. за № 582/5773 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» технічній інвентаризації підлягають об'єкти всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди. Під час інвентаризації повинні бути обстежені основні конструктивні елементи будинків: фундаменти, стіни, перегородки, надпідвальні, міжповерхові та горищні перекриття, підлога, вікна, двері, покрівля; внутрішнє і зовнішнє опорядження; системи опалення та вентиляції водопровідно-каналізаційне обладнання, газове і електрообладнання, ліфти, сміттєпроводи тощо.

Технічний паспорт на виробничу базу ТОВ «СКАД», розташовану по вул. Приморській, 20 А в с. Козаровичі Вишгородського району Київської області, виготовлений 22.07.2004 р. Вишгородеьким бюро технічної інвентаризації, не відповідає Наказу Державного будівництва, архітектури та житлової політики № 127 від 24.05.2001 р., та не містить даних щодо характеристики будинку, господарських будівель та споруд з описом основних конструктивних елементів - фундамент, стіни, покрівля, перекриття, підлога, сходи, інженерного обладнання.

Тобто Технічний паспорт на виробничу базу ТОВ «СКАД» не свідчить про те, що вказане у ньому майно є нерухомим та містить перелік літер чи назв приміщень.

При цьому, посилаючись на рішення постійно діючого Третейського суду при товарній біржі «УМТБ» від 07.03.2006 року у справі № 1/17-06, де вказано, що частина наявного ТОВ «СКАД» майна є самочинним будівництвом, а частина було передана позивачеві до Статутного фонду Закритим акціонерним товариством «Науково-виробнича фірма «Інтеграл», яке належало йому на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.1996 року, а тому, на думку позивача, спірна земельна ділянка має бути закріплена за ним на праві користування слід зазначити.

Відповідно до ст. 376 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Тобто, будівництво будинку на земельній ділянці, яка забудовнику не відводилася, не дає підстав для визнання за ним права власності на вже збудований будинок, про що також викладено в постанові Верховного Суду України від 16 травня 2012 року у справі №6-42цс12.

Що ж до переданого в Статутний фонд ТОВ «Скад» майна: боксу металевого розбірного, вагончику будівельного пересувного та ін.., то, по-перше, зазначене майно не містить характеристик для надання йому статусу нерухомого; по-друге, позивач не надав суду документів, які б свідчили про оформлення за ЗАТ «Науково-виробнича фірма «Інтеграл», права користування чи права власності на земельну ділянку під обєктами нерухомого майна, який передавався в статутний фонд.

Також позивачем взагалі не обґрунтована позиція з приводу площі земельної ділянки, стосовно якої він просить визнати право користування, зокрема, з приводу зазначеного розміру.

За наведених вище обставин, в задоволенні позовних вимог суд відмовляє в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дата підписання повного тексту рішення 20.07.2017

Суддя О.В. Щоткін