ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа № Б-50/184-10

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Істоміна О.А. , суддя Сіверін В. І.

при секретарі Євтушенку Є.В.

за участю представників:

від ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2» - Магомедрасулова А.М., за дорученням від 05 січня 2016 року,

від апелянта - не з'явився;

від інших кредиторів - не з'явились,

ліквідатор - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (вх. №1825 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі № Б-50/184-10

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий дім "Земляни", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий дім "Земляни", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі № Б-50/184-10 (суддя Міньковський С.В.) відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "ТПД "Земляни" арбітражного керуючого Клочко О.М. про витребування з чужого незаконного володіння фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ТОВ "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" нежитлової будівлі з підвалами та ганками літ. "А-2" під літ. "А.Б.а.а1.а1" (цегла) загальною площею 3932,3 кв.м, чотири сараї літ. "В", "Г", "Д", "Б", вимощення-1, огорожа №1, троє воріт №2, №3, №5, хвіртка №4, огорожа №6, приямки №7, 8, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 3979 кв.м. надану для обслуговування універмагу, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" з ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі № Б-50/184-10; здійснити заміну належного відповідача за вказаною заявою ліквідатора, а саме: замінити ФОП ОСОБА_4 на ТОВ "Лесарк"; прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора боржника про витребування з чужого незаконного володіння фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ТОВ "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" спірні нежитлової будівлі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не залучено до участі у справі належного відповідача - ТОВ «Лесарк».

Зазначає, що у судовому порядку визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02.09.2011р., укладений між ТОВ "ТПД "Земляни" в особі ліквідатора та ТОВ "Інтер-строй Інвест", предметом якого є нежитлова будівля та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим, на думку апелянта, наявні правові підстави для витребування цього майна від ТОВ "Лесарк" для повернення у власність ТОВ "ТПД "Земляни".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09 червня 2017 року прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 04 липня 2017 року.

Від Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника через зайнятість працівників товариства в інших судових провадженнях (вх. № 6989 від 04.07.2017р.).

У судовому засіданні представник кредитора ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2», заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу господарського суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі № Б-50/184-10 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - без задоволення.

Ліквідатор та представники інших кредиторів не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить відтиск штампу на останньому аркуші ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 09.06.2017р. та повідомлення про вручення поштового відправлення, проте не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомили.

Окрім того, враховуючи невідкладне розміщення ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 09 червня 2017 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень, колегія суддів зазначає, що всіх учасників процесу належним чином повідомлено про час та місце судового засідання.

Натомість, від ліквідатора ТОВ "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" Косиневського М.А. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому процесі (вх. № 6891 від 30.06.2017р.).

Колегія суддів відхиляє дане клопотання виходячи з того, що учасники процесу не позбавлені права та можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого представника згідно з частинами першою - четвертою статті 28 Господарського процесуального кодексу України.

Неможливість такої участі у судовому засіданні підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України), тоді як відповідно до ухвали господарського суду Миколаївської області від 29.05.2017р. у справі 915/96/17, наданої ліквідатором в підтвердження заявленого клопотання, розгляд справи призначено на інший день, а саме на 03 липня 2017 року.

При цьому, ліквідатор у своєму клопотанні не зазначає в чому саме полягає необхідність його участі в судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду, а також надання яких доказів може вплинути на встановлення та оцінку обставин у даній справі, у зв'язку з чим не обґрунтував об'єктивної необхідності у відкладенні розгляду даної скарги.

Колегія суддів зазначає, що виходячи з приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України, учасники процесу зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги, зважаючи на належне повідомлення учасників процесу про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників відповідних учасників провадження у справі про банкрутство.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Постановою господарського суду Харківської області від 12.01.2011р. визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий дім "Земляни" та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора арбітражного керуючого Пянова С.В., якого зобов'язано відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконати дії, передбачені вказаним Законом, завершити ліквідаційну процедуру та надати суду відповідні документи.

Під час здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором вживалися заходи щодо виявлення та реалізації майна банкрута, зокрема, встановлено, що банкруту на дату відкриття ліквідаційної процедури на праві власності належали на підставі свідоцтва про права власності № 759 від 03.07.2002р., виданого виконавчим комітетом Уманської міської ради, нежитлова будівля магазину з підвалом загальною площею 3952,9 кв.м, та на підставі державного акта земельна ділянка загальною площею 0,3979 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 23, 51).

08.02.2011р. між ТОВ "ТПД "Земляни" в особі ліквідатора Пянова С.В. (довіритель) та ТОВ «Ерітаж» (повірений) укладено договір доручення № 01-02/11, відповідно п.1.1 якого довіритель доручає, а повірений зобов'язується від імені та за рахунок довірителя здійснити дії, необхідні для продажу майна довірителя на аукціоні протягом п'яти календарних місяців з моменту підписання цього договору, у тому числі укласти з ТОВ «Універсальна біржа «Гермес» договір на проведення аукціону з продажу майна довірителя (т. 1, а.с. 42-43).

З протоколу №1 аукціонних торгів на ТОВ «Універсальній біржі «Гермес» від 21.02.2011р. (далі - протокол аукціону) вбачається, що 21.02.2011р. відбувся аукціон з продажу майна банкрута ТОВ "ТПД "Земляни", а саме: лот №1 - нежитлова будівля універмагу, літ. "А-2", площа 3952, 9 кв.м, у томі числі господарські будівлі (сараї літ. "В", "Г", "Д", огорожа № 1, 2), що розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,3979 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1. Початкова вартість: 1867300,00грн. (т.1, а.с.44-45).

У протоколі аукціону визначено, що у торгах взяли участь покупці: реєстраційні №№ 2165, 2166, 2167; учасник № 2165 - ТОВ "Інтер-Строй Інвест", запропонував та придбав лот № 1 за суму у розмірі 1 960 665,00 грн. без ПДВ; цей протокол є підставою для укладення договору купівлі-продажу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.08.2011р. у справі №Б-50/184-10 припинено обов'язки ліквідатора ТОВ "ТПД "Земляни" Пянова С.В.; призначено ліквідатором ТОВ "ТПД "Земляни" арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д.; скасовано заборону ліквідатору здійснювати будь-які дії щодо відчуження нежитлової будівлі магазину з підвалом загальною площею 3952,9 кв.м та земельної ділянки загальною площею 3979 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 та належить ТОВ "ТПД "Земляни", введену ухвалами суду від 22.02.2011р. та від 10.03.2011р.

02.09.2011р. між ТОВ "Торгово-промисловий дім "Земляни" в особі ліквідатора Мухітдінова Р.Д. (продавець) та ТОВ "Інтер-Строй Інвест" (покупець) укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв у власність нежитлову будівлю та земельну ділянку площею 0,3979 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з технічним паспортом, що є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа, на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,3979 га, розташовані нежитлова будівля з підвалами та ганками літ. "А-2", під. літ. "А,Б.а,а.1.,а.2 " (цегла), загальною площею 3932,3 кв.м, чотири сараї літ. "В", "Г", "Д", "Б", вимощення -1, огорожа № 1, троє воріт № 2, 3, 5, хвіртка № 4, огорожа № 6, приямки № 7, 8. Вказана земельна ділянка надана для обслуговування універмагу (т.1 а.с.46-48).

22.06.2012р. між ТОВ "Торгово-промисловий дім "Земляни" (іпотекодавець) та фізичною особою ОСОБА_4 (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки (т.1, а.с. 99-102), відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майна, а саме:

- нежитлова будівля з підвалами та ганками літ. "А-2", під. літ. "А,Б.а,а.1.,а.2 " (цегла), загальною площею 3932,3 кв.м, чотири сараї літ. "В", "Г", "Д", "Б", вимощення -1, огорожа № 1, троє воріт № 2, 3, 5, хвіртка № 4, огорожа № 6, приямки № 7, 8, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки від 02 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шеренковим В.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1149, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шеренковим В.О. 02.09.2011р. за № 4618154, згідно Витягу з Державного реєстру правочинів виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шеренковим В.О. 02.09.2011р. за № 10331699 та Уманським виробничим відділом комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 05.09.2011р., реєстраційний номер 3028748, номер запису 276 в книзі 2, згідно витягу №31190610;

- земельна ділянка 0,3979 га, цільове призначення для обслуговування універмагу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки від 02 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шеренковим В.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1149, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шеренковим В.О. 02.09.2011р. за № 4618154, згідно Витягу з Державного реєстру правочинів виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шеренковим В.О. 02.09.2011р. за № 10331699 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 187592, виданого Міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Умань та Уманського району Черкаської області 31.05.2012р.

З Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майна вбачається, що станом на 09.09.2013р. власником нежитлової будівлі та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_4, державна реєстрація права власності - 04.09.2012р. на підставі договору іпотеки від 22.06.2012р. (т. 1, а.с. 20-21).

У вересні 2013 року ліквідатор ТОВ "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" Клочко О.М. (якого призначено ухвалою господарського суду Харківської області від 11.07.2013р. у справі №Б-50/184-10) звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про витребування з незаконного володіння відповідача на користь заявника нежитлової будівлі з підвалами та ганками літ. "А-2" під літ. "А.Б.а.а1.а1" (цегла), загальною площею 3932,3 кв.м, чотири сараї літ. "В", "Г", "Д","Б", вимощення-1, огорожу №1, троє воріт №2, №3, №5, хвіртку №4, огорожу АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 3979 кв.м, надану для обслуговування універмагу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 4 - 34).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку продажу спірного майна на аукціоні в ліквідаційній процедурі у справі №Б-50/184-10 про банкрутство ТОВ "Торгівельно-промисловий дім "Земляни".

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.02.2017р. справу №925/1565/13 направлено за виключною підсудністю до господарського суду Харківської області для приєднання до справи про банкрутство ТОВ "ТПД "Земляни" та подальшого її розгляду в межах даної справи про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2017 р. справу № 925/1565/13 приєднано до справи №Б-50/184-10 для подальшого розгляду в межах справи про банкрутство ТОВ "ТПД "Земляни", призначено проведення судового засідання на 28.02.17 р.

Розглянувши заяву ліквідатора ТОВ "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" Клочко О.М. у межах справи про банкрутство №Б-50/184-10, з урахуванням особливостей норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", керуючись приписами ст. ст. 15, 16, 330, 386, 387, 388 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на те, що заявником не доведено незаконність набуття права власності на спірне майно ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки від 22.06.2012р., а також зазначив про відсутність підстав для задоволення клопотання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо заміни неналежного відповідача на теперішнього власника майна - ТОВ «Лесарк».

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з приписами статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Пунктом 1-1 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення Закону про банкрутство (в редакції Закону України № 4212-VI від 22.12.2011р., чинній з 19.01.2013р.) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 40 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції від 22.12.2011р. № 4212-VІ), положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство (оцінка майна, яке підлягає продажу; передання активів боржника, які залишаються не проданими на час закінчення ліквідаційної процедури тощо), застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено до набрання чинності, тобто до 19.01.2013р. При цьому, розпочата до набрання чинності Законом процедура продажу майна боржника повинна бути завершена в порядку, передбаченому у попередній редакції Закону, в разі якщо станом на 19.01.2013р. здійснено публікацію оголошення про продаж майна або комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна боржника".

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що 12.01.2011р. постановою господарського суду Харківської області визнано банкрутом ТОВ "Торгово-промисловий дім "Земляни" та реалізація майна банкрута відбувалась до набрання чинності змін згідно із Законом України № 4212-VI від 22.12.2011р., то до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній на момент відкриття ліквідаційної процедури.

Разом з тим, згідно пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції з 19.01.2013р. внесено доповнення до статті 16 ГПК України частиною такого змісту: "справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство", а також доповнено частину 1 статті 12 пунктом 7 про підвідомчість господарським судам справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство. Перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено, однак передбачено винятки щодо спорів, пов'язаних з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів) за позовом контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України.

Такі зміни щодо виключної підсудності певних спорів судам, у провадженні яких перебуває справа про банкрутство, набрали чинності з 19.01.2013р.

Отже, з 19.01.2013р. майнові спори про витребування майна до ліквідаційної маси та пов'язані з цим вимоги розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство, незалежно від того, що до боржника можуть застосовуватися окремі положення матеріального та процесуального права, визначені Законом про банкрутство в редакції, яка існувала до набрання чинності Законом України №4212-VІ від 22.12.2011р. з 19.01.2013р. та в силу пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень продовжує застосовуватися до окремих боржників.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові №16/047 від 13 квітня 2016 року у справі №908/4804/14, який, проаналізувавши зміни до статей 16 та 12 ГПК України в системному аналізі з положеннями Закону про банкрутство №2343-ХІІ (у редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011р.), зазначив про те, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення майнових спорів до боржника є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-ХІІ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Висновки Верховного Суду України у Постанові від 13 квітня 2016 року у справі №908/4804/14 щодо застосування норм процесуального права, відповідно до статті 11128 ГПК України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують положення статей 12, 16 ГПК України.

Отже, встановивши виключну підсудність майнових спорів до боржника з 19.01.2013р. року суду, який здійснює розгляд справи про банкрутство, законодавець тим самим розширив повноваження такого суду на предмет можливості визнання недійсними правочинів із цивільно-правових підстав та повернення майна боржнику в порядку статей 387, 388 ЦК України, оскільки особи, права яких порушено такими правочинами, та власник, майно якого відчужено третім особам без його згоди, вже не може захистити свої права шляхом звернення з відповідними вимогами у позовному провадженні.

Вищезазначене свідчить про те, що заяви про визнання недійсним правочинів (договорів) або спростування майнових дій, розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від суб'єктного складу сторін, враховуючи загальні положення Цивільного кодексу та Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.1 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Виходячи з положень ч.1, 2 ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення зокрема, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Відповідно до п. 2 ст.26 Закону про банкрутство, майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Згідно вимог ч. 1 - 3, ст. 30 Закону про банкрутство, після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута, ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Відповідно до ч. 10 ст. 30 Закону про банкрутство продаж майна банкрута оформлюється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Стаття 31 Закону про банкрутство визначає, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів; у першу чергу задовольняються вимоги, забезпечені заставою.

Таким чином, ліквідатор наділений повноваженнями звертатися до суду із заявою про витребування майна банкрута з володіння третіх осіб, а відповідний спір підлягає вирішенню в межах справи про банкрутство, оскільки стосується формування ліквідаційної маси.

З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ТОВ "ТПД "Земляни" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" укладено договір іпотеки №3-2072 від 05.07.2007р., відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно боржника, а саме: нежитлова будівля магазину з підвалом, загальною площею 3952,9 кв.м та земельна ділянка загальною площею 3979 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.53-59).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.12.2010р. у справі №Б- 50/184-10 визнано грошові вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у сумі 11 852 597,49 грн та включено їх до першої черги, які забезпечені заставою майна боржника, а також затверджено відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав, у тому числі нежитлова будівля магазину з підвалом загальною площею 3952,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 3979 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, ПAT "Райффайзен Банк Аваль" є заставним кредитором боржника ТОВ "ТПД "Земляни" у справі №Б-50/184-10, вимоги якого забезпечені заставою нерухомого майна, що є предметом спору в даній справі, та погашення яких здійснюється за рахунок реалізації зазначеного нерухомого майна в процедурі банкрутства відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тобто продаж спірного майна боржника в ліквідаційній процедурі безпосередньо впливає на права та інтереси Банка.

Предметом судового розгляду є спір щодо повернення до ліквідаційної маси майна боржника, відчуженого на підставі недійсного аукціону в ході проведення ліквідаційної процедури боржника, який стосується питань формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство.

Відповідно до приписів статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Під захистом права власності, за приписами наведеної норми, розуміється, зокрема, наявність у власника права вимагати усунення будь-яких порушень його права, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном; наявність у власника права на судовий захист свого права власності.

Законодавство надає власникові можливість на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону й іншим правовим актам не зачіпаючи охоронювані законом інтереси інших осіб. Всі дії, що перешкоджають власникові на власний розсуд користуватись своїм володінням повинні бути припинені способами, установленими законом. Характер засобів, вибраних для захисту свого права, повинен відповідати характеру порушених правовідносин.

Одним із способів захисту права власності є витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Віндикаційний позов є речово-правовим позовом, що може бути пред'явлений лише у разі відсутності між позивачем та відповідачем зобов'язальних правовідносин. Матеріали справи свідчать, що між банкрутом та фізичною особою ОСОБА_4 зобов'язальні правовідносини відсутні, оскільки банкрут не є стороною за договором іпотеки від 22.06.2012р., на підставі якого до ОСОБА_4 перейшло право власності на спірне майно.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно пункту 8 Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2014р., за положеннями статей 330, 387, 388 Цивільного кодексу України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Частиною першою статті 388 ЦК України передбачена необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі 6-136цс12).

Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, слід враховувати, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 Цивільного кодексу України, а також під час розгляду спорів про витребування майна потрібно встановити всі юридичні факти, які визначені в статтях 387 та 388 Цивільного кодексу України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо (вказана правова позиція викладена у постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 17.12.2014р. у справі №?6-140цс14).

Щодо правомірності набуття права власності, то воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

З огляду на те, що аукціон з продажу спірного нерухомого майна проведено 21.02.2011 р., за результатами якого укладено договір купівлі-продажу від 02.09.2011р. зазначеного вище майна між ліквідатором ТОВ "ТПД "Земляни" та ТОВ "Інтер-строй Інвест", 04.09.2012 р. фізична особа ОСОБА_4 набув право власності на зазначене спірне нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 22.02.2012 р., який не визнавався в судовому порядку недійсним, та лише 09.02.2015р. Харківським апеляційним господарським судом визнано недійсними вказаний аукціон та договір купівлі продажу від 02.09.2011р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність недобросовісності набуття права власності ОСОБА_4

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача можуть мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі.

При цьому, вибуття майна не з волі власника означає відсутність у нього свідомо поставленої мети щодо передачі майна у власність іншій особі, невжиття ним будь-яких дій чи заходів для досягнення цієї мети та втрату майна в результаті вчинення іншими особами дій, спрямованих на відчуження майна, без погодження з власником.

Як вже було заначено у цій постанові, протоколом №1 аукціонних торгів на ТОВ "Універсальна біржа "Гермес" від 21.02.2011р. визначено, що учасник № 2165 - ТОВ "Інтер-Строй Інвест" запропонував та придбав лот № 1 - нежитлова будівля універмагу, літ. "А-2", площа 3 952,9 кв.м, у тому числі господарські будівлі (сараї літ. "В", "Г", "Д", огорожа № 1, 2), які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,3979 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1 за суму у розмірі 1 960 665,0 грн. без ПДВ.

02.09.2011р. між ТОВ "Торгово-промисловий дім "Земляни" в особі ліквідатора Мухітдінова Р.Д. (продавець) та ТОВ "Інтер-Строй Інвест" (покупець) укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв у власність нежитлову будівлю та земельну ділянку площею 0,3979 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з технічним паспортом, що є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа, на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,3979 га, розташовані нежитлова будівля з підвалами та ганками літ. "А-2", під. літ. "А,Б.а,а.1.,а.2 " (цегла), загальною площею 3932,3 кв.м, чотири сараї літ. "В", "Г", "Д", "Б", вимощення -1, огорожа № 1, троє воріт № 2, 3, 5, хвіртка № 4, огорожа № 6, приямки № 7, 8. Вказана земельна ділянка надана для обслуговування універмагу (т.1 а.с.46-48).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2015р., яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.05.2015р., визнано недійсним аукціон від 21.02.2011р. з продажу майна банкрута ТОВ "ТПД "Земляни", а саме: лот № 1 - нежитлова будівля універмагу, літ. "А-2", площа 3952,9 кв.м, в т.ч. господарські будівлі (сараї літ. "В", "Г", "Д", огорожа № 1, 2), які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,3979 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого складено протокол №1 від 21.02.2011р.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02.09.2011р. нежитлової будівлі та земельної ділянки загальною площею 0,3979 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташована нежитлова будівля з підвалами та ганками літ. "А-2", під. літ. "А,Б.а,а.1.,а.2." (цегла), загальною площею 3932,3 кв.м., чотири сараї літ. "В", "Г", "Д","Б", вимощення -1, огорожа № 1, троє воріт №2, 3, 5, хвіртка № 4, огорожа № 6, приямки № 7, 8, для обслуговування універмагу.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України рішення суду, що набуло законної сили має статус загальнообов'язкового. В свою чергу, згідно із Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. зі справи «Совтрансавто-Холдинг» проти України» визначено, що «одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів». Принцип верховенства права закріплений ст. 8 Конституції України, а згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду є джерелом права для національних судів.

При цьому, підставою визнання у судовому порядку недійсними вказаного аукціону та укладеного за його результатами договору купівлі-продажу було недотримання вимог частини 4 статті 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", що імперативно встановлює крок аукціону не менше 10 відсотків початкової ціни об'єкта.

Згідно з п. 2.15 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" продаж майна на торгах (аукціоні), проведених з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством, виключає можливість визнання особи, яка придбала товар на таких торгах (аукціоні), добросовісним набувачем.

Отже, у даному випадку визнання недійсним аукціону та договору-купівлі продажу свідчить про те, що ТОВ "Інтер-Строй Інвест" не є добросовісним набувачем права власності на спірне майно, однак не підтверджує факту вибуття вказаного майна поза волею власника, у тому числі відсутність у нього свідомо поставленої мети щодо передачі майна у власність іншій особі, невжиття ним будь-яких дій чи заходів для досягнення цієї мети та втрату майна в результаті вчинення іншими особами дій, спрямованих на відчуження майна, без погодження з власником.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, посилання щодо відсутності волі власника на відчуження майна у зв'язку з тим, що реалізація майна банкрута здійснювалась ліквідатором ТОВ "ТПД "Земляни", а не особисто товариством, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 25 Закону України з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута, дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду, зокрема, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута, а відповідно до ст. 30 вказаного Закону продаж майна банкрута оформлюється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення власника майна банкрута зі скаргою на дії ліквідатора щодо неправомірного, поза його волею, відчуження спірного майна, не зазначено про вказані обставини і під час розгляду заяви ліквідатора про витребування майна.

При цьому, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.01.2015р. у справі 646/4887/14-ц свідчить про те, що попереднім ліквідатором ТОВ "ТПД "Земляни" Клочко О.М. в рахунок погашення зобов'язань перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" перераховано на депозитний рахунок нотаріусу грошові кошти, одержані від реалізації спірного майна, та зазначено, що з моменту внесення грошових коштів ТОВ «Торгівельно-промисловий дім «Земляни» у розмірі 1 443 431,47 грн. для передачі ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", товариство передало право власності на такі кошти ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Крім того, під час розгляду господарським судом Черкаської області справи № 925/1565/13 ліквідатором ТОВ "ТПД "Земляни" Косиневським М.А. було подано заяву про відмову від позову з підстав вже задоволення вимог забезпеченого кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за рахунок реалізованого спірного майна боржника (т. 1, а.с. 254).

З оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та протоколу судового засідання від 18.05.2017р. також вбачається, що в межах справи про банкрутство №Б-50/184-10 ліквідатором ТОВ "ТПД "Земляни" Косиневським М.А. не підтримується заява попереднього ліквідатора арбітражного керуючого Клочка О.М. про витребування майна з чужого незаконного володіння (т. 3, а.с. 19-29).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви ліквідатора ТОВ "ТПД "Земляни" арбітражного керуючого Клочко О.М. про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Щодо заміни неналежного відповідача ОСОБА_4 на ТОВ "Лесарк" в межах справи про банкрутство, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» сторонами у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут); учасниками провадження у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що навіть при розгляді майнових спорів з вимогами до боржника за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, у будь-якому випадку даний розгляд здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено наявності при розгляді справи про банкрутство таких учасників процесу як позивач, відповідач та/або третя особа.

Але процесуальними особливостями Закону про банкрутство передбачено залучення таких осіб учасниками провадження у справі про банкрутство (стаття 1 цього Закону), що дає можливості суду дотримати процесуальні права вказаних осіб щодо участі у справі при розгляді певних питань, які стосуються їх законних прав та інтересів.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 25.10.2016р. по справі № 915/684/14.

Згідно з інформацією, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна власником відчуженої нерухомості ТОВ "ТПД "Земляни" з 25.11.2013 р. та станом на 28.02.2017 р. є ТОВ "Лесарк" (т. 2, а.с.207-212).

Слід зазначити, що залучення осіб до участі у справі передбачає вчинення певних дій, зокрема, надіслання копії позовної заяви, оскільки особи користуються рівними процесуальними правами, передбачених у тому числі ст. 22 ГПК України, щодо надання пояснень та заперечень проти доводів інших учасників судового процесу.

Натомість, провадження у справах про банкрутство здійснюється у спрощеному судовому процесі з урахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у тому числі, щодо додержання строків судових процедур, що застосовуються до боржника, задля недопущення затягування судового процесу при вирішення відповідних спорів, у зв'язку з чим не передбачає можливості залучення всього арсеналу правових заходів, що застосовують у позовному провадженні (інститут третіх осіб, механізм зустрічного позову, неналежний відповідач, тощо), оскільки його механізм повинен бути бездоганно формалізований і зрозумілим, адже він зачіпає стабільність майнового обороту.

До того ж, під час розгляду заяви ліквідатора ТОВ "Торгівельно-промисловий дім "Земляни" Клочко О.М. встановлено, що у провадженні господарського суду Черкаської області перебуває справа № 925/1455/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лесарк" про звернення стягнення на нерухоме майно, витребування якого є предметом спору у межах даної справи про банкрутство.

Вказані обставини свідчать про те, що залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Лесарк" призведе до затягування вирішення спору та нераціональності судового розгляду з огляду на тотожність процесуальних дій у двох пов'язаних справах, що не сприяє ефективності правосуддя та дотримання розумності строків судового розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Одне із завдань суду полягає у ефективній протидії недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи відповідно до ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, враховуючи недоведеність наявності правових підстав для задоволення заяви ліквідатора ТОВ "ТПД "Земляни" арбітражного керуючого Клочко О.М. про витребування майна з чужого незаконного володіння, зважаючи на те, що судом не вирішувалось питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі, зокрема ТОВ «Лесарк», судова колегія зазначає, що не ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" ні у суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження не доведено необхідність залучення ТОВ «Лесарк» до розгляду цієї справи, а також не зазначено як такі дії суду безпосередньо вплинуть на правильну оцінку обставин по справі у процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, не надано додаткових доказів в підтвердження своїх вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" у зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувану ухвалу прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а отже, ухвала господарського суду господарського суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі № Б-50/184-10 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 18 травня 2017 року у справі №Б-50/184-10 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 10 липня 2017 ркоу.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Сіверін В. І.