ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.07.2017 Справа № 904/6259/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД", м. Дніпро

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

про визнання права користування нерухомим майном

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. б/№ від 05.02.2015)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (дов. № 27 від 14.04.2017)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про визнання права користування нерухомим майном.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ч.2.ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Позивач вказує, що договір оренди від 01.05.2005 №12/02-1585-ОД є продовженим, оскільки після закінчення строку дії цього договору позивач продовжував користуватись орендованим майном відповідно до умов договору оренди, при цьому, зі сторони орендодавця не надійшло заперечення щодо припинення оренди у строки, встановлені діючим законодавством.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2017, порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.06.2017.

20.06.2017 позивач подав до суду заяву про залучення третьої особи без самостійних вимог, якою просив суд залучити до участі у справі Національну металургійну академію України в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача. Представник відповідача заперечував проти заяви позивача про залучення третьої особи. Суд відмовив у задоволенні заяви позивача про залучення третьої особи.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи було відкладено з 20.06.2017 до 04.07.2017.

03.07.2017 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою уточнив свої позовні вимоги та просив суд: Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" право на користування нерухомим майном (приміщення в будинку військової кафедри площею 366,40 кв.м., розміщеним за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38а, на другому поверсі трьохповерхового будинку Національної металургійної академії України) на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1585-ОД від 01.05.2005, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" на час дії договору.

На підставі ст. 22 ГПК України, заява позивача про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

04.04.2017 позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що в зв'язку з недосягненням домовленості щодо істотних умов договору (відсутні договори страхування орендованого майна, дозвіл пожежної інспекції), наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/08-180-ПО від 22.09.2015, договір оренди №12/02-1585-ОД від 01.05.2005 припинено з 01.03.2015. Використання державного майна без укладення договору оренди є порушенням норм чинного законодавства. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (орендодавець - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" (орендар - позивач) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1585-ОД.

Відповідно до п.1.1 договору в редакції додаткової угоди від 20.06.2007 (а.с.19), орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно приміщення в будинку військової кафедри (майно), площею 366,40 кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 38-А на другому поверсі трьохповерхового будинку, що знаходиться на балансі Національної металургійної академії України. Майно передається в оренду з метою розміщення суб'єкту господарювання, що проводить діяльність з ремонту об'єкту нерухомості.

Відповідно до п. 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але після дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Передача майна відповідно до п. 2.1 договору відбулася за підписаним сторонами актом приймання-передачі 01.05.2005 року (а.с.18).

Строк дії договору був встановлений сторонами з 01.05.2005 року до 01.04.2006 року (п.10.1 договору).

Додатковою угодою до договору від 20.08.2007 (а.с.22) до п. 10.1 сторонами були внесені зміни та встановлено, що договір діє до 01.03.2008.

Пунктом 10.1 договору сторони визначили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу пожежної інспекції та узгодження балансоутримувача договір, за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

Зазначений пункт не суперечить приписам ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якою встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Оскільки жодна із сторін не подавала заяви про припинення договору, останній продовжив свою дію на той же строк і на тих же умовах, тобто з 01.04.2006 року по 01.03.2007 року.

Як вже зазначалося, сторони додатковою угодою від 20.08.2007 року внесли зміни до п.10.1 договору і визначили, що він діє до 01.03.2008 року. При цьому п.2 додаткової угоди визначено, що «з метою забезпечення безперервного надходження коштів до державного бюджету за оренду державного майна цією додатковою угодою договір вважається пролонгованим з 01.03.2007 року». Таким чином, додатковою угодою від 20.08.2007 року сторони встановили перебіг дії договору (строк дії) в один рік з 01.03.2007 року по 01.03.2008 року.

03.05.2017 відповідач направив на адресу відповідача лист, в якому повідомив, що наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/08-180-ПО від 22.09.2015, договір оренди №12/02-1585-ОД від 01.05.2005 припинено з 01.03.2015, в зв'язку з недосягненням домовленості щодо істотних умов договору (відсутні договори страхування орендованого майна, дозвіл пожежної інспекції). Також, у цьому листі відповідач вимагав сплатити недоотриману орендну плату до Державного бюджету України, заборгованість по відшкодуванню збитків та пеню (а.с.9-11).

Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у своєму позові зазначає про те, що протягом місяця після закінчення терміну дії договору орендодавець (відповідач) на адресу орендаря заяву про припинення договору не надсилав й відповідну заяву від орендаря не отримував. За наведених обставин, з урахуванням приписів зазначеного Закону України, строк дії спірного договору було продовжено на той самий строк.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна", Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", що кореспондується з ст. 284 Господарського кодексу України та 764 Цивільного кодексу України, термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін (ч.1 ст. 17 Закону). У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч.2 ст. 17 Закону). Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (ч.3 ст. 17 Закону).

Тобто, зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 17 та ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього (пункт 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Після 01.03.2017 і по теперішній час, орендар продовжує користуватися орендованим майном. Орендодавець протягом місяця з дня закінчення терміну, на який було укладено договір оренди до орендаря з заявою про припинення договору не звертався.

В матеріалах справи відсутня заява орендодавця протягом встановленого законом строку, у звязку з чим, відмова орендодавця від договору свідчить про односторонню відмову від договору, що заборонено законом (частина 1 статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна).

Так, орендодавець, який бажає відмовитися від продовження строку дії договору, зобов'язаний попередити про це іншу сторону з метою запобігання збитку, який може виникнути у зв'язку з несподіваним припиненням договору, у встановлений строк, а саме - відповідно до вимог ст. 17 Закону - протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Відповідно до пункту 10.1 договору, з урахуванням додаткової угоди від 20.08.2007 встановлений строк його дії на один рік. Як вже вказувалось, оскільки у строк, встановлений Законом України «Про оренду державного та комунального майна» жодна сторона не вимагала припинення договору, тому він був продовжений на той самий строк і на тих саме умовах на один рік з 01.03.2008 року по 01.03.2009 року.

Отже, зазначений договір продовжив свою дію з 01.03.2009 року по 01.03.2010 року, з 01.03.2010 року по 01.03.2011 року, з 01.03.2011 року по 01.03.2012 року, з 01.03.2012 року по 01.03.2013 року, з 01.03.2013 року по 01.03.2014 року, з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року, з 01.03.2015 року по 01.03.2016 року, з 01.03.2016 року по 01.03.2017 року, з 01.03.2017 року по 01.03.2018 року, тобто є чинним.

Отже, орендодавець, в разі відмови від продовження строку дії договору, повинен був у строк з 01.03.2017 до 01.04.2017 включно, направити позивачу заяву про відмову від пролонгації спірного договору та про його припинення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в межах місячного строку після закінчення строку дії спірного договору орендодавець не робив позивачу заяв про відмову від пролонгації договору.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи з положень ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ТОВ "МАЙСТЕР-БУД" право на користування нерухомим майном (приміщення в будинку військової кафедри площею 366,40 кв.м., розміщеним за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38а, на другому поверсі трьохповерхового будинку Національної металургійної академії України) на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1585-ОД від 01.05.2005, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" на час дії договору - є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, суд не погоджується з доводами відповідача, що договір оренди №12/02-1585-ОД від 01.05.2005 припинено з 01.03.2015, відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/08-180-ПО від 22.09.2015, оскільки доказів направлення відповідачем та отримання позивачем цього наказу матеріали справи не містять, сторонами таких доказів до суду не подано.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими та речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" (49079, м. Дніпро, вул. Курсантська, 7, код 30627944) право на користування нерухомим майном (приміщення в будинку військової кафедри площею 366,40 кв.м., розміщеним за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38а, на другому поверсі трьохповерхового будинку Національної металургійної академії України) на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-1585-ОД від 01.05.2005, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, код 13467337) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" (49079, м. Дніпро, вул. Курсантська, 7, код 30627944) на час дії договору.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, код 13467337) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" (49079, м. Дніпро, вул. Курсантська, 7, код 30627944) судовий збір у розмірі 1600 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.07.2017

Суддя ОСОБА_3