ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 липня 2017 р. Справа № 902/409/17

Господарський суд Вінницької області в складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Павловій Т.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Погребищенської міської ради Вінницької області, м.Погребище Погребищенського району Вінницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод", м.Погребище Погребищенського району Вінницької області

про розірвання договору оренди землі

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 493 від 29.06.2017);

представник відповідача не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Погребищенська міська рада Вінницької області звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод" про розірвання договору оренди земельної ділянки без номера від 28.01.2007 року площею 1,1980 га кадастровий номер :00:004:0038.

Позов мотивовано невиконанням з боку орендаря умов договору оренди щодо утримання в належному санітарному стані земельної ділянки та невиплатою орендної плати.

Ухвалою суду від 10.05.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі з призначенням судового засідання на 04.07.2017.

Представник відповідача правом участі в судовому засіданні 04.07.2017 не скористався, причини неявки суду не відомі. Про час та місце розгляду спору останній повідомлений належним чином, що стверджується підписом представника останнього від 17.05.2017 на рекомендованому повідомленні №972 про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 25.05.2017) (а.с.80).

Таким чином, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду справи.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що неявка товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод" в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору по суті.

В зв'язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяві і витребуваних господарським судом документів, справу, відповідно до положень ст.75 ГПК України, розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

28.01.2007 року між Погребищенською міською радою Вінницької області (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки без номера площею 1,1980 га кадастровий номер :00:004:0038, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м.Погребище, вул.Київська, терміном на 49 років (а.с.8-10).

06.08.2007 даний договір оренди зареєстровано у Вінницькій філії Центру ДЗК за №09.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0038 - "для будівництва та обслуговування об'єктів фізичної культури і спорту".

Згідно п.3 договору на земельній ділянці знаходиться спортивна площадка.

Відповідно до п.9 договору оренди орендна плата вноситься у грошовій формі у сумі 2516,69 грн на рік.

Орендна плата вноситься помісячно у сумі по 209,72 грн (п.10 договору).

Відповідно до п.11 умов договору орендна плата вноситься у такі строки: помісячно - 209,72 грн до 5-го числа слідуючого місяця.

Відповідно до п.15 договору, земельна ділянка передається в оренду в задовільному стані.

Згідно п.16 договору оренди, цільове призначення земельної ділянки - землі відпочинку та спорту.

Відповідно до п.17 договору оренди орендар зобов'язав зберігати земельну ділянку в належному санітарному стані та додержуватись екологічної безпеки.

Відповідно до п. 31 договору оренди, орендар зобов'язується використовувати земельну ділянку за призначенням, своєчасно вносити орендну плату та додержуватись екологічної безпеки.

Пунктами 38, 39 договору оренди землі, сторони погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Так, з огляду на неналежне виконання п.17 договору оренди, 25.01.2012 року позивачем було надіслано на адресу відповідача пропозицію без номеру про розірвання договору оренди земельної ділянки від 28.01.2007. Факт отримання вказаного листа відповідачем підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №466 (а.с. 12-13). Однак відповіді позивач на вказану пропозицію так і не отримав.

Разом з цим, із матеріалів справи випливає, що відповідач свої договірні зобов'язання по сплаті орендної плати виконував неналежним чином, з 01.01.2014 відповідач перестав сплачувати орендну плату за передану по договору оренди земельну ділянку, що підтверджується довідкою Погребищенського відділення Калинівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №321/12 від 09.03.2017 (а.с. 15) та іншими матеріалами справи.

З довідки Погребищенського відділення Калинівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №321/12 від 09.03.2017 вбачається, що орендар з 2014 року по орендній платі не звітує (а.с.15).

30.01.2017 позивачем повторно було надіслано на адресу відповідача пропозицію №103 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 28.01.2007 з огляду на неналежне виконання останнім умов договору оренди, зокрема п.п. 9, 17 договору (а.с.14).

Також, 01.03.2017 позивач звернувся до відповідача з претензією №196 про сплату орендної плати згідно умов договору оренди земельної ділянки за період 2014-2016 роки та за січень-лютий 2017 року в розмірі 70243,07 грн (а.с. 19).

При цьому, відповідач не зважаючи на належне повідомлення про даний факт, що підтверджується повідомленнями про вручення, які наявні в матеріалах справи, жодним чином не відреагував.

Позивач в даній позовній заяві посилається на недотримання відповідачем умов договору оренди від 28.01.2007, зокрема стверджує про те, що земельна ділянка постійно у весняно-літній період заростає бур'янами, які не скошуються і не прибираються. Жителі прилеглих вулиць випасають свійські тварини та складають побутове сміття, а відповідних заходів впливу до порушників та забезпечення санітарного благополуччя орендарем земельної ділянки не вживається, що викликає численні нарікання жителів територіальної громади. Також орендарем, самовільно без погодження виконкому міської ради знято штучні спортивні споруди на спортивній площадці, внаслідок чого молодь мікрорайону селища цукроварів позбавлена можливості проводити спортивні змагання.

Крім цього, 12.04.2017 членами комісії Погребищенської міської ради було проведено обстеження земельної ділянки по вул. Київській м.Погребище.

За результатами проведеної перевірки, комісією складено відповідний акт в якому зафіксовано, що умови договору оренди земельної ділянки, зокрема п.31 договору виконуються неналежним чином, а саме: було встановлено факт заростання земельної ділянки у весняно-літній період бур'янами, а жителі прилеглих домогосподарств самовільно розорюють окремі дільниці земельної ділянки та висаджуються сільськогосподарські культури, а орендарем попереджувальні заходи з метою дотримання умов договору не вживаються.

З огляду на встановлення такого факту, комісією було зроблено висновки та запропоновано направити листа ТОВ "Погребищенський маслосирзавод" про вжиття відповідних заходів на предмет приведення у відповідність до вимог договору оренди від 28.01.2007 утримання земельної ділянки. Даний акт наявний в матеріалах справи.

З комісійного акту обстеження земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка площею 1,1980 га, яка була надана в оренду відповідачу для відпочинку та спорту ним не використовується за цільовим призначенням і знаходиться в занедбаному стані протягом останніх 4-х років.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказав, що у зв'язку з тим, що відповідач суттєво порушує умови договору оренди земельної ділянки від 28.01.2007, а також вимоги чинного законодавства, а саме, систематично порушує умови договору оренди земельної ділянки від 28.01.2007 - не сплачує орендну плату та не використовує земельну ділянку за її цільовим призначенням, тому вказаний договір підлягає розірванню.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини землекористування врегульовані Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" №161-ХІV від 06.10.1998, який є спеціальним законом стосовно відносин, пов'язаних з орендою землі, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п. "в" ч.1 ст.96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частинами 1-3 ст.21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про охорону земель" №962-IV від 19.06.2003, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям.

Згідно ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" №963-IV від 19.06.2003, невжиття заходів щодо боротьби з бур'янами - допущення появи небажаної трав'янистої рослинності, яка негативно впливає на розвиток культурних рослин, призводить до поширення шкідників і хвороб або не дає можливості використовувати землі за призначенням.

Відповідно до ч.1 ст.96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначено підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Перелік цих підстав включає обставини, які пов'язуються з недобросовісною поведінкою орендаря, зокрема порушенням орендарем умов, які стосуються цільового використання землі та систематичної несплати орендної плати.

Згідно ч.1 ст.143 Земельного кодексу України, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку, зокрема, у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вже вищезазначалося, договором оренди земельної ділянки від 28.01.2007 сторони передбачили, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку на якій знаходиться спортивна площадка.

Згідно п.15 договору, земельна ділянка передається в оренду в задовільному стані.

Відповідно до п.16 договору, цільове призначення земельної ділянки - землі відпочинку та спорту.

Згідно п.17 договору оренди орендар зобов'язав зберігати земельну ділянку в належному санітарному стані та додержуватись екологічної безпеки.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що в оренду передана земельна ділянка, яка відноситься до категорії земель відпочинку та спорту, умовами договору передбачено, що орендар зобов'язаний використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до пп.2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі".

Згідно пп.2.20 цієї ж постанови зазначено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пп.2.23 постанови також зазначено, що, розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII від 10.04.1992, договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно п.38 договору оренди земельної ділянки від 28.01.2007, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.41 договору, за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Частиною 3 ст.31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно частин 1 та 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт використання земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0038 не за цільовим призначенням, а також несплати відповідачем земельного податку та орендної плати з 2014 року, тобто порушення відповідачем визначених законодавством та укладеним договором зобов'язань, що є підставою для розірвання даного договору.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковими.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Проте, всупереч наведеним нормам та вимогам ухвали суду від 10.05.2017 відповідач не подав відзиву на позов, заперечення, жодного доказу в спростування позовних вимог, в тому рахунку і доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ тощо).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.49 ГПК України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Керуючись ст.ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,1980 га (кадастровий номери :00:004:0038), укладений 28.01.2007 між Погребищенською міською радою Вінницької області та товариством з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод" (), зареєстрований у Вінницькій філії Центру ДЗК за №09.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод" (Вінницька область, м.Погребище, вул.Київська, буд. 61; ) на користь Погребищенської міської ради Вінницької області (Вінницька область, м.Погребище, вул.Б.Хмельницького, буд. 77; ) 1600,00 грн витрат на сплату судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5.Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено 10 липня 2017 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу - ТОВ "Погребищенський маслосирзавод" (Вінницька область, м.Погребище, вул.Київська, буд.61).