ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 липня 2017 р. Справа № 902/73/17

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючого судді - Матвійчука Василя Васильовича, суддів: Білоуса Володимира Володимировича, Банасько Олександра Олександровича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - Підприємство «АВІС»

(вул. Пирогова, б. 150, м. Вінниця, 21037)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЕНЕРГІЯ»

(Хмельницьке шосе, б. 23, м. Вінниця, 21000)

про стягнення 2 564 359,42 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.

представників сторін:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 04.01.2017р.;

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 16.01.2017р.;

ОСОБА_3 за довіреністю №10 від 07.04.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю - Підприємство «АВІС» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ЕНЕРГІЯ» коштів в сумі 2 564 359,42 грн., з яких: 2 345 804,96 грн. штраф за не поставку соняшника, 218 554,46 грн. штраф за безпідставне використання посівного матеріалу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-42 від 24.02.2015р. в частині поставки соняшника, вирощеного з посівного матеріалу, поставленого позивачем.

Ухвалою суду від 16.01.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/73/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 01.02.2017 р. та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

26.01.2017р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач заперечує проти позову, з наступних підстав. Всупереч умовам Договору, зокрема п. 1.1.3. Позивач не розрахувався за поставлений соняшник вчасно і в повному обсязі, через що Відповідач припинив подальші поставки відповідного товару для позивача. Вважає, що Позивач грубо порушив умови договору, щодо оплати соняшника, тому Відповідач мав право зупинити виконання своїх зобовязань по поставці відповідного товару. Відтак, на його думку, вимоги Позивача щодо сплати штрафу за не поставку соняшника і штрафу за безпідставне використання посівного матеріалу є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Закону. Окрім того, Відповідач звертає увагу на ту обставину, що вимога позивача про сплату штрафу була отримана відповідачем 23.12.2016р.. При цьому, Позивач, не чекаючи ні семи банківських днів, які згідно п.п. 7.5., 7.6. договору надані для добровільної оплати штрафу Відповідачем з моменту отримання вимоги, а також не чекаючи і 10 днів, протягом яких Відповідач мав надати відповідь Позивачу на його вимогу, уже 28.12.2016р. , тобто через 5 календарних днів направив на адресу Відповідача позовну заяву про стягнення штрафу. (а.с.40-44)

Ухвалою суду від 01.02.2017р., за клопотанням представників сторін продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 14.03.2017р.

13.03.2017р. до суду надійшли письмові пояснення № 215 від 10.03.2017р. за підписом представника Позивача за довіреністю ОСОБА_1, в яких наведено заперечення на доводи Відповідача, та зокрема наголошено, що першим було зобовязання Позивача поставити Відповідачу посівний матеріал, що і було виконано належним чином. Другим за чергою було зобовязання Відповідача до 01.10.2015р. розрахуватися за отриманий посівний матеріал, що не було останнім виконано вчасно, а лише зі спливом 614 днів. Однак, незважаючи на істотне порушення саме Відповідачем умов договору, Позивач частково розрахувався за отриманий соняшник, але у звязку із значною заборгованістю саме Відповідача й наявністю очевидних підстав вважати, що Відповідач не виконає свого обовязку у встановлений строк, або виконає його в неповному обсязі, Позивач зупинив виконання свого зобовязання.

Зазначає, що посилання Відповідача на ч. 6 ст. 193 Господарського кодексу України, за приписами якої зобовязана сторона має право відмовитися від виконання зобовязання у разі неналежного виконання другою стороною обовязків, що є необхідною умовою виконання, є помилковим, оскільки виходячи зі змісту договору, необхідною умовою виконання Відповідачем свого зобовязання з поставки соняшника є поставка Позивачем посівного матеріалу для його засівання й вирощення соняшника, а не наявність заборгованості за вже поставлений соняшник. (а.с.162-167)

При розгляді справи 14.03.2017р. судом оголошено перерву до 27.03.2017р. з метою надання сторонами додаткових пояснень.

27.03.2017р. до суду надійшли додаткові пояснення за підписом представника Відповідача за довіреністю ОСОБА_2, де останній зазначає, що Позивачем не дотримано порядку досудового врегулювання спору, оскільки вимога про сплату штрафу надійшла до відповідача 23.12.2016р., а 28.12.2016р. вже Позивачем направлено позовну заяву. Наголошує, що саме зі сторони Позивача було допущено порушення виконання зобовязання щодо вчасного розрахунку за поставлений соняшник, що на думку Відповідача, є підставою для зупинення виконання свого зобовязання. Зазначає, що після укладення 01.11.2016р. між сторонами угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог є всі підстави стверджувати, що умови договору про терміни поставки соняшника, а саме: до 01.01.2016р. та до 01.05.2016р. фактично втратили своє юридичне значення. Інший же термін поставки соняшника, після підписання вказаної угоди, сторони не визначили.

Окрім того Відповідач, посилаючись на Державне статистичне спостереження (підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 1 грудня 2015 року) ТОВ «Компанія Енергія» стверджує, що Позивачем неправомірно нараховано штрафні санкції із розрахунку 25ц (2,5т) за 1 гектар. (а.с.181-185)

В судовому засіданні 27.03.2017р. судом оголошено перерву до 28.03.2017р.

Відповідно до протоколу керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 28.03.2017 р. за заявою судді Матвійчука В.В. сформовано колегію для розгляду даної справи у складі головуючого судді Матвійчука В.В., суддів: Колбасова Ф.Ф., Білоуса В.В..

Ухвалою суду від 30.03.2017 р. справу прийнято до провадження новим складом суду з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 19.04.2017 р..

Ухвалою суду від 19.04.2017р. розгляд справи відкладено на 17.05.2017р. з підстав невиконання Відповідачем вимог в частині надання доказів та зважаючи на клопотання останнього про перенесення слухання справи.

Ухвалою суду від 17.05.2017р., за клопотанням представника відповідача, строк вирішення спору продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 12.06.2017р.

Розпорядження керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 12.06.2017р. суддю Колбасова Ф.Ф. виведено зі складу колегії суддів по справі , у звязку з перебуванням у відпустці станом на 12.06.2017р.. Для розгляду вказаної справи сформовано колегію у складі: головуючого судді Матвійчука В.В., суддів: Банасько О.О., Білоуса В.В..

Ухвалою суду від 12.06.2017 р. справу прийнято до провадження новим складом суду з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 10.07.2017 р..

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

24 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємством «АВІС» (позивач, за договором Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» (відповідач, за договором Сторона 2) укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-42. (надалі Договір) (а.с. 14-18)

Згідно з предметом Договору Сторони домовилися, що в порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі:

Сторона 1 зобов'язується передати у власність Стороні 2 посівний матеріал високоолеїнового соняшника (надалі іменується «Посівний матеріал») та здійснити розрахунок за поставлений Стороною 2 ОСОБА_4, вирощений із Посівного матеріалу (п. 1.1.1. Договору);

Сторона 2 зобов'язується прийняти Посівний матеріал й використати його за призначенням, встановленим даним Договором, здійснити за нього розрахунок та поставити Стороні 1 соняшник, вирощений із Посівного матеріалу (надалі іменується «Соняшник») (п. 1.1.2 Договору);

Сторона 1 зобов'язується прийняти ОСОБА_4, вирощений Стороною 2 із Посівного матеріалу та оплатити його вартість протягом десяти банківських днів від дня фактичного отримання ОСОБА_4 від Сторони 2 із одночасним підписанням накладних та/або інших документів, передбачених даним Договором (п. 1.1.3. Договору).

Сторони домовилися, що Посівний матеріал та ОСОБА_4 разом у цьому Договорі іменуються «Предмет Договору». (п. 1.2. Договору)

Найменування, кількість Предмету Договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру, ціна одиниці виміру та загальна сума Предмету Договору визначаються у специфікаціях, рахунках, видаткових накладних, актах приймання-передачі та/або інших товарно-супровідних документах, які є невід'ємною частиною даного Договору (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1.1. Договору, Сторона 1 зобов'язується передати у власність Стороні 2 Посівний матеріал у кількості 273 посівних одиниць з метою його посіву на земельній ділянці розміром 545 га. Ціна одиниці Посівного матеріалу та загальна вартість всієї його партії зазначається у специфікації.

Відповідно до п. 2.1.3. Договору, Сторона 1 зобов'язується придбати у Сторони 2 весь врожай ОСОБА_4, вирощеного Стороною 2 із Посівного матеріалу та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 545 га.

Відповідно до п. 2.1.6. Договору, Сторона 1 зобовязується оплатити вартість ОСОБА_4, вирощеного Стороною 2 із Посівного матеріалу, яка рівняється ринковій ціні звичайного товарного соняшника станом на день його поставки (купівлі-продажу) у регіоні місцезнаходження Сторони 2 по заліковій вазі згідно квитанцій, оформлених лабораторією Сторони 1 у строки, передбачені пп.. 1.1.3 п. 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору, Сторона 2 зобов'язується: своєчасно та в повному обсязі прийняти від Сторони 1 Посівний матеріал (пп. 2.2.1.); своєчасно й належним чином засіяти земельну ділянку розміром 545 га Посівним матеріалом (пп. 2.2.2.); своєчасно, у повному обсязі та з найменшими втратами виростити, зібрати врожай ОСОБА_4 та зберігати його у належних умовах до дня передачі виключно Стороні 1 із усіма, передбаченими законодавством, супровідними документами (пп. 2.2.3.); оплатити Стороні 1 вартість Посівного матеріалу не пізніше 01 жовтня 2015 року (пп. 2.2.4); продати/поставити ОСОБА_4, вирощений із Посівного матеріалу, виключно Стороні 1 на умовах, передбачених пунктом 2.1.6. Договору у такому порядку: 50 % від загального обсягу врожаю ОСОБА_4 до 01 січня 2016 року; 50% від загального врожаю ОСОБА_4 до 01 травня 2016 року (пп. 2.2.5.); поставити вирощений із Посівного матеріалу ОСОБА_4 та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 545 га у загальній кількості із розрахунку двадцять пять центнерів з одного гектару власними транспортними засобами та за власний рахунок виключно на адресу виробничих потужностей Сторони 1, а саме: Вінницька область, смт. Крижопіль, вул. Куйбишева, 88. Сторона 1 збільшує вартість реально поставленої партії ОСОБА_4 та суму, що відповідає сумі транспортних витрат Сторони 2 за сто двадцять км. шляху. Поставка ОСОБА_4 транспортом Сторони 1 можлива за попередньою письмовою домовленістю про це між Сторонами з одночасним коригуванням ціни із врахуванням транспортних витрат (пп. 2.2.6);

Відповідно до п. 5.7. Договору, оплата за Предмет Договору здійснюється Сторонами шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточні рахунки Сторін, зазначені у даному Договорі.

Датою оплати Предмету Договору вважається дата списання грошових коштів, сплачених однією Стороною другій Стороні (п. 5.8. Договору).

Згідно з п. 6.1. Договору, одна посівна одиниця Посівного матеріалу складає 150 000 (сто пятдесят тисяч) насіння, що відповідає національному стандарту виміру кількості насіння соняшника.

У випадку порушення Договору Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України (п. 7.1. Договору).

Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п. 7.2. Договору).

Відповідно до п. 7.5. Договору у разі, якщо Сторона 2 порушила умови підпунктів 2.2.5 і 2.2.6 пункту 2.2 Договору, вона зобов'язана протягом семи банківських днів від дня отримання від Сторони 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти % від ринкової вартості не переданого Стороні 1 ОСОБА_4 у встановлений термін та кількості, але не менше суми із розрахунку: із площі 545 га при врожайності 2,0 т з одного га та вартості 8000,00 грн. за одну тону.

Відповідно до п. 7.6. Договору у разі, якщо Сторона 2 порушила умови підпунктів 2.2.5. і 2.2.6. пункту 2.2. Договору, вона зобовязана протягом семи банківських днів від дня отримання від Сторони 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти % вартості Посівного матеріалу за його безпідставне використання.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін (п. 10.1. Договору).

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору, та закінчується 31.05.2016р. (п. 10.2. Договору).

Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 10.3. Договору).

Зміни до цього Договору набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України (п. 10.5. Договору).

Після підписання цього Договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні договори, протоколи про наміри та будь-які інші усні або письмові домовленості Сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу, але можуть братися до уваги при тлумаченні умов цього Договору (п. 11.2. Договору).

Відповідно до Специфікації № 1 від 24.02.2015р. Сторона 1 Договору передає, а Сторона 2 Договору приймає Посівний матеріал в кількості 273 одиниць, загальною вартістю 1 179 157,50 грн. (а.с. 19)

На виконання умов Договору № ДА-42 від 24.02.2015р., Позивач, за видатковими накладними № AV000018590 від 26.03.2015р. та № AV000018938 від 01.04.2015р. поставив, а Відповідач, відповідно до довіреності № 13 від 26.03.2015р., отримав посівний матеріал у кількості 273 посівних одиниць загальною вартістю 1 179 157,50 грн. (а.с. 20-22)

В свою чергу, Відповідач поставив Позивачу 100,176 тон соняшника на загальну суму 901 584,00 грн. відповідно до видаткової накладної № 4 від 06.10.2015 р. ( а.с. 23).

Позивачем, в рахунок проведення розрахунків за поставлений ОСОБА_4, перераховано на рахунок Відповідача 500 000,00 грн., а саме: платіжним дорученням № 11117 від 08.10.2015р. 100 000,00 грн.; платіжним дорученням № 11160 від 13.10.2015р. 100 000,00 грн.; платіжним дорученням № 11330 від 15.10.2015р. 300 000,00 грн. (а.с. 174-176)

Відповідачем проведено часткові розрахунки за Посівний матеріал, у сумі 777 573,35 грн., а саме: - платіжним дорученням № 57 від 28.11.2016р. перераховано 400 000,00 грн., платіжним дорученням № 502 від 09.12.2016 р. 377 573,50 грн. ( а.с. 54,55).

За умовами пункту 1.1.3 Договору партія соняшника, відвантаженого Відповідачем 06.10.2015 р., мала бути оплачена Стороною 1 (Позивачем) до 20.10.2015р. включно, а вартість Посівного матеріалу Стороною 2 (Відповідачем) - не пізніше 01.10.2015р. (п. 2.2.4 Договору) і поставка соняшника передбачалась до 01.01.2016р. (50%) та до 01.05.2016р. (50%).

Судом встановлено, що 01 листопада 2016 року між Сторонами Договору укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог (надалі - Угода) про таке:

Сторона 1 (ТОВ Підприємство «АВІС») і Сторона 2 (ТОВ «Компанія «Енергія»), маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, керуючись статтею 601 Цивільного кодексу України і статтями 202, 203 Господарського кодексу України, дійшли згоди провести зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з Договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-42 від 24.02.2015р. (надалі Договір), у кому Сторона 1 і Сторона 2 являються Сторонами.

За підпунктом 1.1.1 пункту 1.1 Договору, Сторона 1 передала у власність Стороні 2 посівний матеріал високоврожайного соняшника на суму 1 179 157,50 грн. Отже Сторона 1 є кредитором, а Сторона 2 боржником з виконання грошового зобовязання на суму 1 179 157,50 грн.

Відповідно до підпункту 1.1.2 Договору Сторона 2 зобовязується прийняти посівний матеріал й використати його за призначенням, встановленим даним Договором, здійснити за нього розрахунок та поставити Стороні 1 соняшник, вирощений із посівного матеріалу (надалі іменується ОСОБА_4).

Сторона 2 поставила Стороні 1 ОСОБА_4 на суму 901 584,00 грн.

Сторона 1 оплатила Стороні 2 вартість ОСОБА_4 у сумі 500 000,00 грн.

Отже, Сторона 1 є боржником, а Сторона 2 кредитором з виконання грошового зобовязання на суму 401 584,00 грн..

Враховуючи викладене, Сторони шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог, зменшують взаємні заборгованості на суму401 584,00 грн. (п. 1.2. Угоди)

З моменту набрання чинності даної Угоди, Сторони не є зобовязаними одна одній за Договором суму коштів у розмірі на суму 401 584,00 грн. (п. 1.3. Угоди)

У подальшому сторони проводять розрахунки відповідно до положень, зазначених у Договорі (п. 1.4. Угоди).

Підписання цієї Угоди Сторонами свідчить про відсутність будь-яких претензій сторін одна одній стосовно, зазначених в ній сум зустрічних однорідних вимог (п. 2. Угоди).

Інші умови Договору, не змінені цією Угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше, і сторони підтверджують їх обовязковість для себе (п. 3. Угоди).

Ця Угода є невідємною частиною Договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-42 від 24.02.2015р. і набирає чинності з моменту її підписання сторонами та її скріплення печатками сторін (п. 6. Угоди, а.с. 53).

Як свідчать матеріали справи, 14.12.2016р. Позивачем на адресу Відповідача надіслано вимогу від 14.12.2016р. за № 1315 про сплату штрафних санкцій за не поставку ОСОБА_4 в розмірі 2 345 804,96 грн. та за безпідставне використання Посівного матеріалу у розмірі 218 554,46 грн., яка останнім залишена без задоволення, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, за яким, згідно з приписами частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Змістом взаємних договірних зобов'язань сторін є обов'язок як Позивача поставити Відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, так і обов'язок Відповідача в подальшому поставити Позивачу вирощений соняшник, що породжує обов'язок кожного з них прийняти товар та оплатити за нього встановлену Договором вартість у встановлений Договором строк.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 статті 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно з правилами частини п'ятої статті 692 Цивільного кодексу України, якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

З огляду на обумовлені Договором строки і порядок зобов'язань Сторонами та з врахуванням того, що Позивачем своєчасно не проведено розрахунки з Відповідачем за поставлений відповідно до видаткової накладної № 4 від 06.10.2015р. товар - вирощений соняшник, Відповідач правомірно зупинив подальше виконання взятих на себе зобов'язань по поставці решти соняшника.

Провівши аналіз умов Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.11.2016р. суд прийшов до висновку, що з моменту її підписання Сторонами, тобто з 01.11.2016 р. втратили свою силу умови Договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-42 від 24.02.2015р., які передбачали обов'язок поставки Відповідачем соняшника до 01.01.2016р. (50%) та до 01.05.2016р. (50%). Як вбачається з тексту Угоди, інших строків поставки ОСОБА_4 нею не встановлено.

Аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд України в постанові від 12.12.2016 року у справі № 902/248/15.

До того ж, на момент укладення Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.11.2016р. вже збігли строки поставки ОСОБА_4, обумовлені Договором.

Отже, за сукупності таких обставин:

- правомірного зупинення Відповідачем зобов'язання з поставки ОСОБА_4 до 01.05.2016р. через неоплату Позивача,

- відсутності вини Відповідача у порушенні договірних строків поставки товару, укладення Сторонами 01.11.2016р. Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, якою скасовані терміни поставки Відповідачем ОСОБА_4, а нові терміни не встановлені, правові підстави для накладення на Відповідача 2 345 804,96 грн. штрафу за недопоставлений соняшник та 218 554,46 грн. штрафу за безпідставне використання посівного матеріалу відсутні.

Також суд зважає на ту обставину, що Позивачем не дотримано положень п.п. 7.5. та 7.6. Договору, якими встановлено порядок, за умови якого у Відповідача виникає обов'язок сплатити штраф, а саме протягом семи банківських днів від дня отримання від Позивача відповідної письмової вимоги.

Як встановлено судом, вимога про сплату штрафу № 1315 від 14.12.2016р. направлена Позивачем 14.12.2016р., і отримана Відповідачем 23.12.2016р., що підтверджується роздруківкою з сайту УДПЗ «Укрпошта» з штрихкодовим ідентифікатором № 228 та описом вкладення до цінного листа. (а.с. 60,61). Наведене свідчить, що у Відповідача був термін на добровільну сплату штрафу до 03.01.2017р. включно. Тоді як Позивач 28.12.2016р., тобто через 5 календарних днів після отримання вимоги Відповідачем, направив на його адресу позовну заяву. Наведене стверджується роздруківкою з сайту УДПЗ «Укрпошта» з штрихкодовим ідентифікатором № 508 та описом вкладення до цінного листа. До того ж позовна заява Позивача датована 28.12.2016р.

Окрім того, суд погоджується з доводами Відповідача щодо неправомірного нарахування штрафу із розрахунку 25 ц (2,5т) за 1 гектар.

При цьому суд зважає на положення ст.669 Цивільного кодексу України за якою кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Так, п. 7.5. Договору встановлено, що у разі, якщо Сторона 2 порушила умови підпунктів 2.2.5 і 2.2.6 пункту 2.2 Договору, вона зобов'язана протягом семи банківських днів від дня отримання від Сторони 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти % від ринкової вартості не переданого Стороні 1 ОСОБА_4 у встановлений термін та кількості, але не менше суми із розрахунку: із площі 545 га при врожайності 2,0 т з одного га та вартості 8000,00 грн. за одну тону.

Тобто, розрахунок штрафу за недопоставку соняшника товару із розрахунку 25 ц (2,5т) за 1 гектар можливий при врожайності, визначеної умовами договору.

Тоді як свідчать матеріали справи, зокрема Державне статистичне спостереження (підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 1 грудня 2015 року) ТОВ «Компанія Енергія» має наступні показники: площа земель (соняшник) 526,00 га; одержано врожаю у початково оприбуткованій вазі 9447,40 (тобто 18,3 центнера); одержано врожаю у вазі після доробки 8875,60 (тобто 16,87 центнерів). (а.с.186)

Окрім того, проаналізувавши положення підпункту 7.5, 7.6 пункту 7 Договору №ДА-42 від 24.02.2015р., суд дійшов висновку, що даними пунктами Договору передбачається подвійна відповідальність Продавця у вигляді штрафу за невиконання одних і тих самих умов договору. В одному випадку (п. 7.5.) штраф розраховується у відсотках від вартості недопоставленого товару, в іншому випадку (п. 7.6.) штраф розраховується у відсотках від вартості посівного матеріалу.

Тоді як, притягнення особи до подвійної відповідальності у вигляді штрафу за одне і те саме порушення зобов'язання суперечить засадам цивільного законодавства і є неправомірним.

Вказані обставини в сукупності, на переконання суду, виключають обов'язок Відповідача сплатити штрафні санкції за недопоставлений соняшник та за безпідставне використання посівного матеріалу.

Зважаючи на наведене вище та виходячи з принципів законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому в позові з підстав у ньому викладених слід відмовити.

Відповідно ч. 5 до ст. 49 ГПК України судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.43, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, cуд

В И Р І Ш ИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 14 липня 2017 р.

Головуючий суддя Матвійчук В.В.

Судді Банасько О.О.

ОСОБА_5

віддрук. прим.:

1 - до справи