ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2017 р. Справа № 922/310/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №1318 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 04.04.17 у справі

за позовом Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків

до ПАТ "Харківгаз", м.Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

про зобов'язання відновити постачання

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.04.2017 р. (суддя Н.С. Добреля) відмовлено в задоволенні позову Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" про зобов`язання відновити постачання природного газу на котельню "Ківшарівка МСЧ" у с. Ківшарівка м. Куп`янська.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 04.04.2017р. у справі № 922/310/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" має особливий статус, як підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги з теплопостачання населенню Харківської області, при цьому відключення об'єктів системи централізованого теплопостачання від газопостачання може призвести до руйнування самої системи, порушення чи зупинки безперервного процесу подачі тепла, порушення єдиного безперервного технологічного процесу виробництва транспортування теплової енергії та розподілу її споживачам, тощо.

В судовому засіданні представник апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник відповідача у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Свою правову позицію відповідач обґрунтовував тим, що заборгованість ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури території перед ПАТ Харківгаз становить близько 100 млн. грн. (послуги з розподілу природного газу та неврегульований небаланс газу ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» природного газу у грудні 2016 р. та січні 2017 р., що приводить до збитковості ПАТ "Харківгаз".

Представник третьої особи в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p. У ній сформульовано основні права і свободи людини, зокрема право при визначенні її громадянських прав і обовязків, висуненні проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, субєктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Відповідно до п.1 розділу 2 Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, обєкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ обєкта споживача до газорозподільної системи.

Підтверджений обсяг природного газу обєм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, та підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) і доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом ГТС.

Позивач у даній справі, Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, є комунальним підприємством, якому надано ліцензію № 041759 від 10.08.2012 р. на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії) ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до залученої до матеріалів справи заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) №094203А1К1SТ016 від 01.01.2016 р., саме підприємство відповідача здійснює розподіл природного газу для задоволення потреб споживачів позивача за Типовим договором розподілу природного газу.

Відповідно до п. 1.1 Типового договору розподілу природного газу, цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

В пункті 2.1 договору визначено, що Оператор ГРМ зобов'язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.15 року затверджено Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). Цим Положенням покладається на ПАТ ОСОБА_4 акціонерна компанія Нафтогаз України обовязок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення. Виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 р. має право придбати природний газ у НАК Нафтогаз України для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України Про теплопостачання, виконав обовязок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання (пункт 15 Положення). Як вбачається з пояснень позивача, ним відкрито банківський рахунок із спеціальним режимом використання в ПАТ Ощадбанк. Постачання природного газу НАК Нафтогаз України виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 17 Положення). При цьому, судом береться до уваги, що вказаний нормативно-правовий акт не ставить обовязку ПАТ НАК Нафтогаз України постачати природний газ виробникові теплової енергії в залежність від категорій постачання ТКЕ-бюджет, ТКЕ-промисловість, ТКЕ-населення, тощо. Покладений Положенням обов'язок НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії не містить поділу залежно від того, для забезпечення потреб яких споживачів виробляється теплова енергія.

Постановою Кабінету Міністрів України № 357 від 29.04.16 року затверджено Примірний договір про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

На виконання зазначеної урядової постанови між підприємством ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури та ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України» укладено договори поставки природного газу від 21.09.2016 р № 244/1617-ТЕ-32 та від 31.10.2016 р. № 2577/1617-БО-32. (далі - Договори).

Відповідно до умов вказаних Договорів, постачальником природного газу ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури території є ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України». Договорами визначено наступне.

Відповідно до пунктів 1.1., 2.1., 7.4. Договору ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов'язалася поставити газ підприємству ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури у кількості та на умовах визначених договором. Зокрема, умовами договорів визначено планові обсяги постачання природного газу у період з жовтня 2016 до квітня 2017 року включно.

Пункти 2.3.,2.4. Договору передбачають, що без попереднього письмового узгодження сторін допускається відхилення місячного обсягу постачання природного газу не більше ніж +/- 5% узгоджених планових обсягів.

Відповідно до п 3.2. Договору для отримання газу, підприємство ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури подає до ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України» щомісячно, до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки, заявку на планові обсяги використання газу. В свою чергу ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобовязується подавати номінацію Оператору УТГ та повідомити про подану номінацію позивача.

Згідно з п. 3.2 Договору у разі неподання Позивачем заявки на планові обсяги використання, ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України» може користуватися плановими обсягами, зазначеними у п. 2.1. Договору.

Після завершення місяця поставки підприємство ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури зобовязане до 7 числа наступного місяця направити до ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України» (п. 3.5. Договору):

- завірену копію акту розподілу природного газу за розрахунковий місяць, складений між підприємством ТКЕ та газорозподільним підприємством,

- підписані підприємством ТКЕ 2 примірники акта приймання-передачі природного газу.

Відповідно до пп. 3 п. 3.7., п. 3.8., п. 6.5., пп. 8 п. 7.2., пп. 5 п. 7.3. Договору після завершення місяця поставки Постачальник зобовязаний до 10 числа наступного місяця повернути споживачеві підписаний зі свого боку акт приймання-передачі або повідомити про причини не підписання акту.

У разі виникнення за обєктами споживача негативного небалансу цей небаланс врегульовується перед Оператором ГТС постачальником, тобто НАК. В свою чергу споживач зобовязаний відшкодувати постачальнику витрати, повязані із врегулюванням небалансу.

Враховуючи наведене, всі передбачені договором умови ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури» виконало в звязку з чим немає підстав обсяги спожитого газу ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури» у грудні 2016 р. та січні 2017 р. кваліфікувати як обсяги небалансів операторів ГРМ, зазначені обсяги повинні бути віднесені на рахунок постачальника ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України».

У разі коли протягом дії договору у споживача в окремих точках комерційного обліку зявляється інший постачальник/постачальники природного газу, споживач зобовязаний не менше ніж за 15 днів повідомити про це постачальника і подати додаткову угоду щодо зміни планованого обсягу за цим договором за місяцями та точками комерційного обліку природного газу (п. 2.5. Договорів). ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури території не змінювало постачальника природного газу, будь-яких повідомлень, додаткових угод щодо зміни постачальника до ПАТ ОСОБА_4 акціонерна компанія Нафтогаз України не направляла.

Враховуючи наведене, ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури території природного газу на розрахунковий період, тобто на газовий місяць має право отримувати природний газ виключно від одного постачальника - ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України», а розірвати договір тільки за умови виконання своїх обовязків за цим договором.

Відповідно до наданих до матеріалів справи доказів, позивач спожив у грудні 2016 р. 4 959,644 тис. куб.м., у січні 2017 р. 4 807,631 тис. куб. м. З наданих позивачем пояснень останнім було направлено постачальнику для підписання акти приймання-передачі природного газу за вказаними Договорами за грудень 2016 року та січень 2017 року. З пояснень позивача вбачається, що з його банківського рахунку із спеціальним режимом використання постійно проводяться грошові розрахунки за спожитий природний газ з ПАТ ОСОБА_4 акціонерна компанія Нафтогаз України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 6 Закону України «Про теплопостачання» передбачає принципи державної політики у сфері теплопостачання, а саме: Державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання.

Відповідно до Розпорядження КМУ від 5 жовтня 2016 р. № 742-р. «Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року» для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству ОСОБА_4 акціонерна компанія Нафтогаз України та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Відповідно до Правил постачання природного газу, Кодексу газотранспортної системи, Кодексу газорозподільних систем, споживач природного газу на розрахунковий період, тобто на газовий місяць має право отримувати природний газ виключно від одного постачальника.

Відповідно до Правил постачання природного газу споживач має право обрати нового постачальника лише у періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником за умови відсутності простроченої заборгованості перед ним.

Крім того, судом береться до уваги той факт, що обєкти споживання газу позивачем, на яких здійснюється виробництво тепла, є обєктами підвищеної небезпеки. Припинення газопостачання в опалювальний період на такі обєкти може призвести до виникнення надзвичайної ситуації на території здійснення позивачем господарської діяльності.

Відповідно до пп. 24 ч. 1 ст. 1 Кодексу цивільного захисту України, надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи субєкті господарювання на ній або водному обєкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоровю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи обєкті, провадження на ній господарської діяльності. Небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоровю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків (підп. 25 ч. 1 ст. 1 Кодексу цивільного захисту України). Обєкт підвищеної небезпеки - обєкт, який згідно із законом вважається таким, на якому є реальна загроза виникнення аварії та/або надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру (пп. 29 ч. 1 ст. 1 Кодексу цивільного захисту України). Техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних обєктах, а також у субєктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; додержання стандартів, правил і норм усіма суб'єктами відносин у сфері теплопостачання; забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання. Постановою Кабінету міністрів України від 13 листопада 2013 року № 886 затверджено Методику визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для обєктів у сфері теплопостачання. Відповідно до п. 2 Методики, метою визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для обєктів у сфері теплопостачання є недопущення виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Із змісту Методики (п 3, 4) вбачається, що технологічний мінімум повинен забезпечувати постачання газу виробникові теплової енергії у обсязі, який є достатнім для створення температури повітря закладів охорони здоровя і дошкільних навчальних закладів +20°C; загальноосвітніх закладів і житлових будинків +18°C; температура гарячої води у споживачів становила не нижче +40°C.

Враховуючи положення договорів укладених між ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України» та позивачем, норми наведених законодавчих та підзаконних нормативних актів, суд вважає, що обсяги споживання природного газу позивачем не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу. Будь-які спірні моменти щодо обсягів постачання газу, несвоєчасного оформлення актів приймання-передачі газу, небалансів газу, тощо, є наслідком неналежного виконання сторонами Договорів своїх договірних зобовязань, а також вимог нормативно-правових актів. У разі виникнення будь-яких небалансів газу, такі обсяги повинні бути врегульовані споживачем із власним постачальником природного газу, а не газорозподільною організацією. Норми законодавства не передбачають необхідності постачальнику подавати номінації на природний газ для споживача виробника теплової енергії в розрізі різних категорій, як то ТКЕ-промисловість, ТКЕ-бюджет, ТКЕ-населення.

Необґрунтованість доводів Відповідача щодо відсутності номінацій підтверджується також наступним. Так згідно з положеннями пункту 5 глав 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, що затверджений постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 №2493 номінацією є заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Пунктом 2 глави 1 розділу ХІ вказаного Кодексу встановлено, що номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів. Згідно з положеннями пункту 2 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГРМ за підсумками розрахункового періоду (місяця) Оператор ГРМ формує за кожним споживачем дані про його (їх) фактичне споживання природного газу (алокацію) та у порядку, визначеному Кодексом ГТС, передає їх до Оператора ГТС. Визначені Оператором ГРМ об'єми (обсяги) споживання природного газу по об'єктах споживача є обов'язковими у відносинах між постачальником та Оператором ГТС при наданні послуг з балансування та співставленні підтвердженого обсягу природного газу по об'єктах споживачів (затвердженої номінації) та його фактичного споживання (алокації).

Отже, вказаний підзаконний акт передбачає подання номінацій/алокацій природного газу виключно у розрізі замовників послуг транспортування природного газу та споживачів природного газу, без поділу таких номінацій/алокацій на підвиди постачання/споживання газу.

Відтак, думка Відповідача, що позивач здійснює несанкціонований відбір природного газу, оскільки йому не була заведена в грудні 2016 року, січні 2017 року номінація по категорії ТКЕ-промисловість, не узгоджується з нормами законодавства та умовами укладених позивачем договорів.

Взаємовідносини щодо обсягів поставленого природного газу у грудні 2017 р. та січні 2017 р. повинні бути врегульовані позивачем із постачальником природного газу, а не з газорозподільною організацією.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на наявність заборгованості у позивача за послуги балансування природного газу, як підстава для відключення котельні у місті Слобожанській, 28 у місті Люботин, що експлуатується позивачем є безпідставним.

Відносини з небалансу природного газу за грудень місяць 2016 р. та січень місяць 2017 р., якщо такі виникають, повинні врегульовуватися між ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України» (як постачальником природного газу) та ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури території (як споживачем природного газу) в рамках укладених договорів.

Тому Відповідач, як оператор газорозподільних систем не може додатково до послуг з розподілу природного газу вимагати від Позивача оплату природного газу за грудень 2016 р. та січень 2017 р., що фактично був поставлений ПАТ «ОСОБА_4 акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, а тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вказане рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 105 Господарського процесуального кодексу України, у постанові має бути зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 2, 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Рішення господарського Харківської області від 04.04.2017 року у справі №922/310/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" (адреса: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1; ) відновити постачання природного газу на котельню "Ківшарівка МСЧ" у с. Ківшарівка міста Куп'янська, що експлуатується Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (адреса: 61022, м. Харків, м-н. Свободи, 5, Держпром, 3 підїзд, 5 поверх; ).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (адреса: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1; ) на користь Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (адреса: 61022, м. Харків, м-н. Свободи, 5, Держпром, 3 підїзд, 5 поверх; ) 1600 грн. судового збору за подання позовної заяви та 1760 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.07.17

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Слободін М.М.