ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.07.2017 Справа № 904/5769/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", 50051, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 1.

до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ АБ "Укргазбанк", 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, 12.

про припинення договору та зняття заборони відчуження

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 007.1Др-77-01617 від 06.06.2017 року.

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за дов. № 130 від 02.04.2015 року.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк" в особі Дніпроптеровської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк" про визнання договір застави майнових прав №25/08/3/З-1 від 28.08.2008 припиненими. Зняття застави рухомого майна, зареєстрованого 23.07.2009р. за № 8906496, реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі договору застави майнових прав № 25/08/3/З-1 від 28.08.2008 та вилучення вказаного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Просить зобов'язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» вилучити з державного реєстру обтяжень рухомого майна заставу рухомого майна, зареєстровану 23.07.2009р. за № 8906496, реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі договору застави майнових прав № 25/08/3/З-1 від 28.08.2008.

Позовні вимоги обґрунтовані повним виконанням прийнятих на себе по кредитному договору зобов'язань позивачем та спливом строків позовної давності по сплаті комісії за користування рахунком за період з липня по грудень 2009 року у розмірі 30000 грн.

Відповідач заперечує проти позову (відзив на позовну заяву № 51302/801/2017 від 25.05.2017 року) оскільки зобовязання позивача за кредитним договором залишаються не виконаними в частині сплати комісії, тому кредитний договір, та укладений в його забезпечення договір застави продовжують діяти.

26.06.2017 року позивач надав до суду письмові пояснення № б/н від 23.06.2017 року в яких заперечує проти відзиву, посилаючись на запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в якому зазначено тільки про розмір основного зобовязання у розмірі 2000000 грн.

Відповідачем 06.07.2017 року у судовому засіданні підтверджує, що не звертався до суду з позовом до позивача про стягнення комісії у розмірі 30000, 00 грн.

У відповідності до вимог ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ АБ «Укргазбанк» та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз», правонаступником якого є ПАТ «Криворіжгаз», 28.08.2008 було укладено Кредитний договір №25/08/3. Для забезпечення майнових прав було укладено договір №25/08/3/З-1 про заставу майнових прав від 25.08.2008.

Згідно умов п.1.1, 1.3.1, 1.3.2, 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору, відповідачем відкрито позивачу відновлювальну відкличну кредитну лінію із загальним лімітом 2 000 000 (два мільйона гривень) 00 копійок на строк з 28.08.2008 року по 21.07.2009 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 17,0% річних у валюті кредиту, а за користування кредитними коштами понад встановлений термін 18,0% річних у валюті кредиту.

30.01.2009 року між відповідачем та позивачем було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою сторонами погоджено внесення змін до п. п.1.4.1, 1.4.2, 4.1 кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Так, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 28.08.2008р. між відповідачем та позивачем було укладено Договір застави №25/08/3/З-1 про заставу майнових прав (далі договір застави).

За умовами п.п.2.1 договору застави, в забезпечення зобовязань за кредитним договором, відповідач в заставу передано право вимоги боргу згідно Договору №17/66/ТР-07 про надання послуг з транспортування природного газу від 27.02.2007 року, укладеного між заставодавцем та ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО».

Відповідно до п.2.3 договору застави предмет застави оцінено сторонами в 159 854 699,08 грн.

12.01.2010 позивачем було здійснено погашення кредитних зобовязань у розмірі 2 000 000,00 грн.

Згідно ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання, при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави.

Згідно ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 № 1255-IV, після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо

обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Як встановлено судом 26.01.2017 позивачем було направлено листа до відповідача щодо подання до реєстратора Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 21)

Згідно відповіді відповідача від 12.07.2017 припинення обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна може бути здійснено тільки після повної сплати простроченої комісії за ведення рахунку в розмірі 30000,00 грн. позивачем 12.01.2010 було погашено заборгованість за кредитом та процентами, що підтверджується розрахунком сплати заборгованості за кредитом, а прострочена заборгованість по сплаті комісії за ведення рахунку, яка нарахована з липня 2009 по грудень 2009 в сумі 30000,00 грн. не сплачена, та враховується в рахунок простроченої заборгованості (а.с. 26)

Відповідно до п. 1.4.5 кредитного договору передбачається обов'язок позивача сплачувати відповідачу комісію за ведення рахунку у розмірі 0,25 % від встановленого ліміту кредитної лінії, а саме 5 000,00 грн. (пять тисяч гривень) 00 копійок. Комісія нараховується у національній валюті України і сплачується щомісячно на рахунок № 2778.980 в АБ «Укргазбанк». Строк сплати такої комісії - до 05 числа включно.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобовязань з боку Позичальника є повернення кредиту, сплата процентів та комісій за користування ним у строки та у розмірі, як це було визначено кредитним договором.

Проте, зобов'язання по сплаті комісії, в період з 06.08.2009 року по 11.01.2010 року позивачем не виконувались, в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 30 000,00 грн. (тридцяти тисяч гривень 00 копійок) (по 5 000,00 грн. за 6 місяців), та залишається несплаченою і по сьогоднішній день (а.с. 41)

Як встановлено матеріалами справи відповідач неодноразово звертався до позивача щодо погашення заборгованості по сплаті комісії листом від 05.02.2010 року за №155/02 та претензією від 08.10.2010 року за № 411/10 (а.с. 42-43).

Відповідно до ст. 599 ЦКУ зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, в даному випадку - поверненням кредиту, сплатою відсотків за користування кредитом, та щомісячної комісії за ведення рахунку, у строки, в розмірі та валюті, передбачені кредитним договором.

Стосовно тверджень позивача щодо спливу строку позовної давності згідно ч. 1 ст. 267 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне, п. 6.1. договору застави, дійсний договір набуває юридичної сили з моменту його підписання і діє по день, в який сторони виконають в повному об'ємі свої зобов'язання за цим договором, та кредитним договором, а момент припинення його дії пов'язаний із повним виконанням умов кредитного договору. На сьогоднішній день зобов'язання позивача за кредитним договором залишаються не виконаними в частині сплати комісії,

Постановою Верховного суду України від 15.05.2017 року зазначено, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи. Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання не визнає. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Враховуючи Постанову Верховного суду України Господарський суд приходить до висновку, що доводи позивача про сплив строку позовної давності не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п. 2.5 договору № 25/08/3/3-1 від 28.08.2008 року про заставу майнових прав у випадку виконання заставодавцем (позичальником) зобовязань по кредитному договору не в повному обсязі, застава зберігає силу у повному обємі.

Суд не може погодитись з позовними вимогами, оскільки на момент подачі позовної заяви позивач не виконав свої забов'язання за кредитним договором № 25/08/3 від 28.08.2008 року у повному обсязі, а саме сплати комісії за ведення рахунку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.07.2017

Суддя ОСОБА_3