ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 р. Справа № 918/460/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Злазненської сільської ради Костопільського районну Рівненської області

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про повернення приміщення площею 54 кв.м

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Бабич Т.В. (посв. від 10.11.2015 р.);

Від відповідача: ОСОБА_4 (паспорт);

Від прокуратури: Марщівська О.П. (посв. № 019161 від 30.07.2013 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Здолбунівської місцевої прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Злазненської сільської ради Костопільського районну Рівненської області (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) про повернення приміщення площею 54 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилався на те, що укладений договір оренди нежитлового приміщення № б/н від 19 лютого 2014 року, суперечить нормам Цивільного кодексу України а також Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Ухвалою господарського суду від 03 липня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/460/17, справу призначено до розгляду на 11 липня 2017 року.

Ухвалою господарського суду від 11 липня 2017 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 18 липня 2017 року у зв`язку із неявкою позивача та відповідача.

В судовому засіданні 18 липня 2017 року представники прокуратури та позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні 18 липня 2017 року відповідач позовні вимоги заперечив. Враховуючи те, що матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника Відповідача , за наявними у справі матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18 липня 2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Злазненська сільська рада в особі сільського голови Бабич Т.В. та Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 уклали договір оренди нежитлового приміщення № б/н від 19 лютого 2014 року (далі - Договір).

Згідно договору орендодавець надає, а орендар приймає в оренду старе приміщення сільської ради, розташоване за адресою АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі Злазненської сільської ради Загальна площа об'єкта 54 кв.м.

Пунктом 2 Договору встановлено умови передачі та повернення орендованого майна, а саме орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договору, але не раніше дати підписання цього договору та акта приймання-передачі майна. Майно вважається переданим чи поверненим коли сторони підписали акт приймання-передачі.

Згідно п. 3.2. Договору орендна плата становить 136 грн. 00 коп. в місяць та зараховується на рахунок орендодавця.

Відповідно до п. 8.1. Договору, строк оренди становить 60 місяців з моменту передачі об'єкта орендарю по акту прийому-передачі..

19 лютого 2014 року на підставі акту приймання-передачі нежитлове приміщення передано відповідачу (копія акту приймання-передачі наявна в матеріалах справи).

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Судом встановлено, що територіальна громада Злазненської сільської ради Костопільського району Рівненської області є первинним суб'єктом органу місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень, яка діє як суб'єкт права власності.

З огляду на те, що територіальна громада с. Злазне в особі Злазненської сільської ради є власником приміщення старої сільської ради, а також те, що органом місцевого самоврядування не вжито жодних заходів з метою усунення порушення, то прокуратурою визначено територіальну громаду Злазненської сільської ради Костопільського району Рівненської області як позивача у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положеннями ч. 6 ст. 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 793 ЦК України визначено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі (ч. 1). Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 2).

За нормами ст. 794 ЦК України, право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з п. 8.1. Договір укладено строком на п'ять років (60 місяців з моменту передачі об'єкта орендарю).

У порушення вказаних вимог даний Договір, укладений строком на п'ять років, нотаріально не посвідчено і не здійснено його державну реєстрацію.

Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Частиною 1 статті 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Крім того, всупереч ст.ст. 10, 1 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" оцінку майна не проведено, орендарем не здійснено страхування орендованого майна, що підтверджується інформацією Злазненської сільської ради від 25 травня 2017 року № 331/02-12.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 вартість майна є однією з істотних умов договору, оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. Оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Методики оцінки об'єктів оренди затвердженої постановою КМУ від 10.08.1995 за №629 проводиться оцінка майна державних підприємств, установ та організацій, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності , що передається в оренду, зокрема, нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) та іншого окремого індивідуально визначеного майна підприємств (машин, устаткування, інших облікових одиниць основних засобів, нематеріальних активів та інших цінностей, що виділяються у самостійний об'єкт оренди згідно із законодавством).

Оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати. Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому (п.2 Методики).

Статтею 12 вищевказаного Закону передбачено, що договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Однак, за інформацією сільської ради, оцінку майна перед укладенням Договору не здійснено.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Рішенням суду не може бути зобов'язано сторони здійснити державну реєстрацію правочину, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства - свободі договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК). Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави).

Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно з ч. 1 ст.1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

З сукупного аналізу норм діючого законодавства, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора та позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати внаслідок їх неправильних дій - доведення спору до господарського суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 32 - 34, 43, 44, 49, 81-1, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1 Позов задоволити.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) повернути приміщення старої загальною площею54 кв.м., розташоване за адресою: вул. Соборна, 13, с. Злазне, Костопільского р-н., Рівненської обл., Злазненській сільській раді Костопільского району Рівненської області шляхом підписання акта прийому-передачі.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь прокуратури Рівненської області (33028, місто Рівне, вулиця 16 Липня, будинок 52, р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, Банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації - 2800) 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 19 липня 2017 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - прокуратурі рекомендованим (35705, м. Здолбунів, вул. Княгині Ольги, 36);

3 - позивачу рекомендованим (35040, с. Злазне, вул. Жовтнева, 8);

4 - відповідачу рекомендованим (АДРЕСА_2).