ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.07.2017р. Справа №905/1294/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля

до відповідача 1 Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі

Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства

Українська залізниця, м.Красний Лиман

до відповідача 2 Державного підприємства ОСОБА_1 залізниця, м.Донецьк

про стягнення 3689,92 грн

Суддя Левшина Г.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача 1: ОСОБА_3-по дов., ОСОБА_4-по дов.

від відповідача 2: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.07.2016р. по справі №905/1294/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Красний Лиман про стягнення вартості недостачі вугілля у розмірі 3689,92 грн. задоволено частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля вартість недостачі вантажу у розмірі 2410,88 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн. Одночасно, вказаним судовим рішенням відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля до Державного підприємства ОСОБА_1 залізниця, м.Донецьк.

12.09.2016р. на виконання вищезазначеного рішення видано відповідний наказ.

Постановою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 06.09.2016р. по справі №905/1294/16 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м.Київ в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м.Красний Лиман, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 11.07.2016р. у справі №905/1294/16 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 11.07.2016 року у справі №905/1294/16 - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2016р. по справі №905/1294/16 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 11.07.2016р. та постанову ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 06.09.2016р. у справі № 905/1294/16 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 31.05.2017р. по справі №905/1294/16 рішення господарського суду Донецької області від 11.05.2016р., постанову ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 06.09.2016р. та постанову Вищого господарського суду України від 21.11.2016р. у справі №905/1294/16 скасовано, справу №905/1294/16 передано на розгляд до господарського суду Донецької області.

Як встановлено, підставою для скасування судового рішення по справі №905/1294/16 Верховним судом України вказано ті обставини, що суди передчасно прийшли до висновку щодо покладення відповідальності на Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ, як правонаступника Державного підприємства ОСОБА_1 залізниця, м.Донецьк.

Крім того, як зазначив Верховний суд України, судами не враховано, що питання правонаступництва ПАТ «Українська залізниця» стосовно ДП «ОСОБА_1 залізниця» визначається спеціальним законом та прийнятими на його виконання постановами № 200 та № 604, які пов'язують перехід прав і обов'язків ДП «ОСОБА_1 залізниця» до ПАТ «Українська залізниця» з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника. Оскільки зазначені обставини судами не встановлені, Верховний суд України постановив передати справу №905/1294/16 на новий розгляд до суду першої інстанції.

20.06.2017р. вищевказана справа надійшла до господарського суду Донецької області та передана для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

За результатами автоматичного розподілу справ між суддями, справу №905/1294/16 передано на розгляд судді Левшиній Г.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області №905/1294/17 вищевказану справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 13.07.2017р.

Під час нового розгляду справи в обґрунтування своїх вимог позивач посилався на договір поставки №25/12-ДУ-12.2-956, залізничну накладну №48050819, комерційні акти №БН723072/67 від 10.09.2015р., №БН722977/71 від 10.09.2015р.

Відповідач 1 у відзиві на позов від 05.07.2017р. №2022/50 проти позовних вимог заперечує, посилаючись на ті обставини, що він є неналежним відповідачем по справі.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача 1, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

25.12.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдинг» (надалі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля (надалі Постачальник) був укладений договір поставки №25/12-ДУ-12.2-956 від 25.12.2012, на підставі якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця камяне вугілля і вугільну продукцію в кількості, асортименті, за ціною і на умовах, погоджених сторонами в договорі та специфікаціях, що є невідємною частиною договору.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Як встановлено, за накладною №48050819 від 02.09.2015р. ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" (надалі вантажовідправник) зі станції відправлення Добропілля ОСОБА_1нецької залізниці на станцію ОСОБА_1 залізниці відвантажило на адресу ТОВ "ДТЕК Східенерго" (надалі Вантажоотримувач) у вагонах №62007471, №53541405 вантаж кокс доменний.

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу у вагоні №62007471 нетто 70000 кг., №000 кг.

Під час прибуття вагону на станцію призначення ОСОБА_1 залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складені вказаною станцією акти загальної форми №480 від 10.09.2015р., №484 від 10.09.2015р. було здійснено комісійне переваження вагонів №62007471, №53541405, про що складені комерційні акти №БН723072/67 від 10.09.2015р., №БН722977/71 від 10.09.2015р., відповідно до яких встановлено наступне:

- вагон №62007471: брутто 90250 кг, тара 23400 кг, нетто 66850 кг, що менше документу на 3150 кг;

- вагон №53541405: брутто 88550 кг, тара 21800 кг, нетто 66750 кг, що менше документу на 2250 кг.

Крім того, у вагоні №62007471 спостерігалось поглиблення з правої сторони по ходу потяга довжиною з 2 по 3 люк, ширина 1,50 м, глибина 0,80 м; у вагоні №53541405 поглиблення довжиною 1-й люк на всю ширину вагону, глибиною 0,50 м, двері люків закриті, течі вантажу немає, переваження вантажу здійснювалось на 200 т вагонних вагах одержувача при повній зупинці вагону та їх розчепленні. При повторному переваженні недостача вказаних вагонів підтвердилась.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт №БН723072/67 від 10.09.2015р. підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Згідно із ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Ст.23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Відповідач 2 не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом №БН723072/67 від 10.09.2015р. Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявний рахунок-фактура Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (постачальник вантажу) №1527 від 30.09.2015р., щодо вартості кокса доменного в розмірі 920,18 грн. з ПДВ за 1 т.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції №862/5083 від 24.11.2000р., у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження для визначення маси нетто) для коксу доменного становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Недостача згідно вищезазначеного комерційного акту складає у вагоні №62007471 - 3150 кг, №66472507 2850 кг.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 3689,92 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог встановив, що позивачем невірно визначено відсоток норми природної втрати коксу доменного (у вологому стані).

За розрахунком суду, вартість недостачі вантажу складає 2410,88 грн., та підлягає стягненню у зазначеному розмірі.

Таким чином, за висновками суду, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач 2 не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження вантажу, внаслідок чого позовні вимоги до відповідача 2 підлягають частковому задоволенню в сумі 2410,88 грн.

При цьому, суд відмовляє у позові Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля до відповідача 1, Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Красний Лиман, як правонаступника відповідача 2 Державного підприємства «ОСОБА_1 залізниця» з огляду на наступне.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (ПАТ "Укрзалізниця", ідентифікаційний код 40075815) як нова юридична особа створено згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Як вбачається із положень наведеного вище Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200, всі підприємства, на базі яких утворюється ПАТ "Укрзалізниця", реорганізовуються шляхом злиття.

Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735, відповідно до якої ПАТ "Укрзалізниця" утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, в тому числі і Державне підприємство "ОСОБА_1 залізниця", якою здійснювалося перевезення спірного вантажу.

Згідно зі ст.ст.104, 107 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. Комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в порядку, передбаченому ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", тобто запису про припинення юридичної особи.

Отже, відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено, а правонаступництво вважається здійсненим з моменту виключення юридичної особи - попередника з ЄДРПОУ.

Про необхідність затвердження передавальних актів йдеться й у Постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", яка є чинною.

За таких обставин сама по собі вказівка в Законі та постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 та Статуті, а також у виписці з ЄДРПОУ про те, що ПАТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту (в тому числі й ДП "ОСОБА_1 залізниця"), не може бути належним доказом правонаступництва за відсутності затверджених передавальних актів.

До того ж, Закон України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" не можна застосовувати без врахування зазначених вище положень ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Окрім того, в даному випадку слід врахувати і те, що за змістом пунктів 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Разом з тим, у зазначеній вище постанові Кабінету Міністрів України в пункті 5 установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітан та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

З врахуванням зазначеного вище майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (в тому числі й Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця"), їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця". При цьому в балансі ПАТ "Укрзалізниця" мають тимчасово відображатися тільки активи таких підприємств (зобов'язання не відображаються і до ПАТ "Укрзалізниця" не переходять).

Згідно із ст.1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, за відсутності належних доказів правонаступництва Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця", суд прийшов до висновку, що останній не є належним відповідачем 1 по справі №905/1294/16, внаслідок чого позов в частині вимог до відповідача 1 підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає розподілу між позивачем та відповідачем 1 пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 3689,92 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля до Державного підприємства ОСОБА_1 залізниця, м.Донецьк про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 3689,92 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства ОСОБА_1 залізниця (83001, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 68, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля (85043, Донецька область, м.Добропілля, м.Білицьке, вул.Красноармійська, буд.1а, ) вартість недостачі вантажу у розмірі 2410,88 грн, а також судовий збір в сумі 900,34 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, м.Добропілля до Державного підприємства ОСОБА_1 залізниця, м.Донецьк відмовити.

В судовому засіданні 13.07.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина