ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2017 р. Справа №922/913/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №01-07/1287

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 19.06.2017р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№1583Х/1-41 від 16.05.2017р.), на рішення господарського суду Харківської області від 26.04.2017р. у справі №922/913/17,

за позовом Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_3", м. Харків,

до Комунального закладу "Обласний організаційно-методичний театрально-концертний центр", м. Харків,

про стягнення 64613,48 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за використання теплової енергії в сумі 64613,48 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань по відшкодуванню витрат за поставлену теплову енергію у грудні 2015р. за договором №24 на відшкодування витрат за спожиту теплову енергію від 09.11.2015р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.04.2017р. (суддя Ольшанченко В.І.) в позові відмовлено повністю.

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.04.2017р. у справі №922/913/17 та винести нове, яким позов задовольнити в повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач зазначає, зокрема, наступне:

- посилання суду першої інстанції на те, що в матеріалах справи відсутні підписані акти здачі-прийняття робіт, інші додаткові угоди до договору №24 на відшкодування витрат за спожиту теплову енергію від 09.11.2015р. не може бути прийняте до уваги, оскільки наявність чи відсутність акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) не може являтись доказом надання послуги як такою, оскільки є лише узгодженою сторонами формою документального відображення факту;

- сторонами у договорі №24 чітко узгоджена та визначена дольова участь у загальних витратах за теплопостачання та прийняті умови, визначені договором №12000/15;

- визнання відповідачем факту надання послуг та отримання теплової енергії у грудні 2015 року та відсутність у матеріалах справи доказів оскарження їх отримання, узгодження сторонами у договорі №24 долі користувача в загальних витратах тепла, строку оплати та дії договору зобов'язання щодо сплати фактично за спожиту теплову енергію за цей період підлягає обов'язковому виконанню відповідачем відповідно до наведених вище умов договору №24;

- відповідачем не подано суду контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№6411 від 15.06.2017р.), в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги, відповідач, зокрема, зазначає, що договір №24 від 09.11.2015 виконаний в повному обсязі та належним чином, а між сторонами відсутній предмет спору за договором №24 від 09.11.2015р.; від позивача не надходило жодного листа, факсограми, телеграми, телефонограми, тощо про необхідність укладання нового договору або укладання додаткової угоди (про збільшення загальної суми договору) до договору №24 від 09.11.2015р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.06.2017р.

Позивач надав суду додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх.№6514 від 19.06.2017р.), які долучені до матеріалів справи. Зокрема позивач вважає, що відповідач, сплативши за збільшений обсяг теплопостачання з січня 2015 по листопад 2015 року фактично погодився зі зміною умов договору №24, без підписання додаткової угоди, що передбачається пунктом 5 додатку №1 до договору №24. Також позивач вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказу у справі, а саме акту №ОУ-0789 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за грудень 2015р., який має данні щодо обсягу теплової енергії, яку отримав відповідач у грудні 2015р. Щодо не підписання відповідачем вказаного акту, позивач зазначає, що своєчасно не заявивши про відсутність надання послуг по договору відповідач не звільняється від обов'язку оплатити роботи (послуги), виконані за договором позивачем.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.06.2017р., у зв'язку із відрядженням судді Тихого П.В. для розгляду справи №922/913/17 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Гетьмана Р.А., судді Россолова В.В., судді Хачатрян В.С.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.06.2017р. розгляд справи відкладено на 05.07.2017р.

В судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 05.07.2017р. представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник відповідача проти вимог скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.02.2015р. між Державним підприємством "Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_3" (замовник) та КП "Харківські теплові мережі" (теплопостачальна організація) був укладений договір №12000/15 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді (надалі - договір №12000/15), предметом якого є закупівля пари та гарячої води; постачання пари та гарячої води (постачання теплової енергії) 35.30.1 - код згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010 (далі по тексту - теплова енергія).

Відповідно до п. 1.2 договору №12000/15 теплопостачальна організація зобов'язується у період дії цього договору поставити споживачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач - прийняти і оплатити теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію; гаряче водопостачання.

Згідно з п. 1.3 договору №12000/15 кількісні характеристики теплової енергії вказані в додатку 1 до цього договору.

Пунктом 5.7 договору №12000/15 сторони цього договору визначили, що у разі підключення споживача без приладів комерційного обліку теплової енергії до центрального теплового пункту (ЦТП) з приладами комерційного обліку - від загального обсягу теплової енергії, визначеної за приладами комерційного обліку ЦТП, віднімаються обсяги споживання теплової енергії, визначені за показаннями приладів комерційного обліку споживачів, підключених до ЦТП, а решта обсягу спожитої теплової енергії розподіляється споживачу пропорційно до його договірного максимального приєднаного теплового навантаження та фактичного часу споживання теплової енергії.

Розрахунок теплових навантажень здійснюється за рахунок споживача проектними організаціями, які мають ліцензію, та узгоджується теплопостачальною організацією. При відсутності цього, нараховування за спожиту теплову енергію здійснюються згідно з розрахунком, виконаним теплопостачальною організацією за затвердженими відомчими нормами.

Якщо фактична середньомісячна температура зовнішнього повітря буде нижче від температури зазначеної в діючих нормативних документах, то збільшення споживання теплової енергії понад договірні обсяги на опалення обєктів не вважається порушенням договору.

Відповідно до п. 10.1 договору №12000/15, цей договір набирає з дати підписання та скріплення печатками сторін та поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 1 січня 2015р. і діє у частині поставки теплової енергії по 31 грудня 2015р. включно (згідно частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України), а у частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Спірні правовідносини між сторонами склалися на підставі договору №24 від 09.11.2015р. на відшкодування витрат за спожиту теплову енергію.

Як зазначає позивач у письмових поясненнях по справі, він 11.01.2016р. отримав від КП "Харківські теплові мережі" за споживання теплової енергії за грудень 2015р. рахунок-фактуру №17300-2398 від 11.01.2016р. щодо оплати за використану теплову енергію у розмірі 736077,51 грн. з ПДВ. Після отримання рахунку він нарахував до оплати відповідачу відповідно до узгодженої в додатку №1 договору №24 долі в загальній кількості витрат теплової енергії, а саме 8,750%, у сумі 64613,48 грн. з ПДВ. Рахунок-фактуру №СФ-000992 від 12.01.2016р. відповідач отримав 13.01.2016р., що підтверджується підписом представника відповідача у журналі отримання рахунків.

18.10.2016р. позивач надав відповідачу претензію №01-07/721 від 18.10.2016р. про сплату загальної суми боргу - 64613,48 грн. до 01.11.2016р., яку відповідач отримав 19.10.2016р., про що свідчить підпис відповідача на зазначеній претензії, на яку відповідач відповіді не надав і оплату не здійснив.

Відповідне стало підставою для звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача 64613,48 грн. спожитої теплової енергії.

Суд першої інстанції за результатами розгляду позовних відмовив в їх задоволенні, з огляду на недоведеність та необґрунтованість.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції та досліджуючи матеріали справи зазначає наступне.

Так, за спірним договором №24, укладеним між сторонами у справі, споживач (позивач) зобов'язується здійснювати облік усіх обсягів теплової енергії, яка здійснюється теплопостачальною організацією (КП "Харківські теплові мережі") до будівлі за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 25; забезпечує в повному обсязі розрахунки з теплопостачальною організацією, та дає згоду на використання субспоживачем частини обсягів теплової енергії для опалення, вентиляцію та кондиціювання повітря в узгоджених обсягах. Субспоживач (відповідач) зобов'язується своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати споживачеві витрати за поставлену теплову енергію у визначених сторонами обсягах згідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору нормативні втрати теплової енергії і витікання теплоносія в теплової мережі розподіляється між споживачем і субспоживачем пропорційно до їх частки у споживанні теплової енергії згідно додатку №1 до цього договору та до п. 5.7 "Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №12000/15 від 23.02.2015р.".

Згідно з п.1.3 договору за домовленістю сторін річний обсяг теплопостачання, який підлягає відшкодуванню становить: 79,408 Гкал., що складає 127234,00 грн., в тому числі ПДВ - 21205,67 грн.

Пунктом 1.4 зазначеного договору сторони визначили, що субспоживач зобовязується своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати споживачеві витрати на оплату поставленої теплопостачальною організацією теплової енергії, в розмірі узгодженого сторонами обсягу відповідно до затверджених тарифів, в строк і на умовах, передбаченим цим договором.

Відповідно до п. 3.1 договору відшкодування витрат споживача за поставлену теплову енергію здійснюється субспоживачем шляхом перерахування грошових коштів на підставі одержаних від споживача рахунків. Розрахунки за теплову енергію, використану субспоживачем, здійснюються щомісячно на підставі встановлених тарифів за обсяги, які визначені цим договором і підтверджуються актами виконаних робіт і наданих послуг.

Згідно з п. 3.2 договору відшкодування витрат споживача за використану субспоживачем теплову енергію здійснюється субспоживачем не пізніше 7 банківських днів з дати отримання рахунку від споживача.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили, що цей договір діє у відповідності з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України з 01.01.2015 р. до 31.12.2015 р.

В додатку №1 сторони узгодили розрахунок розподілу часток споживання теплової енергії між балансоутримувачами нежитлових приміщень в приміщенні ДП "ХНАТОБ" по вул. Сумська, 25.

В примітці 4 додатку №1 сторони узгодили, що вартість теплової енергії, що споживається "субабонентом" в поточному 2015 р. складає 127234,00 грн., в тому числі ПДВ - 21205,67 грн. Вартість теплової енергії визначена у відповідності до встановлених тарифів, діючих на дату підписання даного договору (1602,28 грн. за Гкал.).

В примітці 5 додатку №1 до вказаного договору сторони зазначили, що обсяг спожитої теплової енергії може бути змінений за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до даного договору.

28.12.2015 р. між сторонами була укладена додаткова угода №1/24 до договору, в якій сторони визначили, що загальна сума договору №24 від 09.11.2015 р. зменшена на 0,01 грн. і складає 127233,99 грн. (сто двадцять сім тисяч двісті тридцять три грн. 99 коп.), в тому числі ПДВ - 21205,67 грн.

Вказана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання, та є невідємною частиною договору №24 від 09.11.2015р., складена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу і діє до повного виконання сторонами зобовязань.

Статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Як вже було зазначено вище, сторонами були внесені зміни до договору №24, а саме дійсною та останньою додатковою угодою є додаткова угода №1/24 до договору, в якій сторони визначили, що загальна сума договору №24 від 09.11.2015 р. зменшена на 0,01 грн. і складає 127233,99 грн. (сто двадцять сім тисяч двісті тридцять три грн. 99 коп.), в тому числі ПДВ - 21205,67 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші угоди до договору №24 щодо зміни суми договору.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно актів №ОУ-000758 від 30.10.2015р. та №ОУ-000904 від 30.11.2015р. відповідачем було відшкодовано витрати за використання теплової енергії в гарячій воді у сумі 89132,41 грн. та 281001,58 грн. відповідно.

Відповідач повністю виконав свої зобовязання за договором, сплативши за надані послуги по теплопостачанню в сумі 127233,99 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №179 від 07.12.2015р. на суму 89132,41 грн. та №196 від 17.12.2015р. на суму 38101,58 грн.

Отже, колегія суддів зазначає, що обумовлена сума відшкодування теплової енергії, затверджена додатковою угодою №1/24 до договору №24 була сплачена відповідачем в повному обсязі.

Посилання позивача на те, що відповідач має відшкодувати йому спожиту теплову енергію у розмірі, встановленому у додатку №1, відповідно до п. 1.2 договору №24 на відшкодування витрат за спожиту теплову енергію від 09.11.2015р. є безпідставними, оскільки у п. 1.2. договору йде мова про те, яким чином розподіляється між сторонами нормативні витрати і витікання теплоносія в тепловій мережі, а річний обсяг та суму відшкодування спожитої теплової енергії відповідачем зазначений у п.1.3. договору та у примітках 3,4 додатку №1 до договору. Вказана у додатках сума вже сплачена відповідачем.

Посилання апелянта на необхідність відшкодування більшого обсягу теплової енергії не підтверджується матеріалами справи, оскільки наданий суду акт №ОУ-0789 здачі-прийняття робіт підписаний не був, хоча в силу п.3.1. розрахунки підтверджуються актами виконаних робіт, а договором не передбачено відшкодування більшої суми за спожиту теплову енергію.

Посилання апелянта на практику Харківського апеляційного господарського суду в іншій справі не може бути взято судом до уваги, оскільки в наведеній практиці між сторонами був укладений договір на виконання певних робіт, за яким між сторонами склались відносини відмінні від правовідносин між сторонами у даній справі, а саме договором були передбачені інші права та обов'язки. Отже застосування вказаної практики у даній справі за аналогією неможливо.

Що стосується спірного договору, укладеного між сторонами по даній справі, то сторони зобов'язались виконати його в рамках, встановлених ними, а отже як вже було зазначено вище, відповідач сплатив у повному обсязі суму, обумовлену в додатковій угоді, що є невід'ємною частиною договору №24.

Дослідивши всі належні докази, які мають відношення до даного спору, з урахуванням приписів ст.ст.4-3, 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом законно та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 26.04.2017р. у справі №922/913/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст.49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст.ст.49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_3" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.04.2017р. у справі №922/913/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 07 липня 2017 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян