КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа№ 910/23087/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1: ОСОБА_2;

від третьої особи 2: не з'явився.

розглянувши

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Авто-Форвард"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 13.03.2017 року

у справі № 910/23087/16 (суддя Босий В.П.)

за позовом Приватного підприємства "Авто-Форвард"

до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3;

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4

про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 року в задоволенні позову Приватного підприємства "Авто-Форвард" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Приватне підприємство "Авто-Форвард" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 року скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 р. Приватному підприємству "Авто-Форвард" відновлено строк подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 15.05.2017 року

15.05.2017 р. представник позивача та третьої особи подав до суду через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів заяву про долучення документів до матеріалів справи та про заміну сторони у справі.

В судове засідання 15.05.2017 року представник відповідача не з'явився.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_4. Позивача було зобов'язано направити на адресу ОСОБА_4 копії позовної заяви та апеляційної скарги з додатками у справі № 910/23087/16, докази чого мали бути надані суду у строк до 01.06.2017 р. Розгляд справи було відкладено на 06.06.2017р.

Колегія суддів не вважає за необхідне залучати до участі у справі у якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» ОСОБА_4, оскільки відсутній договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 07.10.2008 року №0001/08/25-KLMf.

Колегією суддів долучено до матеріалів справи повідомлення про відступлення права вимоги, оскільки представник позивача та третьої особи 1 обгрунтувавав неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

З наданих повідомлень вбачається, що ПАТ «Банк Форум» повідомляє про відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором від 07.10.2008 року №0001/08/25-KLMf Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо».

Також повідомленням повідомляється, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 07.10.2008 року №0001/08/25-KLMf та договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором.

Розпорядженням начальника управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/2065/17 від 06.06.2017 р. справу № 910/23087/16, у зв'язку із перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Згідно із протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.06.2017 р., справу № 910/23087/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Авто-Форвард" було прийнято до свого провадження колегією суддів у новому складі.

В судове засідання 06.06.2017 року представники відповідача та третьої особи 2 не з'явилися. Розгляд справи було відкладено на 10.07.2017 р.

В судове засідання 10.07.2017 року представники відповідача та третьої особи 2 не з'явилися.

Представником третьої особи 2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останій просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників відповідача та третьої особи 2, враховуючи що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, 07.10.2008 р. між Акціонерним комерційним банком "Форум", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі Банк), та ОСОБА_5 (позичальник) був укладений кредитний договір №0001/08/25-KLMf (надалі - "Кредитний договір"), відповідно до п. 1.1 якого банк надає позичальнику кредитні кошти у гривні та/або доларах США та/або Євро у формі кредитної лінії для споживчих потреб з максимальним лімітом заборгованості на день надання кредитних коштів в сумі 850000,00 дол. США.

Пунктом 1.2 Кредитного договору було визначено, що кредитні кошти надаються строком до 06.10.2015 р.

15.03.2010 р. між ОСОБА_5 (первинний боржник), ОСОБА_3 (новий боржник) та Банком був укладений договір про заміну боржника у зобов'язання та переведення боргу, відповідно до п. 1.1 якого первинний боржник переводить (передає) свої зобов'язання за Кредитним договором та додатковими угодами до Кредитного договору, укладених між первинним боржником і кредитором, внаслідок чого новий боржник замінює первинного боржника у зобов'язання і приймає на себе обов'язки первинного боржника по кредитному договору та додатковим угодам.

Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що кредитор, підписавши цей договір, дає свою згоду на заміну первинного боржника новим боржником у зобов'язанні в порядку і на умовах, визначних цим договором.

З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за Кредитним договором новим боржником, 15.03.2010 р. між Приватним підприємством «Авто-Форвард» (далі - Підприємство) (поручитель) та Банком (кредитор) був укладений договір поруки (надалі - "Договір поруки"), за змістом п. 1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_3 (боржник) зобов'язань за Кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього та договором про заміну боржника у зобов'язанні від 15.03.2010 р., які були укладені між кредитором та боржником та додаткових угод, які були чи можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі стосовно будь-яких збільшень основного зобов'язання та (або) процентів за основним зобов'язанням, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти у гривні та/або доларах США та/або Євро у формі кредитної лінії для споживчих потреб з максимальним лімітом заборгованості на день надання кредитних коштів в сумі, еквівалентній 798 301,85 дол. США, з кінцевим терміном повернення 06.10.2015 р., сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту щомісячно з розрахунку 25% річних за користування кредитними коштами в гривні; 15% річних за користування кредитними коштами в доларах США; 15% річних за користування кредитними коштами в Євро, і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки поручитель зобов'язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором.

Сторонами були укладені додаткові договори до Договору поруки № 1 від 06.05.2011 р., № 2 від 25.07.2012 р. та № 3 від 26.02.2014 р., якими були внесені зміни в п. 1.1 договору в частині розміру заборгованості боржника, а також розміру передбачених Кредитним договором відсотків за користування кредитними коштами.

Листом № 16395/41 від 19.12.2014 р. Банк звернувся до позивача як поручителя з вимогою погасити суму основного боргу та нараховані відсотки та неустойку, що утворилися у зв'язку з невиконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Договір поруки є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За змістом ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, тому виходячи із загальних засад цивільного законодавства і господарського судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 3.7 Договору поруки визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до п. 4.1 вказаного Договору порука припиняється:

- з припиненням зобов'язань за кредитним договором;

- якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя;

- в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Таким чином, сторонами в межах чинного законодавства України було погоджено випадок припинення поруки за Договором - якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Додатковою угодою №12 від 24.01.2014 р. до Кредитного договору сторони домовилися, що з моменту підписання даного договору встановлюється графік повернення кредитних коштів та сплати процентів за кредитним договором із кінцевою датою повернення кредитних коштів - 14.03.2024 р.

При цьому, перший платіж за такою додатковою угодою у розмірі 10140,00 дол. США мав бути внесений боржником в строк до 31.01.2014 р. Матеріалами справи підтверджується, що боржником було прострочено сплату чергового платежу у розмірі 10140,00 грн. і внесено відповідні кошти 26.02.2014 р.

З часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів.

Таким чином, зобов'язання з внесення грошових коштів за січень 2014 року було виконане 26.02.2015 р., а тому станом на момент виконання боржником грошового зобов'язання за вказаний місяць порука в порядку, визначеному п. 4.1 Договору, не припинилася.

З часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів, а не заборгованості за Кредитним договором вцілому.

Вимогою №16350/41 від 19.12.2014 р. Банк звернувся до ОСОБА_6 (позичальник за Кредитним договором) про повернення кредиту в повному обсязі, а також сплати відсотків за користування кредитом та неустойки протягом 7 днів.

Згідно приписів ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3.2.2 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення траншів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором та додатковими угодами до нього, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язань.

Отже, кредитором на підставі п. 3.2.2 Кредитного договору та у порядку ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України було змінено строк виконання основного зобов'язання.

Таким чином, боржник повинен був повернути кредит протягом 7 днів з моменту отримання вимоги Банку №16350/41 від 19.12.2014 р.

При цьому, за приписами частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, виходячи з положень другого речення частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Банк звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою №1371/1.2 від 04.02.2015 р. до ОСОБА_3 та Підприємства про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується матеріалами даної справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.02.2015 р. у справі №727/1034/15-ц було відкрито провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином суд першої інстанції дійшов цілком вірного висновку про те, що Банком протягом строку, визначеного п. 4.1 Договору поруки, було у встановленому порядку заявлено вимогу про стягнення з боржника та поручителя солідарно заборгованості за основним зобов'язанням.

Вказані обставини спростовують твердження позивача про те, що Банком було пропущено строк для пред'явлення до нього як поручителя вимоги про стягнення грошових коштів за Кредитним договором.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними засобами доказування, що порука за Договором поруки припинилася внаслідок пропуску відповідачем строку для пред'явлення вимоги до позивача як поручителя за таким договором.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 року у справі №910/23087/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу №910/23087/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам та третім особам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна