ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.2017 Справа № 920/321/17

за позовом: Українсько-австрійського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фішер-Мукачево», м. Мукачево;

до відповідача: Державного підприємства «Конотопське лісове господарство», м.Конотоп, Сумська область;

про стягнення 40 034 грн. 47 коп.

СУДДЯ КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 29.01.2016;

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 10.05.2017;

При секретарі судового засідання Нестеренко О.В.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 40 034 грн. 47 коп. надмірно отриманих коштів за поставку лісоматеріалів згідно договору купівлі-продажу необробленої деревини №19/1б від 28.11.2013, а також судові витрати по справі. Від позивача надійшли додаткові пояснення від 30.06.2017 в обґрунтування позиції по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в письмовому відзиві №09-04/399 від 10.05.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачем перераховано грошові кошти на інший рахунок, ніж був зазначений у рахунку, а оплата по договору була ним проведена лише 15.04.17 р., а не 04.04.2017 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши та дослідивши подані докази, суд встановив:

28 листопада 2013 року між ДП «Конотопське лісове господарство» і Українсько-Австрійським підприємством у формі ТОВ «Фішер-Мукачево» було укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №19/1б (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого за результатами проведення спеціалізованого аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі І кварталу 2014 року ,який відбувся 28 листопада 2013 р., відповідач зобовязувався передати у власність на умовах EXW франко-нижній склад позивача товар (фансировину для лущення березову) /лот №8/, а позивач зобовязувався прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Згідно п. 1.3. Договору право власності на майно переходить до позивача з моменту повної оплати відповідачу вартості купленого на аукціоні товару та підписання акта його приймання-передачі.

Зі місту п. 3.1. Договору вбачається, що асортимент фансировина для лущення березова 50 куб.м. /лот №8/.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що ціна на товар встановлена в гривнах за 1 куб.м. на умовах франко-склад відповідача згідно аукціонного свідоцтва про результати проведення аукціону із продажу ресурсів І кварталу 2014 року необробленої деревини складає 460 грн. 00 коп. без ПДВ. Загальна сума договору 23 000 грн. 00 коп. без ПДВ (п. 4.2.).

Згідно п. 5.1. Договору поставка товару здійснюється згідно щомісячного графіку поставок, який є невідємною частиною даного договору, на умовах франко-склад відповідача. Комплект товаросупровідних документів: товаротранспортна (залізнична) накладна; рахунок-фактура; податкова накладна; специфікація.

Відповідно до п. 7.1. Договору платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок відповідача за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5 календарних днів з дати предявлення рахунку до сплати.

На виконання умов Договору відповідач 02.04.2014 р. поставив на адресу позивача товар (лісоматеріали) на загальну суму 23 901 грн. 20 коп., що підтверджується залізничною накладною №32507824, актом підтвердження надання послуг залізниці по перевезенню лісопродукції /а.с.13/ /і використаних упаковочних матеріалів №92 від 28.03.2014 /а.с. 14/, а також приходним ордером №291 від 03.04.2014 р. /а.с.15/.

З наслідками отримання товару позивач перерахував на банківський рахунок відповідача в банку «Брокбізнесбанк» м. Київ (МФО 300249) 40 034 грн. 47 коп. згідно платіжних доручень №1408 від 04.04.2014 на суму 23 901 грн. 20 коп. з призначенням платежу «оплата згідно рахунку б/н від 03.04.2017 року за тополю, березу»; №1409 від 04.04.2014 на суму 16 133 грн. 27 коп. з призначенням платежу «оплата згідно рахунку №б/н від 03.04.2014 за з/д тариф» /а.с.16/.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 15 квітня 2014 року помилково здійснив повторний платіж на рахунок відповідача в АТ «Ощадбанк» м. Конотоп (МФО 337568) в розмірі 40 034 грн. 47 коп. згідно платіжного доручення №1 568 від 15.04.2014 р. з призначенням платежу «оплата згідно рахунку №92 від 28.03.2014 за тополю, березу, з/д тариф».

Позивач звернувся до відповідача з претензією щодо повернення безпідставно отриманих коштів в розмірі 40 034 грн. 47 коп., проте відповідач у відповіді №07-895 від 18.07.2016 зазначив про помилку бухгалтерії позивача та про факт перерахування грошових коштів на рахунок в банку з іншими реквізитами, ніж зазначено в рахунках №92 від 28.03.2014 та №92/1 від 28.03.2014, та повідомив про відмову повернути кошти.

Відповідач, в свою чергу, обґрунтовує свої заперечення тим, що ним в рахунках №92 та 92/1 від 28.03.2014 р. чітко було зазначено реквізити для оплати отриманого позивачем товару в АТ «Ощадбанк» м. Конотоп, проте позивач перерахував грошові кошти на інший рахунок в ПАТ «Брокбізнесбанк». А оплату належним чином на виконання умов Договору позивач здійснив лише 15.04.2014 р. після отримання листа відповідача №09-03/469 від 10.04.2014 з вимогою про оплату отриманого товару на загальну суму 40 034 грн. 47 коп. На підставі яких документів позивачем було проведено оплату в розмірі 40 034 грн. 47 коп. йому невідомо, оскільки рахунки з зазначенням реквізитів для оплати в ПАТ «Брокбізнесбанк» ним не виставлялись.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ч.1 ст. 177 ЦК України обєктами цивільних прав є зокрема речі, у тому числі гроші.

Письмовими матеріалами справи підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок відповідача 40 034 грн. 47 коп. згідно платіжних доручень №1408 від 04.04.2014 на суму 23 901 грн. 20 коп. з призначенням платежу «оплата згідно рахунку б/н від 03.04.2017 року за тополю, березу»; №1409 від 04.04.2014 на суму 16 133 грн. 27 коп. з призначенням платежу «оплата згідно рахунку №б/н від 03.04.2014 за з/д тариф» в АТ «Брокбізнесбанк» м. Конотоп, що також визнається і самим відповідачем у листі №475 від 14.04.2014, адресованому уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасової адміністрації в ПАТ «Брокбізнесбанк» /а.с.32/ про повернення помилково зарахованих коштів /а.с.32/, а також і у відповіді на претензію №07-28/895 від 18.07.2016 /а.с.34/, де відповідачем підтверджено факт перерахування зазначеної суми на його рахунок в АТ «Брокбізнесбанк». Представником відповідача в судовому засіданні не заперечувався факт того, що у Державного підприємства «Конотопське лісове господарство» є відкритий рахунок в ПАТ «Брокбізнесбанк» і саме на нього позивачем було здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 40 034 грн. 47 коп.

Крім того, в матеріалах справи містяться належні докази поставки товару відповідачем позивачу саме 03.04.2014 р. та відсутності заборгованості позивача за поставлений товар.

Враховуючи те, що судом встановлено факт здійснення повторної оплати 15.04.2014 р. в розмірі 40 034 грн. 47 коп. за отриманий 03.04.2014 р. товар по договору купівлі-продажу необробленої деревини №19/1б від 28.11.2013 р., грошові кошти в сумі 40 034 грн. 47 коп. є безпідставно набутим відповідачем майном та підлягають поверненню позивачу, а позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява №09-04/517 від 31.05.2017 про застосування строків позовної давності щодо вимог позивача, яку він мотивує тим, що оскільки помилковий платіж проведено позивачем 04.04.2014, строк позовної давності повинен бути обрахований з 05.04.2014 р. Проте позивач звернувся за захистом свого права 12.04.2017, про що свідчить штамп на конверті, а отже ним пропущено загальний строк позовної давності 3 роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України та п. 4.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної у вирішенні господарських спорів» початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зі змісту ст. 261 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В той же час, судом встановлено факт наявності порушень прав позивача з 15.04.2014 р. під час повторного перерахування грошових коштів в розмірі 40 034 грн. 47 коп. за отриманий від відповідача 03.04.2014 р. товар.

З відбитку штамп на конверті /а.с. 19/ вбачається, що позивач звернувся за захистом свого права 12.04.2017, а отже загальний термін позовної давності, 3 роки, ним не пропущено. Крім того, згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобовязання. Так, у відповіді №07-28/895 від 18.07.2016 на претензію відповідачем визнано факт повторного перерахування позивачем грошових коштів 15.04.2014 р. в розмірі 40 034 грн. 47 коп.

Таким чином, суд дійшов до висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про застосування строків позовної давності щодо вимог позивача та відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання №09-04/517 від 31.05.2017 Державного підприємства «Конотопське лісове господарство» про застосування строків позовної давності відмовити.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Державного підприємства «Конотопське лісове господарство» (41635, Сумська область, Конотопський район, с. Бочечки, вул. Загребля, 65, код 00992935) на користь Українсько-австрійського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фішер-Мукачево» (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Індустріальна, 16, код 22073637) 40 034 грн. 47 коп. надмірно отриманих коштів, 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 10.07.2017 року.

Суддя ОСОБА_3