ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"18" липня 2017 р. Справа № 902/493/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області (вул. Шевченка, 2, м. Немирів, Вінницька область, 22800) в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21000), Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області (вул. Леніна, 2, м. Ковалівка, Немирівський район, Вінницька область, 22830), Комунального закладу "Ковалівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей" Немирівської районної ради Вінницької області (вул. Крупської, 3, с. Ковалівка, Немирівський район, Вінницька область, 22830)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "Немирів" (вул. Калініна, 14, с. Ковалівка, Немирівський район, Вінницька область, 22830)

за участю третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору відділ освіти Немирівської районної державної адміністрації (вул. Некрасова, буд. 9 м. Немирів, Вінницька область).

про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

представників сторін:

прокурор Ігнатов Р.Г. сл. посвідчення №015480 від 01.03.2013р.;

прокурор Гунько В.М. сл. посвідчення №029700 від 20.10.2014р.;

ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_1 за довіреністю №06-14/43 від 20.01.2017р.;

Ковалівська сільська рада ОСОБА_2 за довіреністю №02-12/223 від 03.05.2017р.;

НВК ОСОБА_3 ступенів-ліцей ОСОБА_4 директор;

ТОВ "Агрокомплекс "Немирів" ОСОБА_5 за довіреністю б/н. від 14.06.2017р.;

Відділ освіти Немирівської районної державної адміністрації не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Керівник Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області звернувся до Господарського суду Вінницької області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області та Комунального закладу "Ковалівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей" Немирівської районної ради Вінницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "Немирів" за участю третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - відділ освіти Немирівської районної державної адміністрації про визнання договору про співпрацю при використанні земельної ділянки недійсним та застосування наслідків недійсності договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вивченням Немирівською місцевою прокуратурою стану законності щодо використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, переданих в постійне користування навчальним закладом Немирівського району з'ясовано, що між Ковальським НВК та ТОВ "Агрокомплекс "Немирів" 15.04.2016р. укладено договір про співпрацю при використанні земельної ділянки на строк 7 років. Вказана угода, на думку прокурора, не є договором про співпрацю при використанні земельної ділянки, а є прихованим договором оренди землі, її зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі" та не спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Угода укладена без погодження із засновником Ковальської НВК в особі Ковальської сільської ради, що є підставою для визнання її недійсною.

Ухвалою суду від 22.05.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/493/17 та зобов'язано сторін надати суду докази необхідні для вирішення спору в даній справі.

12.06.2017 року від позивача - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшли пояснення за № 0-2-0.6-7507/2-17 від 12.06.2017 року, в яких останній зазначає, що за умовами оспорюваного договору сторони жодної спільної мети не мали, лише ТОВ "Агрокомплекс "Немирів" здійснювало господарську діяльність на землях державної власності та отримувало вигоду у вигляді виробленої сільськогосподарської продукції, яку самостійно реалізовувало. Тобто фактично об'єкт договору переданий у строкове платне користування. Відповідні правовідносини сторін чинне законодавство України визначає як орендні. Наголошує, що у Ковальської НВК відсутні повноваження на розпорядження земельною ділянкою, у тому числі передачу її в оренду. Позовні вимоги прокурора підтримує та просить їх задоволити.

13.06.2017 року від позивача - Ковалівського НВК надійшло клопотання, в якому вказано, що предмет спору відсутній, оскільки договір про співпрацю при використанні земельної ділянки від 15.04.2016 року розірвано за взаємною згодою сторін, земельну ділянку повернуто за актом приймання-передачі від 13.06.2017 року..

При розгляді справи 15.06.2017 року судом оголошено перерву до 19.06.2017 року.

Ухвалою суду від 19.06.2017 року, у відповідності до ст.27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору відділ освіти Немирівської районної державної адміністрації, розгляд справи відкладено на 18.07.2017 року.

11.07.2017 року до суду надійшли пояснення заступника прокурора Вінницької області № 08-285вих-17 від 11.07.2017 року з обґрунтуванням удаваності правочину.

13.07.2017 року від відділу освіти Немирівської районної державної адміністрації надійшли пояснення за № 01.21-744 від 12.07.2017р., в який третя особа позовні вимоги керівника Немирівської місцевої прокуратури підтримує в повному обсязі та просить суд визнати недійсним договір про співпрацю при використанні земельної ділянки від 15.04.2016 року, застосувати наслідки недійсності договору шляхом зобов'язання ТОВ "Агрокомплекс "Немирів" повернути займану ним земельну ділянку загальною площею 77,63 га, шляхом підписання акту-приймання передачі.

Дослідивши наведені пояснення суд зазначає, що за змістом ч. 4 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін. Основні права та обов'язки сторін викладено у ст. 22 цього Кодексу. Водночас треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не користуються правами, які надані тільки позивачу та відповідачу. Вони не мають права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову. Вони також не мають права подавати зустрічний позов, укладати мирову угоду. Також треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору не наділені правом на заявлення позовних вимог.

За таких обставин, суд не приймає до розгляду вимоги, викладені в поясненнях відділу освіти Немирівської районної державної адміністрації за № 01.21-744 від 12.07.2017 року.

На визначену судом дату з'явились прокурор, представники позивачів та представник відповідача. Третя особа явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила. У клопотанні № 01.21-749 від 12.07.2017 року просить провести розгляд справи за відсутності її представника.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступне.

15.04.2016 року між Комунальним закладом "Ковалівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей" (позивач , за договором Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "Немирів" (відповідач, за договором Сторона 2) укладено договір про співпрацю при використанні земельної ділянки. (надалі Договір)

Згідно з предметом Договору Сторони домовились про організацію обробітку земельної ділянки та вирощуванню на ній сільськогосподарських культур (продукції), що перебуває у постійному користуванні комунального закладу Ковалівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей" Немирівської районної ради Вінницької області розміром 77.63 га.

Для досягнення цілей за даним Договором Сторона 2 зобов'язується: наявною сільськогосподарською технікою обробити земельну ділянку, яка належить на праві власності Стороні 1 та надавати іншу допомогу по вирощуванню на ній сільськогосподарських культур (продукції) та її збору; виконувати сільськогосподарські роботи по обробітку земельних ділянок, які належать на праві власності Сторони 1. (п.п. 2.2., 2.3.1. Договору)

Отримана сільськогосподарська продукція є власністю Сторони 2 (п. 1.4. Договору)

За використання земельної ділянки Сторона 2 надає поквартально фінансову допомогу Стороні 1 в розмірі 12% від грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 січня поточного року враховуючи коефіцієнт індексації.

Дослідивши умови Договору на відповідність положенням чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, суд зважає, що за договором про спільну діяльність сторони зобов'язуються спільно діяти для досягнення певної мети, що не суперечить закону. Основними елементами договору про спільну діяльність є об'єднання вкладів учасників для здійснення спільної діяльності і такі частки мають бути визначеними, особа повинна мати право розпоряджатися такою часткою, обов'язки сторін у таких правовідносинах не мають зустрічного характеру, а кожен учасник діє у загальному інтересі. Сторони отримують блага в результаті спільної діяльності.

Тоді як умови оспорюваного правочину свідчать, що дійсна воля сторін спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені. Вона не спрямована на реальне виконання умов договору та досягнення мети спільної діяльності, а направлена на використання землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та отримання плати за надання земельної ділянки у користування суб'єкту господарювання..

З наведеного слідує, що правовідносини, що виникли між сторонами за оспорюваним договором, є відносинами з користування землею, оскільки Ковалівським НВК фактично здійснено передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення за плату ТОВ "Агрокомплекс "Немирів" для вирощування сільськогосподарських культур і збирання урожаю, що є прихованою угодою оренди землі. До того ж, оспорюваний договір не відповідає приписам ст.ст. 4, 16 Закону України "Про оренду землі", оскільки Ковалівський НВК не наділений повноваженнями розпорядження землею.

За змістом п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009р. за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Суд зважає на ту обставину, що при розгляді справи сторони за оспорюваним договором визнали, що останній фактично є договором оренди земельної ділянки. Надали докази розірвання даного договору (угода від 13.06.2017 року) та повернення земельної ділянки (акт повернення земельної ділянки від 13.06.2017 ркоу).

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду України від 23.12.2015р. у справі № 3-1143гс15 висловлено правову позицію про те, що у справах, в яких позовні вимоги зводяться до визнання недійсним договору оренди, який сторони розірвали, а майно повернути, зобов'язання за спірним договором є припиненими, а тому визнання договору оренди недійсним є неможливим, оскільки предмет спору припинив своє існування.

З урахуванням встановлених обставин, зважаючи на правову позицію Верховного Суду України, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору в даній справі, а тому провадження у справі підлягає припиненню згідно п.11 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Пунктом 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено наступне. Частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача. При цьому якщо у відповідних випадках позивача звільнено від сплати судового збору, то останній стягується в доход Державного бюджету України.

З врахуванням того, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 3200,00 грн., покладаються на відповідача згідно приписів ч.2 ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене та керуючись ст.ст.22, 33, 34, 43, 44, 49, п.п.11 ч.1 ст.80, ст.ст.86, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі припинити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "Немирів" (вул. Калініна, 14, с. Ковалівка, Немирівський район, Вінницька область, 22830, ) на користь прокуратури Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050, , МФО 820172, розрахунковий рахунок 3988) 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання ухвалою законною сили.

4. Копію ухвали направити третій особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення..

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відділ освіти Немирівської районної державної адміністрації (вул. Некрасова, буд. 9 м. Немирів, Вінницька область)