ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2017 р. Справа № 911/1413/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Марценюк О.М.

розглянувши справу № 911/1413/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус Екстружен», м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Техно»,

м. Боярка, Києво-Святошинський район

про стягнення 443 693,26 грн.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 20 від 19.04.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 3-02/-15

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус Екстружен» (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Техно» (надалі - відповідач) про стягнення 443 693,26 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 090553 від 01.09.2015, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 331 630,99 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховані 48 365,42 грн. пені, 11 716,11 грн. 3 % річних та 51 980,74 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 11.05.2017 порушено провадження у справі № 911/1413/17 та призначено розгляд справи в судовому засіданні 31.05.2017 о 10 год. 20 хв.

Ухвалою суду від 31.05.2017 розгляд справи, у звязку із неявкою в судове засідання повноважного представника відповідача, відкладено на 23.06.2017 о 10 год. 00 хв.

06.06.2017 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання вих. № 504 від 02.06.2017 про участь його представника в судовому засіданні, призначеному на 23.06.2017, в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою суду від 07.06.2017.

23.06.2017 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання вих. № 580 від 23.06.2017 про залишення частини позовних вимог без розгляду.

В судовому засіданні 23.06.2017 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено про часткове погашення суми основної заборгованості, і що станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 211 630,99 грн., щодо вимог про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат, відповідач просить суд відмовити в їх задоволенні.

Також в судовому засіданні 23.06.2017 представником відповідача надано суду клопотання від 23.06.2017 про розстрочку виконання рішення суду, згідно з графіком зазначеним в клопотанні.

В судовому засіданні 23.06.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 30.06.2017 о 12 год. 00 хв.

26.06.2017 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання вих. № 580 від 23.06.2017, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 331 630,99 грн. основної заборгованості та 1 850,49 грн. 3 % річних. В частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 48 365,42 грн., інфляційних втрат в сумі 51 980,74 грн. та 3 % річних в сумі 9 865,62 грн. позивач просить залишити їх без розгляду.

В судовому засіданні 30.06.2017 представник позивача надав клопотання вих. № 592 від 29.06.2017 про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору пропорційно задоволених вимог у сумі 5 001,90 грн.

В судовому засіданні 30.06.2017 представник відповідача надав суду заяву про розстрочку виконання рішення суду, згідно із наведеного графіку.

Представник позивача не заперечував проти заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

01.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіріус Екстружен» («постачальник», надалі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Техно» («покупець», надалі - відповідач) укладений Договір поставки оптових партій товару № 090553, відповідно до умов п. 1.1 якого позивач зобовязався виготовити, поставити та передати у власність відповідача товар, а відповідач зобовязався прийняти такий товар та оплатити його вартість на умовах, визначених договором.

Пунктом 2.2 договору визначено, що загальна кількість товару, що є предметом договору визначається згідно товаророзпорядчих документів, які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 8.1 договору визначено, що товар вважається переданим позивачем та прийнятим відповідачем по кількості та якості з моменту його фактичної передачі в пункт поставки та підписання товаророзпорядчих документів, які є невідємною частиною договору.

Умовами п. 6.1 договору визначено, що відповідач здійснює оплату товару з відстрочкою платежу на 14 календарних днів від дати отримання товару. Відповідач оплачує товар за цінами, вказаними в рахунках позивача.

Позивач, належним чином виконав взяті на себе, згідно з умовами договору зобовязання, поставивши відповідачу товар на загальну суму 392 533,73 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні: № 288 від 25.01.2016 на суму 74 902,74 грн., № 163 від 09.02.2016 на суму 33 494,63 грн., № 518 від 25.02.2016 на суму 28 263,76 грн., № 48 від 03.03.2016 на суму 128 942,15 грн., № 326 від 15.03.2016 на суму 56 251,54 грн., № 619 від 29.03.2016 на суму 70 678,91 грн.

Вказані видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару від відповідача не надходило.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість товару сплачена відповідачем лише частково, в сумі 60 902,74 грн., вартість товару в сумі 331 630,99 грн. (на момент подання позовної заяви до суду), залишена відповідачем не сплаченою.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після направлення позовної заяви до суду та порушення провадження у справі, відповідач перерахував позивачу в рахунок погашення заборгованості 120 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 466 від 21.06.2017 та не заперечується позивачем, а отже провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 120 000,00 грн. підлягає припиненню, на підставі п. 1-1 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Доказів оплати заборгованості за поставлений товар в сумі 211 630,99 грн. = 331 630,99 грн. 120 000,00 грн. до суду не надано.

Оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору поставки оптових партій товару № 090553 від 01.09.2015 товару на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 211 630,99 грн. заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога позивача визнається обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивач просить стягнуту з відповідача 1 850,49 грн. 3 % річних, які нараховані на заборгованість відповідача за видатковою накладною № 326 від 15.03.2016 за період з 30.03.2016 по 04.05.2017

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми права, враховуючи, що розрахунок 3 % річних, наявний в матеріалах справи, є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 850,49 грн. 3 % річних за період з 30.03.2016 по 04.05.2017 визнається судом та підлягає задоволенню.

Позивач надав клопотання вих. № 580 від 23.06.2017 про залишення без розгляду позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 48 365,42 грн., інфляційних втрат в сумі 51 980,74 грн. та 3 % річних в сумі 9 865,62 грн., яке задовольняється судом.

Також відповідач просив суд розстрочити виконання рішення суду згідно із запропонованим графіком: до 25 липня 2017 року включно 42 000,00 грн., до 25 серпня 2017 року включно 42 000,00 грн., до 25 вересня 2017 року включно 42 000,00 грн., до 25 жовтня 2017 року включно 42 000,00 грн., до 25 листопада 2017 року включно 45 481,48 грн., а всього 213 481,48 грн. = 211 630,99 грн. основної заборгованості + 1 850,49 грн. 3 % річних.

Згідно п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Позивач проти розстрочення виконання рішення суду у справі № 911/1413/17 не заперечував.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки основний борг в сумі 120 000,00 грн. відповідач сплатив після подання позивачем позовної заяви до суду та порушення провадження у справі, то судовий збір в цій частині покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 81-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення 120 000,00 грн. заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Техно» (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Вокзальна, 45, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус Екстружен» (29010, м. Хмельницький, вул. Пілотська, 20, ) 211 630 (двісті одинадцять тисяч шістсот тридцять) грн. 99 коп. заборгованості, 1 850 (одну тисячу вісімсот пятдесят) грн. 49 коп. 3 % річних та 5 002 (п`ять тисяч дві) грн. 22 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Позов в частині стягнення пені в сумі 48 365,42 грн., інфляційних втрат в сумі 51 980,74 грн. та 3 % річних в сумі 9 865,62 грн. залишити без розгляду.

5. Розстрочити виконання рішення суду згідно графіку: до 25 липня 2017 року включно 42 000 (сорок дві тисячі) грн. 00 коп., до 25 серпня 2017 року включно 42 000 (сорок дві тисячі) грн. 00 коп., до 25 вересня 2017 року включно 42 000 (сорок дві тисячі) грн. 00 коп., до 25 жовтня 2017 року включно 42 000 (сорок дві тисячі) грн. 00 коп., до 25 листопада 2017 року включно 45 481 (сорок п`ять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн. 48 коп.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 07.07.2017

Суддя О.О. Христенко