РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017Справа №910/20850/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД»

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Князєв І.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Пухальська В.І. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, де позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. викладене у формі повідомлення №11/2-47227 від 23.09.2016 про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №130-2013 від 18.10.2013, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Європа-Транс ЛТД» за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу № 1878-НВ від 09.10.2012, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Станіславська торгова компанія».

Вимоги позову мотивовані безпідставністю віднесення Відповідачем вказаного правочину до нікчемних на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», чинністю кредитного договору та договору застави, а також тим, що ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» перебуває на стадії ліквідації, тому не мав права приймати оскаржуване рішення, оскільки воно приймається тільки на стадії тимчасової адміністрації.

Відповідач вимоги позову відхиляє вказуючи, що винесене рішення (повідомлення) було наслідком проведеної ним перевірки укладених банком правочинів, та ці результати перевірки Відповідач вважає достатніми та обґрунтованими для винесення оспорюваного рішення (повідомлення).

У засіданнях 10.05.2017, 29.05.2017 та 19.06.2017 судом оголошувались перерви.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

18.10.2013 між Позивачем, як позичальником, та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», як банком/кредитором, було укладено Кредитний договір №130-2013 (зі змінами, внесеними додатковими договорами, копії яких залучені до позову, далі разом - Кредитний договір), за умовами якого передбачалось надання кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000000 грн. (договір про внесення змін від 18.12.2013), на умовах строковості, повернення та платності.

30.09.2014 між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», як заставодержателем, та ТОВ «Станіславська торгова компанія», як заставодавцем, було укладено договір застави майнових прав (далі - Договір застави), відповідно до п. 1.1 якого в забезпечення виконання всіх зобов'язань за Кредитним договором (з усіма подальшими змінами до нього), у тому числі в забезпечення виконання всіх виплат та санкцій, визначених в Кредитному договорі, було надано в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги грошових коштів у сумі 17437122,18 грн., що станом на дату підписання цього договору знаходяться на вкладному рахунку заставодавця №0005, відкритому у ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та належать заставодавцю на підставі договору банківського вкладу від 09.10.2012, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та Заставодавцем (копія договору вкладу з додатками залучена до справи).

Відповідно до п. 3.2.6 Договору застави заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмета застави всі свої вимоги у повному обсязі, визначеному на момент звернення стягнення, включаючи суму основного боргу за кредитом, проценти, неустойку, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, всі інші вимоги, що випливають з Кредитного договору, а також витрати пов'язані зі зверненням стягнення на Предмет застави. Відповідно до п. 1.2 Договору застави, на момент укладання цього договору застави розмір майнового права, що передається в заставу, сторони оцінюють в 17437122,18 грн.

Правомірність Кредитного договору та Договору застави на даний час презюмується відповідно до приписів ст. 204 ЦК України.

На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 №123, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з 21.11.2014 по 20.02.2015 та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію.

У подальшому, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №35 від 17.02.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації до 20.03.2015 включно.

Далі, відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 20.03.2015 №63, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

22.02.2016 виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки до 19 березня 2018 року включно.

Позивачем було отримано від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Уповноважена особа) на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - Банк) повідомлення №11/2-47227 від 23.09.2016 у порядку ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за Кредитним договором за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу № 1878-НВ від 09.10.2012, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Станіславська торгова компанія».

Указане повідомлення було складено Уповноваженою особою та отримано Позивачем під час перебування Банку у процедурі ліквідації.

Відповідно до ст. 48 Закону, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень Уповноваженій особі з дня початку процедури ліквідації банку здійснює визначені даною статтею повноваження та ті, що визначені ч. 2 ст. 37 цього Закону.

Згідно зі ст. 37 Закону, Фонд безпосередньо або Уповноважена особа у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відтак судом відхиляються посилання Позивача, що під час ліквідації Банку Уповноважена особа не мала права складати на направляти Позивачу указане повідомлення.

Разом із цим, вивчивши підстави, з яких було винесено повідомлення, суд ставиться до них критично з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону), якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку

Спірне повідомлення №11/2-47227 від 23.09.2016 було винесене на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Уповноважена особа у повідомленні заявила про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за Кредитним договором за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу № 1878-НВ від 09.10.2012, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Станіславська торгова компанія».

З матеріалів справи вбачається, що Банком було направлено ТОВ «Станіславська торгова компанія», як заставодавцю за Договором застави, звернення від 14.11.2014 щодо дострокового погашення заборгованості, зокрема, за Кредитним договором.

У подальшому Банком було прийнято рішення на підставі п. 4.3.2 Договору застави та 1071 ЦК України здійснити позасудове звернення стягнення та реалізацію майнових прав, що є предметом застави, шляхом задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави та здійснено договірне списання грошових коштів, розміщених на вкладному рахунку Заставодавця відповідно до Договору банківського вкладу, та нарахованих на нього відсотків, на свою користь та направлено зазначені грошові кошти на погашення зобов'язань та витрат, передбачених п. 1.1 Договору застави, що підтверджується банківською випискою від 14.11.2014 про списання коштів у сумі 17437122,18 грн. (предмет застави) у погашення основної заборгованості за Кредитним договором.

Про недійсність указаного правочину (списання коштів) і винесено спірне рішення Уповноваженої особи (повідомлення).

З наданих Відповідачем доказів і пояснень вбачається, що підставою для винесення рішення (повідомлення) стали результати перевірки, зафіксовані у акті перевірки від 09.05.2015 правочинів, вчинених (укладених) Банком у період з 21.11.2013 по 20.11.2017.

Проте у вказаному акті відсутні обґрунтування підстав, з яких Банк дійшов висновку, що вказаний правочин (списання) є саме таким правочином, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону).

Так, у акті вказано, що «аналіз операцій по кредитам виявив, що за деякими кредитами проводилось переведення заборгованості з іноземної валюти у гривні; також, за деякими кредитами погашення здійснювалось за рахунок депозиту юридичних осіб та інших коштів юридичних осіб або фізичними-особами шляхом перерахування коштів з власних поточних рахунків», однак це не доводить, що вказаний правочин (списання) підпадає під ознаки нікчемного за п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Також не доводить наявності підстав для віднесення спірного правочину (списання) до нікчемного за вказаним пунктом Закону відсутність у Банку оригіналів кредитних договорів, договорів застави та інших документів кредитних та юридичних справ. Натомість, далі у акті перевірки робиться пояснення, що ці оригінали відсутні, оскільки вилучені співробітниками СБУ.

Також викладена у акті перевірки обставина, що за відсутності оригіналів провести належним чином перевірку правочинів (у тому числі укладених договорів) щодо наявності ознак нікчемності не вбачається можливим - також не доводить, що вказаний правочин (списання) підпадає під ознаки нікчемного за п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Наведена а акті вказівка: «провести належним чином перевірку правочинів (у тому числі укладених договорів) щодо наявності ознак нікчемності (підтвердити наявність ознак нікчемності) та повідомити сторони за договорами, наведеними у таблиці 2.6 (там наведено і Кредитний договір) про нікчемність цих правочинів (договорів), а також вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів (договорів) при поверненні оригіналів» - також жодним чином не доводить, що вказаний правочин (списання) є правочином, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» не доведено наявність обставин, які доводять, що вказаний правочин (списання) є правочином, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, тому суд визнає необґрунтованим, протиправним та скасовує рішення Уповноваженої особи, викладене у формі повідомлення №11/2-47227 від 23.09.2016 про нікчемність правочину, відтак позовні вимоги задовольняє повністю.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та до уваги не приймаються, як такі, що на результат вирішення спору (задоволення позову з наведених вище підстав) впливу не мають. Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача. Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. викладене у формі повідомлення №11/2-47227 від 23.09.2016 про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №130-2013 від 18.10.2013, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Європа-Транс ЛТД» за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу № 1878-НВ від 09.10.2012, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Станіславська торгова компанія».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т; ідентифікаційний код 19017842) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» (м. Івано-Франківськ, вул. Промислова, 29, кв. 20; ідентифікаційний код 32605152) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.07.2017

Суддя Сташків Р.Б.