РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017Справа №910/2567/17

За позовомВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЙСЬКТОРГ"
просплату штрафних санкцій в розмірі 66 646,90 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:
від позивача - Сидорчук Я.О., представник за довіреністю;

від відповідача - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 66 646,90 грн. штрафних санкцій за договором від 30.08.2016 №116/ВЗЗ-2016.

На обґрунтування поданої позовної заяви позивач вказав, що відповідачем порушено строки поставки товару за договором.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позову з підстав його необґрунтованості та безпідставності, зокрема вказав, що Позивач помилково дійшов до висновку про порушення Відповідачем умов договору щодо строків поставки Товару, посилаючись на те, що датою поставки є перевезення Товару з Складу Позивача до частин Позивача. Також, Відповідач наголошує, що зазначені заявки, на які посилається Позивач, Відповідачем не отримувались.

Ухвалою суду від 10.05.2017 витребувано в позивача докази передавання Заявки на адресу відповідача від 03.10.2016 року вих. №2647 від 06.10.2016 р. та Заявки від 31.10.2016 р. вих. № 2877 від 01.11.2016.

Витребуваних ухвалою суду від 10.05.2017 доказів передавання позивачем заявок суду не надано.

10.05.2017 позивачем подана заява про збільшення розміру позовних вимог у зв`язку з допущенням помилки в розрахунках штрафних санкцій та неврахуванні всіх необхідних видаткових накладних до Договору. Так, відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача 52 416,00 грн. пені та 43 680,00 грн. штрафу, що разом становить 96 096,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України вказана заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, отже відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
30.08.2016 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКТОРГ» (надалі Учасник) укладено договір №116/ВЗЗ - 2016 (надалі Договір), відповідно до п.1 якого Учасник зобов`язується у 2016 році поставити Замовникові товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (додаток 1), а Замовник прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1.2 Договору найменування (номенклатура, асортимент) товару код ДК 016:2010 - 10.85.1 - Набори продуктові та готові страви (код ДК 021:2015 - 15897000-2- консерви та пайки (повсякденний набір сухих продуктів (ПКМУ від 29.03.02р, № 426, зі змінами)) (надалі - Товар). Кількість товару за Договором 50 000 комплектів.

Відповідно до п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 Договору розрахунки за товар, що поставляються, Замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 90 календарних днів з дати документального підтвердження Учасником Замовнику доставки товару до товароодержувача. До кожної партії товару що постачається, Учасник обов`язково надає Замовнику накладну (у трьох примірниках) та рахунок - фактуру, завірені печаткою та підписом особи Учасника, уповноваженої на підписання господарських та фінансових документів. Платником та одержувачем товару за цим Договором є Замовник. Датою розрахунків за цим Договором вважають день надходження коштів на розрахунковий рахунок Учасника.

Відповідно до п. 5.1, 5.2 Договору визначено, що строк поставки товару за цим Договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки Замовником. Відвантаження та доставка товару на склад Замовника з подальшим транспортуванням (перевезенням) в частини Національної гвардії України визначені специфікацією, проводиться за рахунок коштів Учасника (або транспортом Учасника з на умовах DDP (в редакції Incoterms 2010).

Відповідно до видаткових накладних: №54 від 11.10.2016, №59 від 19.10.2016, №60 від 19.10.2016, №63 від 20.10.2016, №75 від 31.10.2016, №78 від 09.11.2016, №79 від 10.11.2016, № 81 від 01.12.2016, №82 від 08.12.2016, №83 від 12.12.2016, №84 від 15.12.2016 та №85 від 15.12.2016, Відповідач поставив Товар на склад Позивача, а Позивач за накладними прийняв Товар в місці поставки. Вказані накладні містять підпис та печатки позивача та відповідача. Вказане також підтверджено сторонами.

Таким чином, відповідно до вищезазначених накладних, відповідачем було виконано умову договору щодо поставки товару, а позивачем виконано умову договору щодо прийняття поставленого товару.

Позивач вказує, що відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо поставки товару у зв`язку з чим позивачем нараховано на підставі п. 7.3 Договору пеню в розмірі 52 416,00 грн. та штраф в розмірі 43 680,00 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 статті 216 ГК України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з пунктом 7.3 Договору за порушення строків поставки товару зазначеного у пункті 5.1. Договору Учасник сплачує Замовникові пеню у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ вартості поставленого товару за кожен день прострочення поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару.

Як встановлено судом, згідно положень п.5.2. Договору, місцем поставки товару є склад Позивача на умовах DDP (в редакції Incoterms 2010). Також п.5.2. Договору визначено, що подальше транспортування Товару з місця поставки, а саме Складу Позивача в частини Національної Гвардії України, визначені специфікацією, проводиться за рахунок коштів Відповідача (або транспортом Відповідача). Таким чином внутрішнє переміщення Товару зі складу Позивача до його частин шляхом перевезення, повинно здійснюватись або за рахунок Відповідача, або його транспортом.

Тобто, Договір є змішаним правочином, де основним зобов`язанням є поставка товару, а додаткове зобов`язання, або надання послуг з перевезення Товару шляхом переміщення поставленого Товару з складу Позивача до військових частин Позивача власним транспортом, або здійснення оплати витрат на перевезення Товару зі складу Позивача до військових частин Позивача.

При цьому, Договором не передбачено строки надання транспорту Відповідача для внутрішнього переміщення Товару зі складу Позивача до його частин, як і не передбачено відповідальності за строки надання транспорту.

Також необхідно зазначити, що п.5.2. містить диспозитивну норму, яка надає Позивачу право здійснити перевезення з Складу до своїх частин самостійно, але за рахунок Відповідача, або здійснити таке перевезення транспортом Відповідача.

Згідно Специфікації, що є Додатком №1 до Договору, подальше транспортування Товару до зазначених частин Позивача повинно здійснюватись за рахунок Відповідача.

Таким чином, згідно до зазначеного, Позивач помилково вказує про порушення Відповідачем умов договору щодо строків поставки Товару, посилаючись на те, що датою поставки є перевезення Товару з Складу Позивача до частин Позивача.

Як було зазначено раніше, відповідно п. 5.1 Договору, строк поставки товару за цим Договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки Замовником.

В матеріалах справи містяться 2 заявки до договору з уточненими датами поставки товару для подальшого розподілу товару по зазначеним військовим частинам, а саме заява від 03.10.2016, вих. №2647 від 06.10.2016 та заявка від 31.10.2016 за вих. №2877 від 01.11.2016.

При аналізі Заявки від 03.10.2016 року вих. №2647 від 06.10.2016 та Заявки від 31.10.2016 вих. №2877 від 01.11.2016 вбачається, що жодна зазначена Дата поставки Товару не відповідає вимогам п.5.1. Договору та складають строк поставки або 9 днів, або 23 дні або 16 днів, що є порушенням п. 5.1. Договору. Окрім того, дата заявки та дата реєстрації заявки Позивачем не співпадають, що також свідчить про невідповідність заявок п.5.1. Договору.

Матеріали справи не містять доказів подання (відправлення) заявок чи їх передання відповідачу, а норми п. 5.1 Договору чітко визначають, що строк поставки товару складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки Замовником.

При цьому, відповідач вказує, що вказані письмові заявки від позивача не отримував та зазначив, що всі поставки здійснювались у зазначені в телефонних заявках строки, тобто протягом 10 днів, відповідно до п. 5.1 Договору.

Відтак, з урахуванням вказаного, Позивач не надав суду належних та допустимих доказів не підтвердження заявлених позовних вимог. Висновки про порушення строків виконання відповідачем зобов`язання є необґрунтованими та непідтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Витрати по оплаті судового збору згідно ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.07.2017

Суддя І.І.Борисенко