ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2017 р.Справа № 922/1666/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Златко груп", м.Київ
до 1.ТОВ "ЮК Газ", м. Харків , 2.ТОВ "Вірекс енерджі", м.Харків
про звернення стягнення на предмет застави
за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 за дов. б/н від 28.04.17 року;

1-го відповідача: ОСОБА_3 за дов. б/н від 12.06.17р.;

2-го відповідача: ОСОБА_3 за дов. №69 від 12.06.17р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Златко Груп" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮК ГАЗ" (надалі-відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірекс Енерджі" (надалі - відповідач-2), в якому просить суд:

1)Звернути стягнення на заставне майно Відповідачів шляхом прийняття його у власність Позивачем.

Визнати за Позивачем - TOB «ЗЛАТКО ГРУП» (код в ) право

власності на заставне рухоме майно Відповідача 1 - TOB «ЮК ГАЗ» а саме:

- транспортний засіб марки MAN модель TGA 18.413, 2001 року випуску, ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-E, колір червоний, номер шасі (кузова, рамі WMAH05ZZZ2M334924, реєстраційний № АА13460Т, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ662174, дата першої реєстрації 07.03.2015 року, дата реєстрації 04.12.2015 рок.

- транспортний засіб марки SCANIA модель R380, 2007 року випуску, тип ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-E, колір білий, номер шасі (кузова, рами, YS2R4X4, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО127969, дата першої реєстрації 23.09.2015 року, дата реєстрації 10.05.2016 року;

-транспортний засіб марки SCANIA модель R420, 2006 року випуску, тип ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-E, колір червоний, номер шасі (кузова, рами, XLER4X9. реєстраційний № НОМЕР_2, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ828160, дата першої реєстрації 29.10.2015 року, дата реєстрації 12.02.2016 року;

- транспортний засіб марки BMW модель 750 LI, 2009 року випуску, тип ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) WBAKB81070CY53345, реєстраційний № НОМЕР_3,, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ662173, дата першої реєстрації 12.03.2009 року, дата реєстрації 04.12.2015 року;

- транспортний засіб марки LDS модель NG-A1, 2004 року випуску, тип НАПІВПРИЧІП Н/ПР-ЦИСТЕРНА-Е, колір білий, номер шасі (кузова, рами) SU9NG48004WBK1721, реєстраційний № НОМЕР_4, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО127970, дата першої реєстрації 22.04.2015 року, дата реєстрації 10.05.2016 року;),

2) Визнати за Позивачем - TOB «ЗЛАТКО ГРУП» (код в ) право власності на заставне рухоме майно Відповідача 2 - TOB «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ» а саме:

Транспортний засіб марки VPS модель CN50, 2005 року випуску, тип НАПІВПРИЧІП Н/ПР-ЦИСТЕРНА-Е, колір білий, номер шасі (кузова, рами) TN9VPSCN15RVP5033. реєстраційний № НОМЕР_5, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО105385, дата першої реєстрації 26.04.2016 року, дата реєстрації 26.04.2016 року;), яке є власністю майнового поручителя боржника - TOB «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ» (Відповідач 2) (код в ) та зазначене об'єктом застави у вказаному Договорі застави.

26.05.2017 р. ухвалою господарського суду Харківської області вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/1666/17 та призначено її до слухання у судовому засіданні на 14.06.2017 р.

13.06.2017 р. позивачем надані витребувані ухвалою суду документи, які були долучені судом до матеріалів справи(вх.№19517).

14.06.2017 р. ухвалою суду задоволена заява ТОВ "ЗЛАТКО ГРУП" про забезпечення позову (вх.№17922 від 30.05.2017 р.).

14.06.2017 ухвалою господарського суду розгляд справи було відкладено на 20.06.2017 р..

20.06.2017 р. представник відповідачів до суду надав письмовий відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2017 р. розгляд справи було відкладено на 05.07.2017 р..

Представник позивача у судовому засіданні 05.07.2017 позов підтримав, просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідачів у судовому засіданні 05.07.2017 р. проти позову заперечував, проте не заперечував обставин укладення Кредитного договору та розміру заборгованості. В той же час пояснив, що Відповідач - 1 не має можливості погашати кредит посилаючись на те, що основним видом діяльності Відповідача - 1 є торгівля та перевезення скрапленого газу, для чого використовуються спеціальні транспортні засоби які є предметом застави. Оскільки ухвалою слідчого судді київського районного суду м. Харкова від 16.09.2016 у справі №640/9461/16-к заставне майно арештовано і передано на відповідальне зберігання до органів національної поліції у Відповідача 1 не має можливості обслуговувати кредит. Також зазначив, що позовна заява відповідачами не отримана у звязку з чим звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів від УКРПОШТИ щодо надсилання поштових відправлень.

Відповідно до стаття 38 ГПК України, - сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Господарський суд може витребувати докази також до подання позову як запобіжний захід у порядку, встановленому статтями 43-1-43-10 цього Кодексу.

Господарський суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

У поданому до суду клопотанні (вх.№20112 від 20.06.2017 ) відповідачем-1 не вказано обставин, що перешкоджають наданню доказів щодо руху поштових відправлень. Відомості про рух поштових відправлень наявні у вільному доступі на офіційному сайті Укрпошти в мережі Інтернет, крім цього відповідно до заяви відповідача-1 про ознайомлення з матеріалами справи, відповідачу -1 було надано час для ознайомлення з матеріалами справи. Після ознайомлення з матеріалами справи відповідачем - 1 надано суду письмовий відзив на позовну заяву. За таких обставин суд відмовляє відповідачу -1 в задоволенні клопотання про витребування доказів від Укрпошти оскільки зазначене клопотання не відповідає вимогам статті 38 ГПК України.

У поданому відповідачем 1 до суду клопотанні про колегіальний розгляд справи(вх.№ 21810 від 05.07.2017 р.), суд відмовляє оскільки у клопотання не зазначено підстав для колегіального розгляду справи. Відповідно до ст. ст. 2-1, 4-6 ГПК України, справа не є складною і розглядається судом одноособово.

Окрім цього, представник Відповідачів у судовому засіданні заперечував щодо обраного позивачем способу захисту звернення стягнення на заставне майно шляхом набуття його у власність, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт відступлення права вимоги за укладеним Кредитним договором та договорами застави, заявив клопотання ( вх.№20113 від 20.06.2017 р.) про витребування доказів, - документів від ПАТ «ФІНЕКСБАНК», ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП», та приватного нотаріуса якими підтверджуються повноваження сторін під час укладання договору про відступлення права вимоги за договором кредиту та договорів про відступлення права вимоги за договорами застави.

Суд вважає належним відмовити відповідачу -1 в задоволенні клопотання (вх№20113 від 20.06.2017 р.) про витребування доказів від ПАТ «ФІНЕКСБАНК», ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП», та приватного нотаріуса, оскільки вказані договори не є предметом розгляду даного спору, договори дійсні та не оскаржені в судовому порядку. Договори про відступлення права вимоги за договорами застави посвідчено нотаріусом, дієздатність та правоздатність сторін перевірено нотаріусом під час укладання договорів про що є відповідний напис на кожному з договорів.

Також, представник відповідачів у судовому засіданні заперечував щодо правильності нарахування відсотків за договором кредиту у сумі - 202 927,05 ( Двісті дві тисячі девятсот двадцять сім гривень 05 коп.) але в обґрунтування своїх заперечень будь яких розрахунків не надав та розрахунки позивача не спростував. Позивачем на підтвердження суми боргу та нарахованих відсотків надано суду виписки з ПАТ «ФІНЕКСБАНК» рух коштів по особовим рахункам, довідку щодо нарахування відсотків. Крім цього зазначив, що вартість заставного майна значно перевищує суму заборгованості на підтвердження чого надав до суду висновок про вартість майна від 04.12. 2015 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що року між ПАТ «ФІНЕКСБАНК» та відповідачем-1 був укладений Кредитний договір №К/164-0000 від 07.12.2015 року, за умовами якого відповідачу -1 були надані грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок. Строк користування кредитною лінією був встановлений з "07" грудня 2015 року по "06" грудня 2016 року (включно). Розмір плати за користування кредитною лінією у вигляді відсотків становила 27% річних. Кредитна лінія надавалась для - Поповнення обігових коштів Позичальника для здійснення ним фінансово-господарської діяльності. В подальшому на підставі Додаткової угоди №1 від 03.03.2016 року до Кредитного договору №К/164-0000 від 07.12.2015 року, було збільшено розмір кредитної лінії з 1 000 000 (одного мільйона ) гривень 00 копійок до 3 000 000 (трьох мільйонів) гривень 00 копійок.

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком був укладений Договір застави від 07.12.2015 року який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та внесеного в реєстр за № 4394. За умовами цього Договору застави від 07.12.2015 року, Відповідач 1 - ТОВ «ЮК ГАЗ» як на забезпечення виконання умов Кредитного договору №К/164-0000 від 07.12.2015 року, передав в заставу ПАТ «ФІНЕКСБАНК» належні Відповідачу 1 - ТОВ «ЮК ГАЗ» транспортні засоби у кількості 5 одиниць.

Крім цього в якості забезпечення виконань зазначеного Кредитного договору №К/164-0000, між ПАТ «ФІНЕКСБАНК» та ТОВ «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ» був укладений Договір застави який посвідчений 28.04.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та внесеного в реєстр за № 920. За умовами цього договору застави Відповідач-2:- ТОВ «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ» в забезпечення виконання Позичальником - ТОВ «ЮК ГАЗ» зобовязання по поверненню Заставодержателю - ПАТ «ФІНЕКСБАНК», суми кредиту та відсотків за Кредитним договором №К/164-0000 від 07.12.2015 року, надав в заставу ПАТ «ФІНЕКСБАНК», - Транспортний засіб марки VPS модель CN50, 2005 року випуску, тип НАПІВПРИЧІП Н/ПР-ЦИСТЕРНА-Е, колір білий, номер шасі (кузова, рами) TN9VPSCN15RVP5033, реєстраційний № НОМЕР_5, який належить Відповідачу-2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО105385, дата першої реєстрації 26.04.2016 року, дата реєстрації 26.04.2016 року;

Таким чином ТОВ «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ» виступив в якості Заставодавця за борговими зобовязаннями Позичальника - ТОВ «ЮК ГАЗ» перед Кредитором - ПАТ «ФІНЕКСБАНК».

В подальшому на підставі Договору про внесення змін та доповнень від 12.01.2017 року до Кредитного договору №К/164-0000 від 07.12.2015 року, було змінено строки сплати нарахованих відсотків за користування кредитною лінією, нарахованих за період з 01.12.2016 року по 31.03.2017, а саме зазначені проценти за користування кредитною лінією, підлягали сплаті Позичальником (ТОВ «ЮК ГАЗ») не пізніше 15.04.2017 року.

В зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором станом на 18.04.2017 року утворилася заборгованість у сумі 2 192 027,05 грн. ( Два мільйони сто девяносто дві тисячі двадцять сім гривень 05 коп.), з яких:

- основний борг (прострочений) - 1 989 100,00 грн. ( ОСОБА_3 мільйон девятсот вісімдесят девять тисяч сто гривень 00 коп.)

- заборгованість по нарахованих відсотках 202 927,05 ( Двісті дві тисячі девятсот двадцять сім гривень 05 коп.).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до пункту 1.7. кредитного договору №К/164-0000 від 07.12.2015 року Сторони досягли взаємної згоди про те, шо, у випадку прострочення термінів платежів, встановлених п.4.3 і розділом .5 цього Договору, Позичальник (ТОВ «ЮК ГАЗ») надає Банку (ПАТ «ФІНЕКСБАНК») право без укладання будь-якої додаткової угоди до цього Договору надавати права та обовязки за цим Договором третім особам, у тому числі шляхом передачі Банком майнових прав за цим Договором у забезпечення виконання власних зобовязань перед третіми особами, шляхом відступлення Банком (ПАТ «ФІНЕКСБАНК») права вимоги за цим Договором третім особам, та відповідно інформацію шодо здійснення операцій між Банком та Позичальником за цим Договором.

Судом встановлено, що, 18 квітня 2017 року між ПАТ «ФІНЕКСБАНК» та Позивачем - ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» було укладено Договір про відступлення права вимоги №К/1 64-0000/5/ВПВ від 18.04.2017 року, за яким ПАТ «ФІНЕКСБАНК» відступило на користь ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» (Новий кредитор) належне ПАТ «ФІНЕКСБАНК» право вимоги до позичальника/боржника ТОВ «ЮК ГАЗ» за Кредитним договором № КУ164-0000 від 07.12.2015 року (зі змінами та доповненнями).

Крім того 18 квітня 2017 року між ПАТ «ФІНЕКСБАНК» та ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» (Позивач) було складено та підписано ОСОБА_6 прийому-передачі Права вимоги за вказаним вище Договором про відступлення права вимоги № К/164-0000/5/ВІІВ від 18.04.2017 року . ОСОБА_6 прийому-передачі від 18 квітня 2017 року між ПАТ «ФІНЕКСБАНК» та ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП», право вимоги за договором становить суму 2 192 027,05 грн. ( Два мільйони сто девяносто дві тисячі двадцять сім гривень 05 коп.), з яких

- основний борг (прострочений) - 1 989 100,00 грн. ( ОСОБА_3 мільйон девятсот вісімдесят девять тисяч сто гривень 00 коп.)

- заборгованість по нарахованих відсотках 202 927,05 ( Двісті дві тисячі девятсот двадцять сім гривень 05 коп.).

Зазначена сума заборгованості також підтверджується довідкою ПАТ «ФІНЕКСБАНК» від 18.04.2017 року № 296/1/09.1.

ОСОБА_6 ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, за умовами Договору до позивача перейшло право вимоги за укладеним між ПАТ «ФІНЕКСБАНК» та відповідачем, договором кредиту.

Крім цього судом встановлено, що між ПАТ «ФІНЕКСБАНК» та позивачем - ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» 18 квітня 2017 року було укладено договори про відступлення прав вимоги за договорами застави, які забезпечують виконання зобовязань ТОВ «ЮК ГАЗ» за Кредитним договором №К/164-0000 від 07.12.2015 року а саме:

- Договір від 18.04.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1502, про відступлення № 1 прав вимоги за Договором застави, посвідченим 07.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та внесеного в реєстр за № 4394, за умовами якого Відповідач 1 - ТОВ «ЮК ГАЗ» як на забезпечення виконання умов Кредитного договору №К/164-0000 від 07.12.2015 року, передав в заставу транспортні засоби у кількості 5 одиниць, а саме: - транспортний засіб марки MAN модель TGA 18.413, 2001 року випуску, ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, колір червоний, номер шасі (кузова, рамі WMAH05ZZZ2M334924, реєстраційний № АА13460Т, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ662174, дата першої реєстрації 07.03.2015 року, дата реєстрації 04.12.2015 року ; - транспортний засіб марки SCANIA модель R380, 2007 року випуску, тип ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, колір білий, номер шасі (кузова, рами, YS2R4X4, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО127969, дата першої реєстрації 23.09.2015 року, дата реєстрації 10.05.2016 року; - транспортний засіб марки SCANIA модель R420, 2006 року випуску, тип ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, колір червоний, номер шасі (кузова, рами, XLER4X9, реєстраційний № AX0793EК, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ828160, дата першої реєстрації 29.10.2015 року, дата реєстрації 12.02.2016 року; - транспортний засіб марки BMW модель 750 LI, 2009 року випуску, тип ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) WBAKB81070CY53345, реєстраційний № НОМЕР_3,, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ662173, дата першої реєстрації 12.03.2009 року, дата реєстрації 04.12.2015 року; - транспортний засіб марки LDS модель NG-A1, 2004 року випуску, тип НАПІВПРИЧІП Н/ПР-ЦИСТЕРНА-Е, колір білий, номер шасі (кузова, рами) SU9NG48004WBK1721, реєстраційний № НОМЕР_4, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО127970, дата першої реєстрації 22.04.2015 року, дата реєстрації 10.05.2016 року;

- Договір від 18.04.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 18.04.2017 року та зареєстрований в Реєстрі за № 1503, про відступлення №1 прав вимоги за Договором застави посвідченим 28.04.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та внесеного в реєстр за № 920, за яким ТОВ «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ» (Відповідач 2) передав в заставу транспортний засіб марки VPS модель CN50, 2005 року випуску, тип НАПІВПРИЧІП Н/ПР-ЦИСТЕРНА-Е, колір білий, номер шасі (кузова, рами) TN9VPSCN15RVP5033, реєстраційний № НОМЕР_5, який належить ТОВ «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ» на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО105385, дата першої реєстрації 26.04.2016 року, дата реєстрації 26.04.2016 року та зазначене обєктом застави у вказаному Договорі.

- Договір № 3 від 18.04.2017 року про відступлення прав вимоги за Договором застави № Б/Н від 07.12.2015 року, за яким ПАТ «ФІНЕКСБАНК» 18.04.2017 року відступило на користь ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» належні ПАТ «ФІНЕКСБАНК» права вимоги за Договору застави № Б/Н від 07.12.2015 року для звернення стягнення, у разі невиконання, боржником зобовязань по Кредитному договору № К/164-0000 від 07.12.2015 року (зі змінами та доповненнями), на заставлене майно (Компресор Blacmer LB361LU, інвентарний номер 00015), що є власністю Боржника /Заставодавця/ та зазначене обєктом застави у вказаному Договорі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, та не заперечується представником відповідачів, що умови договору кредиту відповідач - 1 не виконує, кредит не погашає, в звязку з чим утворилася заборгованість.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Частиною 1 ст. 5 ГПК України встановлено, що сторони застосовують заходи досудового врегулювання господарського спору за домовленістю між собою.

Відповідно до ч.1 ст. 222 ГПК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Частиною 2 ст. 6 ГПК України, передбачено, що підприємства та організації, чиї права і законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав та інтересів звертаються до нього з письмовою претензією.

Відповідно до зазначених приписів ГПК України Позивачем, на адресу Відповідача - 1 було направлено письмову претензію від 27.04.2017 р. вих. № 1-2704 з вимогою сплати заборгованості за кредитним договором у сумі 2 192 027,05 грн.

Статтею 7 ГПК України встановлено порядок і строки розгляду претензії, зокрема частиною 1 цієї ж статті передбачено, що претензія розглядається в десятиденний строк з дня її одержання.

Відповідачем - 1, у відповіді від 25.05.2017 р. № 15 на претензію позивача, зазначається про те, що у межах досудового слідства у кримінальному провадженні № 0011359 від 18.12.2015 року, органами Національної поліції в Харківській області було вилучено а далі був накладений арешт на майно що належить Відповідачу 1 та є предметом застави. Також у відповіді на претензію зазнається що ці обставини позбавляють відповідача -1 сплачувати суму основного зобовязання та нараховані відсотки.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

ОСОБА_6 зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

ОСОБА_6 з ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Також позивачем на адресу Відповідача -2 було направлено письмову претензію від 27.04.2017 року вих.. № 2-2804 з вимогою погасити замість ТОВ «ЮК ГАЗ», заборгованість по сплаті основного боргу, та процентів за Кредитним договором №К/164-0000 від 07.12.2015 року (з урахуванням змін та доповнень), на користь ТОВ «ОСОБА_7.» у сумі 2 192 027,05 грн.

Відповідачем - 2, у відповіді від 25.05.2017 № 67 на претензію Позивача, зазначається, що Відповідач -2, (ТОВ «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ») виступив в якості майнового поручителя за борговими зобовязаннями Відповідача -1, та надав у заставу Заставодержателю рухоме майно (транспортний засіб 1 од. ). Також у відповіді на претензію зазначає що за умовами договору застави передбачається можливість для звернення стягнення на майно ТОВ «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ». Також пропонує позивачу першочергово звернутись до Відповідача 1 для повернення коштів за договором кредиту.

Ст. 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Невиконання вимог Позивача по сплаті основного боргу, та процентів за Кредитним договором Відповідачами у порядку досудового врегулювання спору, спонукало Позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права та законного інтересу, шляхом звернення стягнення на заставне майно.

Відповідно до пункту 13.4 Договору застави від 07.12.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та внесеного в реєстр за № 4394, Заставодержатель (на цей час таким є позивач) має право, у разі невиконання Заставодавцем (ТОВ «ЮК ГАЗ») відповідачем 1, умов Основного зобовязання (Кредитного договору №К/164-0000 від 07.12.2015 року, з урахуванням змін та доповнень), звернути стягнення на Предмет застави і задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги у повному обсязі на момент фактичного задоволення таких вимог, включаючи суми кредиту, процентів за користування ним, неустойки та інших платежів і санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобовязання, а також відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги.

Відповідно до пункту 14 цього ж Договору застави, заставодержатель набуває права звернути стягнення на Предмет застави: - Якщо на день, визначений Основним зобовязанням, Заставодавець не поверне Заставодержателю кредит у повному обсязі та/або не сплатить проценти за користування кредитом, та/або не сплатить неустойку та/або іншу заборгованість, платежі й санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобовязання, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобовязання (основного боргу та процентів за ним), в інших випадках, передбачених цим Договором.

Пунктом 13.5. зазначеного договору застави, Заставодержателю надано право обирати порядок звернення стягнення на Предмет застави.

Пунктом 15 цього ж договору застави передбачено, що звернення стягнення на Предмет застави може відбуватися будь-яким із наступних способів на вибір Заставодержателя, але не виключно: - на підставі рішення суду; - на підставі виконавчого напису нотаріуса, - на підставі ОСОБА_6 про звернення стягнення на Предмет застави.

Пунктом 16.3 договору застави встановлений один із таких способів звернення стягнення на Предмет застави а сааме: - шляхом прийняття Заставодержателем у порядку, передбаченому цим підпунктом цього Договору, Предмету застави у власність за ціною в розмірі фактичної заборгованості Заставодавця перед Заставодержателем за Основним зобовязанням на момент (день) переходу права власності на Предмет застави (надалі за текстом - ціна боргу) для погашення заборгованості Заставодавця за Основним зобовязанням.

На підставі цього пункту договору Заставодержатель позивач ТОВ «ОСОБА_7.», має право прийняти у власність заставне майно за договором застави від 07.12.2015 року (з змінами та доповненнями до нього) за ціною в розмірі фактичної заборгованості Заставодавця - ТОВ «ЮК ГАЗ» перед Заставодержателем - ТОВ «ОСОБА_7.» за Основним зобовязанням а саме Кредитним договором №К/164-0000 від 07.12.2015 року (з урахуванням змін та доповнень до нього), на момент (день) переходу права власності на Предмет застави для погашення заборгованості Заставодавця - ТОВ «ЮК ГАЗ» за Основним зобовязанням.

Також пунктом 16.3 Договору застави від 28.04.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та внесеного в реєстр за № 920, (заставодавець відповідач - 2) також встановлений один із способів звернення стягнення на предмет застави а саме, - шляхом прийняття Заставодержателем у порядку, передбаченому цим підпунктом цього Договору, Предмету застави у власність за ціною в розмірі фактичної заборгованості Заставодавця перед Заставодержателем за Основним зобовязанням на момент (день) переходу права власності на Предмет застави (надалі за текстом - ціна боргу) для погашення заборгованості Заставодавця за Основним зобовязанням.

На підставі цього пункту договору Заставодержатель позивач ТОВ «ОСОБА_7.», має право прийняти у власність заставне майно Відповідача 2 за договором застави від 28.04.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та внесеного в реєстр за № 920.

Представник Відповідачів у судовому засіданні даних обставин не спростовував.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

З точки зору частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, заставодержатель, має право захистити свої майнові права звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави шляхом прийняття його у власність.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» - за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Договорами застави від 07.12.2015 року та від 28.04.2016 передбачено право заставодержателя обирати порядок звернення стягнення на предмет застави. (пункти 13, 14,15,16 договорів)

За своїм вибором, відповідно до п.16.3 Договору застави від 07.12.2015 року та п. 16.3 Договору застави від 28.04.2016 заставодержатель звертає стягнення на предмет застави шляхом прийняття його у власність за ціною боргу. Розмір фактичної заборгованості Позичальника перед Заставодержателем за Основним зобовязанням становить суму 2 192 027,05 грн. ( Два мільйони сто девяносто дві тисячі двадцять сім гривень 05 коп.) - є ціною боргу.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти стягнення на предмет застави шляхом прийняття його у власність за ціною боргу, посилаючись на те, що вартість заставного майна значно перевищує суму заборгованості (ціну боргу). На підтвердження своїх заперечень представником відповідачів наданий звіт про вартість предметів застави від 2015 року.

Представник Позивача в судовому засіданні надав пояснення з цього питання та зазначив, що Звіт про вартість предметів застави виконаний у 2015 році і відповідно вартість заставного майна визначена станом на 2015 року. Тобто з моменту проведення оцінки заставного майна (транспортних засобів) минуло понад два роки і висновки звітів про вартість майна втратили свою актуальність. Крім цього зазначив, що згідно пункту 16.3 Договорів застави заставодержатель звертає стягнення на предмет застави шляхом прийняття його у власність за ціною боргу і даному випадку умови договорів застави не передбачають необхідності здійснення оцінки заставного майна з метою визначення його ринкової вартості. Також зазначив що балансова вартість майна про яку зазначено в додатках до договорів застави є значно меншою ніж сума заборгованості.

Оцінюючи доводи сторін з цього питання суд зазначає наступне:

Постановою Кабінету міністрі України від 21 серпня 2014 р. № 358 «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» зокрема підпунктом 2, п. 1 передбачено наступне: - інформація із звіту про оцінку майна, звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок (далі - звіт про оцінку), що складений для цілей оподаткування, вноситься безперешкодно та безоплатно до єдиної бази даних звітів про оцінку. Зазначена інформація складається за встановленою Фондом державного майна формою та є додатком до звіту. Строк дії звіту про оцінку, що становить не більш як шість місяців з дати оцінки, зазначається в такому звіті.

Спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (із змінами та доповненнями) (Надалі Методика) зокрема п. 7.1 розділу VII. Визначення вартості КТЗ передбачено: - Ринкова вартість КТЗ (колісного транспортного засобу) ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон'юнктури ринку регіону. ОСОБА_6 з принципами зміни вартості, попиту та пропозиції значення ринкової вартості є змінною за фактором часу величиною, яка залежить від коливань ринкових цін на КТЗ та його складники.

ОСОБА_6 п. 7.2. Методики, - Основним підходом, який використовується для оцінки КТЗ, є порівняльний підхід. ОСОБА_6 з ним визначення вартості КТЗ на території України проводиться на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозиції до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках. Зазначені ціни є статистично усередненими ціновими даними КТЗ, які були відчужені в Україні згідно з умовами, що відповідають змісту і поняттю "ринкова вартість".

Для визначення вартості використовуються статистично усереднені цінові дані автомобіля, які базуються на даних відкритого ринку автомобілів і зібрані в довідниках, до яких пред'являються вимоги науковості, об'єктивності, об'ємності інформації. Такими довідниками на Україні є «Бюлетень автотоварознавця», який видається «Інформаційно-обчислювальним центром Союзу експертів України» та «УКРАВТО» корпорацією «УКРАВТО», які є періодичними виданнями, що дозволяють визначити ринкову вартість транспортних засобів згідно з Методикою.

Враховуючи, що надані представником Відповідачів звіти про вартість заставного майна виконані у 2015 році суд критично ставиться до актуальності їх висновків щодо ринкової вартості заставного майна на час розгляду справи.

Інших доказів в обґрунтування доводів про те що вартість заставного майна перевищує суму боргу Відповідачами не надано.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів представника Відповідачів про те що ринкова вартість заставного майна перевищує суму боргу.

Представник відповідачів у судовому засіданні не заперечував отримання Відповідачами претензій від Позивача, та надав суду відзиви Відповідачів на претензії Позивача.

Крім цього представник Відповідачів надав суду Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від … 2016 року якою накладений арешт на заставне майно, . Відповідно до цього судового рішення на заставне майно накладений арешт, заставне майно вилучене та передано на зберігання до органів національної поліції у Харківської області. При цьому представник Відповідача у судовому засіданні посилається на арешт та вилучення заставного майна як на обставини що роблять неможливим виконання зобовязань за договором кредиту.

Інших доказів що підтверджують та обґрунтовують наявність у Відповідача 1 підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Кредитного договору або Договору застави. Відповідачем-1 до матеріалів не надано.

Представник Позивача у судовому засіданні пояснив що вилучення та арешт заставного майна Позбавляють позивача задовольнити свої вимоги щодо звернення стягнення на заставне майно шляхом прийняття його у власність у позасудовому порядку. Зазначив що неможливо застосувати передбачений договорами застави позасудовий порядок звернення стягнення на заставне майно шляхом прийняття його у власність Заставодержателя, оскільки набуття транспортних засобів у власність передбачає проведення державної реєстрації транспортних засобів за Заставодавцем, а це здійснити неможливо у звязку з арештом заставного майна і відсутністю добровільних намірів Відповідачів на застосування таких позасудових процедур як набуття права власності Заставодавцем на заставне майно.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

З точки зору частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, Заставодержатель, має право захистити свої майнові права звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави шляхом прийняття його у власність.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 зазначив, що кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Відповідно до Статті 19 Закону України «Про заставу» - за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Статтею 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

Тотожні за своїм змістом норми закріплені у Законі України від 18.11.2003 № 1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (ст.ст. 21-24).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», - До забезпечувальних обтяжень належать: - 1) застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору;

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», - за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення, і включає сплату основної суми боргу та сплату нарахованих процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо предметом забезпечувального обтяження є два або більше об'єктів, обтяжувач отримує задоволення за рахунок такої їх кількості, яка достатня для повного задоволення забезпеченої обтяженням вимоги. У цьому разі обтяжувач самостійно визначає рухоме майно, на яке звертається стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,- Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,- Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Відповідно до ст.4 ГПК України, - господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.33 ГПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

В розумінні ст.32-43 ГПК України, Відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які спростовують вимоги позивача. Наданий представником відповідачів письмовий відзив на позов, документи та пояснення, надані у судовому засіданні, не спростовують вимог позивача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно ст. 23 ГПК України, - Позов може бути подано кількома позивачами чи до кількох відповідачів. Кожний з позивачів або відповідачів щодо іншої сторони виступає в судовому процесі самостійно.

Відповідно ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони.

У даному спорі Відповідач -2 є Заставодавцем, та відповідає за зобовязаннями позичальника Відповідача 1 виключно в межах встановлених договором застави від 28.04.2016 року. ОСОБА_6 п. 3 договору застави Сторони цього договору домовились, що застава, передбачена умовами цього договору розповсюджується на будь яке збільшення Основного зобовязання, або відсотків за Основним зобовязанням. Цим договором застави забезпечується виконання Позичальником (Відповідачем -1) Основного зобовязання по поверненню Заставодержателю суми кредиту, сплати відсотків за користування ним, неустойки, іншої заборгованості, платежів і санкцій, що передбачені та/або випливають з Основного зобовязання та / або цього Договору.

Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно ст. 23 ГПК України позов може бути подано кількома позивачами чи до кількох відповідачів. Кожний з позивачів або відповідачів щодо іншої сторони виступає в судовому процесі самостійно.

Відповідно до ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони.

Відповідно до п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013р. якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

У зв'язку з тим, що пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну.

За таких обставин судовий збір сплачений Позивачем у розмірі 32880,42 грн., слід покласти на Відповідача -1 у сумі 16440,21 грн., на Відповідача 2 у сумі 16440,21 грн.

Керуючись ст. ст. 15,16, 525, 553, 554, 589, 590, ч.1 611, ЦК України, ст.ст. 19,20 Закону України «Про заставу» ст. ст. 21-24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, ст.ст. 32-43, ст. 49 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Звернути стягнення на заставне майно Відповідачів шляхом прийняття його у власність Позивачем.

Визнати за ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» (04071, м.Київ, вулиця Набережно-Лугова, буд.3, код в ) право власності на заставне рухоме майно ТОВ «ЮК ГАЗ» (61060, м.Харків, проспект Московський, буд.142, код в ) а саме:

-транспортний засіб марки MAN модель TGA 18.413, 2001 року випуску, ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, колір червоний, номер шасі (кузова, рамі WMAH05ZZZ2M334924, реєстраційний № АА13460Т, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ662174, дата першої реєстрації 07.03.2015 року, дата реєстрації 04.12.2015 року;

-транспортний засіб марки SCANIA модель R380, 2007 року випуску, тип ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, колір білий, номер шасі (кузова, рами, YS2R4X4, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО127969, дата першої реєстрації 23.09.2015 року, дата реєстрації 10.05.2016 року;

-транспортний засіб марки SCANIA модель R420, 2006 року випуску, тип ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, колір червоний, номер шасі (кузова, рами, XLER4X9, реєстраційний № AX0793EК, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ828160, дата першої реєстрації 29.10.2015 року, дата реєстрації 12.02.2016 року;

-транспортний засіб марки BMW модель 750 LI, 2009 року випуску, тип ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) WBAKB81070CY53345, реєстраційний № НОМЕР_3, , який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ662173, дата першої реєстрації 12.03.2009 року, дата реєстрації 04.12.2015 року;

-транспортний засіб марки LDS модель NG-A1, 2004 року випуску, тип НАПІВПРИЧІП Н/ПР-ЦИСТЕРНА-Е, колір білий, номер шасі (кузова, рами) SU9NG48004WBK1721, реєстраційний № НОМЕР_4, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО127970, дата першої реєстрації 22.04.2015 року, дата реєстрації 10.05.2016 року;).

Визнати за ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» (04071, м.Київ, вулиця Набережно-Лугова, буд.3, код в ) право власності на заставне рухоме майно ТОВ «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ» (61060, м.Харків, проспект Московський, буд.142, код в ) а саме:

-транспортний засіб марки VPS модель CN50, 2005 року випуску, тип НАПІВПРИЧІП Н/ПР-ЦИСТЕРНА-Е, колір білий, номер шасі (кузова, рами) TN9VPSCN15RVP5033, реєстраційний № НОМЕР_5, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО105385, дата першої реєстрації 26.04.2016 року, дата реєстрації 26.04.2016 року).

Стягнути з ТОВ «ЮК ГАЗ» (61060, м.Харків, проспект Московський, буд.142, код в ), на користь ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» (04071, м.Київ, вулиця Набережно-Лугова, буд.3, код в ) 16440 грн. 21 коп. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ТОВ «ВІРЕКС ЕНЕРДЖІ» (61060, м.Харків, проспект Московський, буд.142, код в ) на користь ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» (04071, м.Київ, вулиця Набережно-Лугова, буд.3, код в ) 16440 грн.21 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_1