ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р.Справа № 922/1616/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_2, м. Куп'янськ
до Управління економіки Куп'янскьої міської ради, м. Куп'янськ (перший відповідач) та ФОП ОСОБА_3, м. Куп'янськ (другий відповідач)
про визнання недійсним договору
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1., ОСОБА_2

першого відповідача - Саяпін В.М.

другого відповідача - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року до господарського суду Харківської області з позовом до Управління економіки Куп'янської міської ради (далі - перший відповідач) та ФОП ОСОБА_3 (далі - другий відповідач) звернувся ФОП ОСОБА_2 (далі - позивач). У позові останній просить суд визнати недійсним укладений між першим та другим відповідачем договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 21.12.2015 №184.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний договір, як це слідує з законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про автомобільний транспорт", а також Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.12.2008, укладається відповідно за результатами проведеного конкурсу та є єдиною підставою для здійснення перевезень на маршрутах загального користування. Разом з тим, постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 04.10.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017 у справі №628/961/16-а, було задоволено заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги до Виконавчого комітету Куп'янської міської ради, Управління економіки Куп'янської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень виконавчого комітету, визнання дій протиправними. По вказаній справі суди дійшли висновків, що конкурс був проведений на неконкурентних засадах з порушенням рівних умов доступу до участі в ньому, внаслідок чого позивач, як особа, що подала конкурсні документи за об'єктом конкурсу, всупереч вимогам антиконкурентного законодавства та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, був незаконно позбавлений можливості прийняти в ньому участь. У свою чергу оспорюваний договір від 21.12.2015 №184 унеможливлює призначення та проведення нового конкурсу щодо того ж об'єкту та позбавляє позивача прийняти в ньому участь на рівних передбачених законом умовах, у тому числі й бути визнаним його переможцем та при наявності підстав вимагати укладення відповідного договору з позивачем.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2017 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 06.06.2017 о 10:45.

29.05.2017 до суду від позивача надійшло клопотання в якому він просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи по справі. Надане клопотання та додані до нього документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

02.06.2017 до суду від другого відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Зокрема, посилається на те, що позивач не є стороною спірного договору, а його зміст не торкається будь-яких прав позивача; підставою для укладання спірного договору було рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників від 27.10.2015, яке ніким не оскаржено та не оспорювалось, не скасоване та є чинним до цього часу; позивачем не наведено в чому конкретно полягає неправомірність дій відповідачів та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин, тобто не наведено жодних правових підстав для визнання спірного договору недійсним, а також не зазначено які нормативно-правові акти було порушено під час укладання спірного договору. Наданий відзив та додані до нього документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 06.06.2017 розгляд справи був відкладений до 26.06.2017 до 11:00.

26.06.2017 до суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі. Надані пояснення та додані до них документи, досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

26.06.2017 до суду від представника першого відповідача надійшло клопотання, в якому він просить суд припинити провадження по справі на підставі того, що спірний договір є адміністративним, в розумінні діючого законодавства, а не господарським, оскільки регулює публічно-правові, а не господарські відносини і не підпадає під юрисдикцію господарського суду. Надане клопотання досліджене судом та долучене до матеріалів справи.

26.06.2017 до суду від першого відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, вказує на те, що рішення конкурсного комітету про визнання ФОП ОСОБА_3 переможцем конкурсу на даний час є чинним та ніким не оскаржено.

Наданий відзив та додані до нього документи досліджене судом та долучене до матеріалів справи.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: КП "Діловодство спеціалізованого суду". Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер СІСХ - 10269.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 04.07.2017 до 11:00.

04.07.2017 до суду від позивача надійшов лист, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи копію окремої ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 по справі №922/1105/17. Наданий документ досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

04.07.2017 до суду від представника другого відповідача надійшла заява, в якій він просить суд долучити до матеріалів справи копію рішення господарського суду Харківської області від 17.05.2017 по справі №922/1616/17. Наданий документ досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні 04.07.2017 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутні у судовому засіданні 04.07.2017 представники відповідачів проти позову заперечували та просили суд відмовити в його задоволенні.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом, 04.10.2016 Куп'янським міськрайонним судом Харківської області по справі №628/961/16-а за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Куп'янської міської ради, Управління економіки Куп'янскої міської ради Харківської області про визнання дій органів місцевого самоврядування протиправними та скасування рішень, була винесена постанова, яка ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017 залишена без змін та набрала законної сили.

Відповідно до вказаної постанови, позов ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Куп'янської міської ради №366 від 15.09.2015 "Про затвердження маршрутної мережі транспорту загального користування м. Куп'янська" в частині встановлення у маршрутній мережі транспорту загального користування м. Куп'янська (додаток до вказаного рішення) у графі маршрут № 6 "Промбуд -3 - м-н Ювілейний" вимог: пасажиромісткість від 20 пасажирів, категорія комфортності та клас транспорту М3, клас II;

- визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Куп'янської міської ради №367 від 15.09.2015 "Про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування" з додатком 1 в частині проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування по маршруту №6 "Промбуд-3 - м-н. Ювілейний" із визначенням категорії, класу автобусу та кількості місць для сидіння: М3, клас II, від 20 (пас. місць), режиму руху експресний та звичайний режими руху та визначенням умов конкурсу на маршрут №6 "Промбуд -3 - м-н Ювілейний";

- визнано протиправними дії Виконавчого комітету Куп'янської міської ради, Управління економіки Куп'янської міської ради та конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників виконавчого комітету Куп'янської міської ради з призначення, організації та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території м. Куп'янська, за об'єктами конкурсу: маршрут № 6 Промбуд-3 - м-н. Ювілейний та маршрут №14 Цукрокомбінат - м-н. Ювілейний, який відбувся 27 жовтня 2015 року;

- визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 15 грудня 2015 року №500 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників".

У справі що розглядається, позивач просить суд визначити недійсним договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом №184, укладений між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та ФОП ОСОБА_3 21.12.2015.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. ч. 2 та 3 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" надано в Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004. Поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам".

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина перша статті 203 цього Кодексу зазначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Аналогічні положення містяться і у ст. 207 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що підставою для укладення спірного договору є рішення Виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 15.12.2015 №500 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників".

Проте, Куп'янським міськрайонним судом Харківської області при розгляді справи №628/961/16-а досліджувались обставини порушення прав та інтересів позивача. У постанові Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 04.10.2016 у справі № 628/961/16-а дії Виконавчого комітету Куп'янської міської ради та Управління економіки Куп'янської міської ради з призначення, організації та проведення конкурсу судом визнані не правомірними, упередженими, недобросовісними, дискримінаційними, нерозсудливими, вчиненими всупереч використанню повноважень з метою, з якою це повноваження надано, без дотримання принципу рівності перед законом та без урахування права позивача на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно статті 43 Закону "Про автомобільний транспорт", визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Отже, законна можливість укладення договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міському автобусному маршруті загального користування можлива при наявності сукупності юридичних фактів (фактичного складу), які включають, зокрема, призначення, організацію, проведення конкурсу з перевезення пасажирів, затвердження результатів конкурсу уповноваженим органом, виключно за наявності яких можливе укладення вказаного договору.

Укладення договору за відсутності вказаних фактичних обставин чи їх юридичній нікчемності є незаконним.

Встановлені судами у справі №628/961/16-а обставини, свідчать, що права позивача, як учасника конкурсу за об'єктом маршрут №6 Промбуд-3 - м-н. Ювілейний, який відбувся 27 жовтня 2015 року, були порушені, а обставини які передували укладенню спірного договору, вимогам закону не відповідають та скасовані у судовому порядку.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, доведеними, обґрунтованими, не спростованими відповідачами, а відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Клопотання першого відповідача про припинення провадження у справі суд відхиляє, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звернутись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюванних прав та охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Перелік категорій справ, які підвідомчі господарським судам, наведено у ст. 12 ГПК України, частиною першою якої визначено, що господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, та з інших підстав.

Отже, відповідно до вимог ст. ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарських характер.

В пункті 17 своєї постанови №10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судом" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах: а) про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність; б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, у сфері господарювання; в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління; г) з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; д) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Інші справи за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень не мають ознак справ адміністративної юрисдикції і повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Верховний Суд України в постанові № 21-713а16 від 10 травня 2016 року зазначив, що виходячи з системного аналізу зазначених норм матеріального та процесуального законодавства колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової її палати у господарських справах Верховного Суду України дійшла до висновку про те, що орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення конкурсу перевезення пасажирів є суб'єктом владних повноважень і спори оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між організатором та перевізником-претендентом відносяться до юрисдикції адміністративних судів".

Вказана позиція Верховного Суду України в об'єднаній колегії адміністративних та господарських справ доповнює роз'яснення, викладені у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24 жовтня 2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" щодо того, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з укладенням, зміною, виконанням і розірванням усіх господарських договорів між суб'єктами господарювання і органами державної влади і місцевого самоврядування, включаючи договори, які укладаються шляхом проведення конкурсу, біржових торгів, аукціонів тощо.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що правовідносини, з яких виник спір у даній справі, мають господарський характер, предмет спору та склад учасників спірних правовідносин відповідають вимогам ГПК України, а тому спір у даній справі підвідомчий господарському суду.

Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення", результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідачів. При цьому суд враховує роз'яснення Вищого господарського суду викладені у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", а саме: у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним укладений між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та ФОП ОСОБА_3 договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 21.12.2015 №184.

Стягнути з Управління економіки Куп'янської міської ради )63701, Харківська область, м. Куп'янськ, пр-т Конституції, 3, код 25850923) на користь ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) - 800,00 грн. судового збору.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) на користь ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) - 800,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішення законної сили.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 10.07.2017 р.

Суддя О.В. Погорелова