ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р. Справа №922/1001/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - директор, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 23.03.2017 року;

відповідача за первісним позовом не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрокот», м.Харків, (вх.№1909Х/1-40) на рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2017 року у справі №922/1001/17,

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрокот», м.Харків,

до Харківської міської ради, м.Харків,

про внесення змін до договору оренди землі,-

та за зустрічним позовом Харківської міської ради, м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрокот», м.Харків,

про внесення змін до договору оренди землі,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ТОВ «Дрокот» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради в якому просило суд зобов'язати останнього прийняти пропозицію позивача щодо зміни пункту 18 договору оренди землі від 26.08.2016 року та підписати запропонованому ним додаткову угоду з викладенням цього пункту в наступній редакції: « 18. Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Розроблення проекту відведення земельної ділянки здійснюється на підставі чинного рішення Харківської міської ради стосовно надання дозволу орендарю на розробку такого проекту. Організація розроблення проекту земельної ділянки і витрати, пов'язані з цим, покладаються на орендаря». Також до стягнення заявлені судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.03.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/1001/17 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні.

24.04.2017 до господарського суду Харківської області від Харківської міської ради надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ «Дрокот» про виключення з договору оренди землі від 26.08.2016 року, укладеного між Харківською міською радою та ТОВ «Дрокот» розділу «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» разом з пунктами 18,19 та 20 без зміни нумерації договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2017 року зустрічний позов Харківської міської ради до ТОВ «Дрокот» у відповідності до ст. 60 Господарського процесуального кодексу України прийнято для спільного розгляду з первісним.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.05.2017 року у справі №922/1001/17 (суддя Сальнікова Г.І.) у задоволенні первісного позову ТОВ «Дрокот» до Харківської міської ради про внесення змін до договору оренди землі відмовлено. Зустрічні позовні вимоги Харківської міської ради до ТОВ «Дрокот» про внесення змін до договору оренди землі задоволено. Вирішено виключити з договору оренди землі від 26.08.2016 року, укладеного між Харківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрокот» розділ «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» разом з пунктами 18, 19 та 20 без зміни нумерації договору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрокот» на користь Харківської міської ради 1600,00 грн. судового збору.

ТОВ «Дрокот» з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2017 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити первісний позов у повному обсязі, а в задоволені зустрічного позову відмовити.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою аргументи позивача щодо невідповідності п.18 договору законодавству, оскільки вказаний пункт містить посилання на скасоване рішення 49 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.10.2010 року №303/10 «Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і споруд». Також зазначає, що суд першої інстанції не мотивовано прийняв до розгляду зустрічний позов без досудового врегулювання спору, передбаченого ст. 188 Господарського кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрокот» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду на 13.07.2017 року була направлена відповідачу за первісним позовом Харківській міській раді рекомендованим листом 19.06.2017 року за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі і отримана ним 22.06.2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів справи.

Проте, Харківська міська рада відзив на апеляційну скаргу не надала, у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження направлялась рекомендованою кореспонденцією, а також на те, що явка представника відповідача за первісним позовом у судове засідання не була визнана обовязковою, а також те, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).

У судовому засіданні 13.07.2017 року представник позивача за первісним позовом підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням 49 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.10.2010 року №303/10 «Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» (п. 1 рішення, п.4 додатку до рішення) надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Дрокот» дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по вул. Римарській, 14 (Дзержинський район) для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. "А-2", літ. "Б-1".

26.08.2016 року між Харківською міською радою (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрокот» (орендарем) укладено договір оренди землі.

Відповідно до п.1 договору орендодавець на підставі рішення 42 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.09.2015 року №1997/15 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Римарська, 14.

У п.8 договору зазначено, що вищевказаний договір оренди землі укладено строком до 01.10.2020 року.

Згідно з п.18 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Підставою розроблення проекту відведення земельної ділянки є: рішення 49 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.10.2010 року №303/10 «Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і споруд». Організація розроблення проекту земельної ділянки і витрати, пов'язані з цим покладаються на орендаря.

Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Дрокот» просить суд зобов'язати Харківську міську раду прийняти пропозицію позивача щодо зміни пункту 18 договору оренди землі від 26.08.2016 року та підписати запропоновану ним додаткову угоду з викладенням цього пункту в наступній редакції: « 18. Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Розроблення проекту відведення земельної ділянки здійснюється на підставі чинного рішення Харківської міської ради стосовно надання дозволу Орендарю на розробку такого проекту. Організація розроблення проекту земельної ділянки і витрати, пов'язані з цим, покладається на Орендаря».

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Дрокот» вказує на те, що у п. 18 договору оренди землі від 26.08.2016 року йдеться посилання на рішення 49 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.10.2010 року №303/10, яке на момент укладення договору скасовано рішенням 27 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 20.11.2013 року №1308/13 в частині, що стосується ТОВ «Дрокот» та відповідної земельної ділянки. ТОВ «Дрокот» вважає, що наявність п. 18 договору в існуючій редакції ставить під сумнів факт передачі ТОВ «Дрокот», як орендарю за договором, відповідної земельної ділянки та взагалі робить неможливою таку передачу. У грудні 2016 року Харківській міській раді було запропоновано укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 26.08.2016 року та змінити редакцію п. 18 договору, проте Харківська міська рада свою згоду на укладання додаткової угоди не надала, що стало підставою для звернення з даним первісним позовом до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та заявленим позовним вимогам ТОВ «Дрокот», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У ч. 2 ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначено що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок у користування державної або комунальної власності у користування визначено ст. 123 Земельного кодексу України, відповідно до якої, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до цих нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, відповідно до Закону, питання регулювання земельних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківської міської ради від 27.10.2010 року №303/10 (п. 4 додатку) було надано дозвіл на розробку проектів відведення земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд ТОВ «Дрокот» площею, орієнтовно, 0,1085 га по вул. Римарській, 14 для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. А-2, літ. Б-1.

Рішенням 27 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 20.11.2013 року №1308/13 «Про скасування та визнання рішень Харківської міської ради такими, що втратили чинність» (п. 8 додатку 1) визнано таким, що втратив чинність, п. 4 додатку до рішення Харківської міської ради №303/10 від 27.10.2010 року наступного змісту: « 4. ТОВ «Дрокот» площею, орієнтовно, 0,1085 га по вул. Римарській, 14 (Дзержинський район) для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. "А-2", літ. "Б-1"».

Вказаний пункт втратив чинність у зв'язку із невиконанням ТОВ «Дрокот» вимог п. 2 рішення Харківської міської ради №303/10 від 27.10.2010 року щодо необхідності розробки та погодження проекту відведення земельної ділянки по вул. Римарській, 14.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України способом захисту прав на земельні ділянки є, зокрема визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Як вже зазначалось, п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, відповідно до Закону, питання регулювання земельних відносин.

Отже питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою є виключними повноваженнями Харківської міської ради.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «Дрокот» звернувшись до суду з позовною вимогою про внесення змін до договору оренди, фактично просить суд скасувати рішення Харківської міської ради від 20.11.2013 року №1308/13, та визнати чинним рішення Харківської міської ради стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою без прийняття відповідного рішення радою, що є неможливим відповідно до приписів п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, слід зауважити, що договір може бути змінений на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Позивач ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції не надав доказів того, що після підписання договору оренди землі з відповідачем за первісним позовом, відбулись будь-які істотні зміни обставин, що передбачено ст. 652 Цивільного кодексу України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ТОВ «Дрокот» необґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Що стосується зустрічного позову Харківської міської ради про виключення з договору оренди землі від 26.08.2016 року, укладеного між Харківською міською радою та ТОВ «Дрокот» розділу «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» разом з пунктами 18,19 та 20 без зміни нумерації договору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, зустрічні позовні вимоги Харківської міської ради обґрунтовано тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року №220 затверджено Типовий договір оренди землі. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року №843 внесено зміни до Типового договору оренди землі та виключено розділ «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» разом з пунктами 18, 19 та 20.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та заявленим зустрічним позовним вимогам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» №6 від 17.05.2011 року зазначено, що з урахуванням положень ст. 3 Земельного кодексу України правове регулювання відносин, пов'язаних з орендою земельних ділянок, здійснюється спеціальним земельним законодавством, а договір оренди землі не є тотожним зобов'язанням найму, визначеним у ЦК України. У вирішенні спорів, пов'язаних з укладанням, зміною, розірванням, припиненням учасниками земельних відносин договорів оренди земельних ділянок, загальні положення глави 20 ГК України застосовуються, якщо відповідні відносини не врегульовано спеціальними нормами Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі».

Так, згідно зі ст. 630 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

У ст. 184 Господарського кодексу України зазначено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно зі ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року №220 затверджено Типовий договір оренди землі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року №843 внесено зміни до Типового договору оренди землі, згідно з якими розділ «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» разом з пунктами 18, 19 та 20 виключено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зустрічні позовні вимоги Харківської обласної ради про виключення з договору оренди землі від 26.08.2016 року розділу «Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду» разом з пунктами 18,19 та 20 без зміни нумерації договору є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

До тверджень ТОВ «Дрокот» у апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не мотивовано прийняв до розгляду зустрічний позов без досудового врегулювання спору, як це передбачено ст. 188 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів ставиться критично з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням субєктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обовязком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України щодо обовязку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Аналогічну правову позицію про те, що недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача та вирішити спір в судовому порядку, викладено у постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 року по справі №28/5005/640/2012.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та обєктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрокот» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2017 року по справі №922/1001/17 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрокот» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2017 року у справі №922/1001/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 18 липня 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.