РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017Справа №907/825/16

За позовом Мукачівської міської ради Закарпатської області

до 1) приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича; 2) Закарпатської обласної ради,

за участю третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору

на стороні позивача - Управління комунальної власності виконавчого комітету Мукачівської міської ради,

на стороні відповідача-2 - Комунальне підприємство «Центральна районна аптека №4 Закарпатського обласного виробничого об'єднання «Фармація»

про визнання права власності на приміщення та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

та за зустрічним позовом Закарпатської обласної ради

до Мукачівської міської ради Закарпатської області

про визнання незаконним та скасування рішення Мукачівської міської ради, та визнання права власності.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача - Сусол В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача-1 - не з'явився;

від відповідача-2 - Андроненко С.С. (представник за довіреністю);

від третьої особи-1 - не з'явився;

від третьої особи-2 - Олійник Р.Б. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про:

- визнання права власності на приміщення № 8 будинку № 35 на площі Кирила і Мефодія у м. Мукачево, Закарпатської області за територіальною громадою міста Мукачево в особі Мукачівської міської ради Закарпатської області;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31543069 від 23.09.2016, прийняте приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Денисом Володимировичем щодо реєстрації права комунальної власності на приміщення 8 будинку 35 по площі Кирила і Мефодія м. Мукачево за Закарпатською обласною радою.

Вимоги позову мотивовані тим, що Позивач є власником спірного майна з 1959 року, проте Відповідачем-2 його право не визнається, було прийнято рішення про передачу даного майна у комунальну власність Закарпатської обласної ради (Відповідача-2), та Відповідачем-1 це право неправомірно зареєстровано, так як Відповідач-2 законним власником спірного майна не являється.

Відповідач-1, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д.В., подав відзив на позову, у якому проти задоволення вимог заперечує з підстав, що Позивач не набув права комунальної власності на спірне майно у 1959 році, так як чинна на той час Конституції Української Радянської Соціалістичної Республіки від 30 січня 1937 року такого права власності не передбачала, натомість Відповідач-2 набув права комунальної власності на спірне майно на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311, розпорядження представника Президента України у Закарпатській області від 07.12.1992 № 448 та рішення від 23.12.1992 Закарпатської обласної ради народних депутатів, тому Відповідачем-1, як нотаріусом, право власності Відповідача-2 було зареєстровано правомірно.

Відповідач-2 також надав відзив на позов, де проти вимог позову заперечував з підстав, наведених вище і Відповідачем-1, та крім того, оскільки його право власності не визнається та було порушено Позивачем шляхом прийняття рішень щодо спірного майна, Відповідачем-2 заявлено зустрічний позов про визнання незаконним та скасувати рішення Мукачівської міської ради від 05.07.2005 «Про прийняття у комунальну власність частини домоволодіння №35 по пл. Миру в м. Мукачеві» та визнання права спільної власності територіальної громади сіл, селищ, міст Закарпатської області на вбудоване нежитлове приміщення Центральної районної аптеки №4 загальною площею 471,3 кв.м., за адресою: м. Мукачеве, пл. Кирила і Мефодія, 35, приміщення 8.

Третя особа-1 пояснень по суті спору не подала. Третя особа-2, КП «Центральна районна аптека №4 Закарпатського обласного виробничого об'єднання «Фармація» надала суду письмові пояснення, у яких заперечила проти первісного позову, а вимоги зустрічного підтримала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, які приймали участь у засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» було затверджено перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). В розділі І («Власність областей») даного переліку визначено перелік державного майна України, що передається у власність областей.

Розпорядженням представника Президента України у Закарпатській області від 07.12.1992 № 448 «Про розмежування державного майна України, переданого до комунальної власності, між власністю області та власністю районів і міст обласного підпорядкування» затверджено перелік підприємств, установ та організацій, майно яких відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 передано із загальнодержавної власності до комунальної власності області.

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», 23.12.1992 Закарпатська обласна рада народних депутатів на XI сесії XXI скликання прийняла рішення «Про комунальну власність області та програму її приватизації», яким затверджено перелік об'єктів комунальної власності області (додаток №1), де в розділі XV «Підприємства системи Фармація» цього переліку значиться приміщення Центральної аптеки №4.

Указаною Постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» (далі - Постанова) було визначено, що розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів (п. 3); затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), та встановлено, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю (п. 1) і зобов'язано міністерства і відомства України, органи, уповноважені управляти державним майном, здійснити до 1 січня 1992 передачу державного майна, яке перебуває у їх віданні, до комунальної власності згідно з переліком (п. 2).

Статтею 7 Закону Української РСР «Про місцеві ради народних депутатів та місцеве самоврядування» від 07.12.1990 (втратив чинність у 1997 році, у редакції на час винесення вказаних постанов/рішення/розпорядження) було передбачено поняття комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та визначено підстави її набуття - до комунальної власності належить майно, яке передається безоплатно Союзом РСР і Українською РСР, іншими суб'єктами, а також майно, яке створюється і купується місцевими Радами народних депутатів за рахунок належних їм коштів.

Статтею 35 Закону України «Про власність» визначено перелік об'єктів, які відносяться до об'єктів права комунальної власності - майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об'єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров'я, торгівлі, побутового обслуговування; майно підприємств; місцеві енергетичні системи, транспорт, системи зв'язку та інформації, включаючи націоналізоване майно, передане відповідним підприємствам, установам, організаціям; а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території. У комунальній власності перебуває також майно, передане у власність області, району чи іншої адміністративно-територіальної одиниці іншими суб'єктами права власності.

Статтею 32 вказаного Закону визначено, що суб'єктами права комунальної власності є адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Відповідно до п. 10 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст.

Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

Право власності Закарпатської обласної ради на спірне майно виникло на підставі вищеописаного рішення Закарпатської обласної рада народних депутатів від 23.12.1992 «Про комунальну власність області та програму її приватизації», що було прийнято на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 та Розпорядженням представника Президента України у Закарпатській області від 07.12.1992 № 448.

Проте Закарпатською обласною радою, як власником нерухомого майна за адресою: м. Мукачево, пл. Кирила і Мефодія, 35, приміщення 8, рішень щодо відчуження цього майна не приймалося; матеріали справи не містять доказів протилежного.

Відхиляючи твердження Позивача, Мукачівської міської ради Закарпатської області, що підставою набуття права власності на вказане приміщення Позивачем є рішення виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 12.06.1959 року №218 «Про реєстрацію будинків за фондом Мукачівської міської ради», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 чинної на той час Конституції Української Радянської Соціалістичної Республіки від 30 січня 1937 року, соціалістична власність в Українській РСР має або форму державної власності (всенародне добро), або форму кооперативно-колгоспної власності (власність окремих колгоспів, власність кооперативних об'єднань).

Виділення з державної власності такого виду власності, як комунальна, здійснено лише у 1990 році після введення в дію Закону СРСР «Про власність» та прийняття у 1991 році Закону УРСР «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве самоврядування» та Закону УРСР «Про власність».

З наведеного суд дійшов висновку, що на момент прийняття рішення виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 12.06.1959 року №218 законодавство не передбачало «комунальну» форму власності, відтак Мукачівська міська рада вказаним рішенням не набула «права комунальної власності» на спірне нерухоме майно. Також, спірне нерухоме майно не було передано Мукачівській міській раді з майна державної власності або з майна кооперативно-колгоспної власності. Отже, права власності, у тому числі комунальної, Мукачівська міська рада у 1959 році не набула.

Посилання Позивача на інші нормативно правові та підзаконні акти (зокрема, у поясненні від 28.04.2017) судом відхиляється, оскільки вони мають нижчу юридичну силу ніж Конституція Української Радянської Соціалістичної Республіки від 30 січня 1937 року, та у випадку не відповідності нормам Конституції застосуванню підлягають саме норми Конституції, та оскільки, зокрема Декретом, на який посилається Позивач, передбачалась передача майна не у комунальну власність, а майно ставилося на комунальний баланс, що не є тотожним.

Враховуючи наведене, судом також відхиляються посилання Позивача на наступні прийняті ним рішення щодо розпорядження спірним нерухомим майном, як комунальною власністю, набутою на підставі указаного рішення виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 12.06.1959 року №218, оскільки, як було встановлено вище, права комунальної власності Позивач на це майно у 1959 році не набув, відтак все подальші розпорядження даним майном як комунальною власністю з боку Позивача є неправомочними.

При цьому, залученими до справи доказами (зокрема, довідкою БТІ від 02.11.2016 №162) підтверджується та визнається особами сторонами, що незважаючи на зміну адрес, спір у справі та усі вищеописані рішення та розпорядження стосуються одного й того ж об'єкту нерухомого майна - вбудоване нежитлове приміщення Центральної районної аптеки №4 загальною площею 471,3 кв.м. за адресою: м. Мукачево, пл. Кирила і Мефодія, 35, приміщення 8.

Дослідивши заперечення Позивача проти зустрічного позову, суд зазначає, що дійсно Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 та Розпорядженням представника Президента України у Закарпатській області від 07.12.1992 № 448 було затверджено перелік підприємств, установ та організацій, майно яких, зокрема, було передано із загальнодержавної власності до комунальної власності Закарпатської області, разом із цим суд не погоджується, що указаними постановами не було встановлено юридичного статусу майна. Навпаки, згідно наведених вище норм, що діяли у 1991-1992 роках, передбачалося переведення майна з державної власності у комунальну шляхом передачі, зокрема від держави відповідним областям, що і мало місце у даному випадку. Натомість, чинне у вказаний період законодавство не передбачало можливість передачі юридичної особи з державного підпорядкування у обласне без передання закріпленого за нею майна. Тобто, фактично при передач підприємства - Центральної районної аптеки №4, відбулась і передача закріпленого за не майна - приміщення у якому вона розташовувалась.

При цьому, судом враховано, що відповідно до свого положення від 1984 року Центральна районна аптека №4 була аптекою обласного підпорядкування - підвідомча аптечному управлінню Закарпатської області.

Обставина, на яку посилається Позивач, щодо винаймання пізніше 1992 року Центральною районною аптекою №4 спірного приміщення жодним чином не доводить вибуття даного приміщення з комунальної власності Закарпатської обласної ради після 1992 року, натомість передача комунального майна в оренду дозволяється та регулюється спеціальним законом.

Щодо тверджень Позивача, що спірне майно ніколи не належало юридичній особі - Центральній районній аптеці №4, як підприємству системи «Фармація», та самій «Фармації», то суд зазначає, що дійсно, це було державним майном, у якому розміщувалась Центральна районна аптека №4 та яке було закріплено за нею з метою її там розміщення, відтак, що було обгрунтовано вище, статус права власності щодо цього майна змінився при передачі підприємства (аптеки) в цілому з закріпленим за нею майном (протилежного не вказано та законами не передбачалось) з державної власності у комунальну власність Закарпатської області.

Щодо посилань Позивача, що Мукачівська міська рада поновила право комунальної власності територіальної громади міста Мукачева на спірне майно прийняттям рішення «Про прийняття у комунальну власність частини домоволодіння № 35 по пл. Миру, м. Мукачеві», яке винесено на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 25.05.2005, якою Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської скасував ухвалу Мукачівського міського суду від 23.07.1999 у цивільній справі № 2-714/99, то судом такі твердження також відхиляються, оскільки, як було зазначено вище, Мукачівська міська рада не набула права комунальної власності на спірне майно у 1959 році, відтак не мала законних підстав це неіснуюче право «поновлювати», тому вказане рішення «Про прийняття у комунальну власність частини домоволодіння № 35 по пл. Миру, м. Мукачеві» не є підставою набуття Мукачівською міською радою права власності на спірне майно.

Підсумовуючи все вищевказане, суд дійшов висновку, що є недоведеним право власності Позивача на спірне майно, відтак не доведено порушення його прав реєстрацією приватним нотаріусом права власності на спірне майно за Відповідачем-2, тому у задоволенні первісного позову суд відмовляє повністю. Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Позивача.

Натомість з огляду на наведені вище у рішенні обґрунтування є доведеним порушення Позивачем права власності Відповідача-2 на спірне майно шляхом винесення рішень, як суб'єктом місцевого самоврядування, щодо розпорядження цим майно, та також має місце невизнання права власності Відповідача-2 на спірне майно Позивачем, тому вимоги зустрічного позову задовольняються повністю. Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи його відстрочення та результати вирішення спору, покладається на Позивача.

Посилання Позивача на рішення інших судів відхилені, оскільки, як було встановлено вище судом, Позивач посилається на набуття права у спосіб та у формі, не передбаченій на той час чинною Конституцією.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті, проте на результат вирішення спору (відмова у первісному позові та задоволення зустрічного позову - з наведених вище підстав) впливу не мають

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Вимоги зустрічного позову задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Мукачівської міської ради від 05.07.2005 «Про прийняття у комунальну власність частини домоволодіння №35 по пл. Миру в м. Мукачеві».

Визнати право спільної комунальної власності територіальної громади сіл, селищ, міст Закарпатської області на вбудоване нежитлове приміщення Центральної районної аптеки №4 загальною площею 471,3 кв.м., за адресою: м. Мукачеве, пл. Кирила і Мефодія, 35, приміщення 8.

Стягнути з Мукачівської міської ради у дохід Державного Бюджету України 2756 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.07.2017

Суддя Сташків Р.Б.