ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" липня 2017 р.Справа № 916/1486/17
за позовом: Державного підприємства Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів"

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "БУДКОНТАКТ МВС"

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 13.07.20106р.

Від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ: 23.06.2017р. Державне підприємство Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "БУДКОНТАКТ МВС" про стягнення основної заборгованості та штрафних санкцій за договором №11/01-16 від 11.01.2016р. в загальній сумі 464128,97 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.06.2017 року порушено провадження у справі № 916/1486/17; призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні 19.07.2017р.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та безкоштовному запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для скасування судового рішення прийнятого за відсутності представника сторони спору.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 19.07.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

11 січня 2016 року між Державним підприємством Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (Постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «БУДКОНТАКТ МВС» (Покупець) був укладений Договір поставки № 11/01-16 (Договір)

Відповідно до предмету Договору поставки № 11/01-16 Постачадьник зобовязується в порядку та на умовах, визначених Договором передати у власність Покупця металопродукцію (Товар), а ТОВ «БУДКОНТАКТ МВС» прийняв на себе зобовязання прийняти та оплатити його вартість в строки визначені Договором.

Згідно п.1.2 Договору, найменування, одиниці виміру та загальна кількість Товару, що підлягає поставці за цим Договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), а також умови поставки визначаються видатковими накладними.

Позивач зазначає, що на виконання Договору, відповідно до видаткових накладних: №РН-000072 від 25.02.2016р., №РН-000073 від 26.02.2016р., №РН-000074 від 26.02.2016р., №РН-000075 від 29.02.2016р., №РН-000070 від 01.03.2016р., Державне підприємство Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів" передало, а ТОВ «БУДКОНТАКТ МВС» отримало Товар на загальну вартість 711 601,09 грн.

Сторони досягли згоди, що, розрахунок за цим Договором здійснюється в національній валюті України шляхом прямого банківського переказу на поточний рахунок Постачальника на умовах часткової оплати згідно наступного графіку:

до 31 травня 2016 року-59 300 грн.00 коп.

до 30 червня 2016 року -59 300 грн. 00 коп.

до 31 липня 2016 року -59 300 грн. 00 коп.

до 31 серпня 2016 року -59 300 грн. 00 коп.

до 30 вересня 2016 року -59 300 грн. 00 коп.

до 31 жовтня 2016 року -59 300 грн. 00 коп.

до 30 листопада 2016 року -59 300 грн. 00 коп.

до 31 грудня 2016 року -59 300 грн. 00 коп.

до 31 січня 2017 року -59 300 грн. 00 коп.

до 28 лютого 2017 року -59 300 грн. 00 коп.

до 31 березня 2017 року -59 300 грн. 00 коп.

до 30 квітня 2017 року -59 301 грн. 09 коп. (п.2.3 Договору)

Відповідно до п.4.4 Договору, датою поставки Товару є дата прийняття Товару Покупцем, відповідно до умов викладених в даному Договорі та видаткових накладних.

Згідно п.4.6 Договору, право власності на Товар переходить до Покупця в момент підписання видаткової накладної на поставлену партію Товару. Ризик втрати чи пошкодження Товару переходить до Покупця з моменту прибуття Товару та його прийняття Покупцем.

Як зазначає позивач, у звязку з не сплатою у визначені строки повної вартості Товару, Державне підприємство Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів" надіслало на адресу ТОВ «БУДКОНТАКТ МВС» претензію за Вих.№109 від 29.03.2017 р. з вимогою погасити залишок боргу.

Відповідно до матеріалів страви, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "БУДКОНТАКТ МВС" частково погашено суму боргу у розмірі 369 200грн.

Отже, враховуючи наведені обставини позивач звернувся до господарського суду Одеської області з відповідним позовом з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засідані, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.1. ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.).

Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (п. 1. ст. 627 ЦК України)

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Судом встановлено, що Державне підприємство Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів" належним чином виконало умови Договору поставки № 11/01-16 та передало у власність ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "БУДКОНТАКТ МВС" Товар на загальну вартість 711 601,09 грн., що підтверджується належними та допустимими доказами а саме видатковими накладними: №РН-000072 від 25.02.2016р., №РН-000073 від 26.02.2016р., №РН-000074 від 26.02.2016р., №РН-000075 від 29.02.2016р., №РН-000070 від 01.03.2016р.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "БУДКОНТАКТ МВС" порушило договірні зобовязання в частині повної та своєчасної оплати поставленого Товару, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 342 401,09грн.

Відповідно до п.6.3 Договору, у випадку порушення встановлених цим Договором строків поставки Товару Постачальник сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від вартості Товару за кожен день прострочення. А також, у разі затримки оплати понад 15 днів, штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, щодо сплати штрафних санкцій, вважає їх частково невірними у звязку з допущенням арифметичних помилок, а тому судом самостійно здійснено перерахунок штрафних санкцій.

Таким чином, за розрахунком господарського суду Одеської області за неналежне виконання договірних зобовязань стягненню з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "БУДКОНТАКТ МВС" підлягає сума пені у розмірі 48393,72грн., розрахунок здійснено по 20.06.2017р. включно, в редакції позивача сума пені визначена в розмірі 43199,59грн. а тому суд не може вийти за рамки позовних вимог та стягненню підлягає сума пені в розрахунку позивача а саме 43199,59грн.

Нарахування 3% річних за несвоєчасну оплату товару, за розрахунком господарського суду Одеської області складає 5290,31грн. а тому суд не може вийти за рамки позовних вимог та стягненню підлягає сума в розрахунку позивача а саме 5196,12грн.

Розрахунок суми штрафу в розмірі 47440,11грн. суд вважає вірним, виконаним з дотриманням норм чинного законодавства, а тому дана сума коштів підлягає стягненню.

Що стосується розрахунку інфляційних втрат, за розрахунком господарського суду Одеської області по травень 2017р. підлягає стягненню сума в розмірі 25137,05.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз. 5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тієї ж позиції дотримується ВСУ у Постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі №6/433-42/183 та ВГСУ у Постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Інші наявні в матеріалах справи докази та пояснення позивача вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Державного підприємства Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів".

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 50, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "БУДКОНТАКТ МВС" (65017, м. Одеса, вул. Бруса, 26/2; код 30741489) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Одеський завод будівельних матеріалів" (54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 62-а; код 08029523) суму основного боргу у розмірі 342401,09 грн., пеню 43199,59грн. 3% річних 5196.12грн., інфляційні втрати 25137,05грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 6950,61грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 19.07.2017р.

Суддя О.Ю. Оборотова