РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017Справа №910/6277/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Експедиція»

про стягнення 12500 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (представник за довіреністю);

від відповідача - Даценко О.І. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Експедиція» про стягнення 12500 грн. заборгованості з оплати послуг перевезення відповідно до Генерального (довгострокового) договору надання транспортно-експедиційних послуг від 23.06.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем відповідно до умов укладеного між сторонами Генерального договору на транспортно-експедиційні послуги від 23.06.2016, були надані послуги з перевезення відповідно до заявки відповідача, проте відповідач, в порушення умов договору, надані послуги оплатив лише частково в наслідок чого за останнім утворилась заборгованість в розмірі 12500 грн., яку просить стягнути позивач.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що дійсно між сторонами було укладено договір перевезення, відповідно до заявки відповідача, позивач зобов'язався організувати перевезення вантажу по маршруту м. Лодзь (Польща) - с. Мізікевича (Одеська обл.). Під час виконання перевезення обумовлений заявкою вантаж було пошкоджено, про що на місці розвантаження було складено відповідний акт. Так, оскільки у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, експедитор несе солідарну відповідальність за пошкодження вантажу, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак позов задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.06.2016 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (експедитор-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Експедиція» (експедитор-2) укладено Генеральний договір на транспортно-експедиційні послуги, відповідно до умов якого, експедитор-2 за дорученням вантажовідправника/вантажоотримувача зобов'язується організувати надання експедитором-1 транспортно-експедиційні послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору, узгодженою (підтвердженою) вважається заявка, підписана керівниками або уповноваженими довіреністю представниками сторін, і скріплена печатками або штампами сторін. Заявка обов'язкова для виконання сторонами і є невід'ємною частиною цього договору. Сторони встановили, що подача та підтвердження належним чином посвідчених заявок на перевезення вантажів може здійснюватися телефонограмою, телетайпом, телеграфом, телексом, іншим факсовим шляхом. У разі відмови від підтвердженої заявки сторона зобов'язується письмово (по факсу) повідомити про це іншу сторону не пізніше ніж за 48 годин до дати завантаження при міжнародних перевезеннях або 24 годин при внутрішніх перевезеннях.

Згідно з п.2.1.5 Договору, експедитор-2 зобов'язується своєчасно оплачувати послуги, надані за цим договором.

У відповідності до п.2.2.6 Договору, експедитор-1 зобов'язується забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі вантажоодержувачу.

За умовами п.3.1 Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у заявках шляхом прийняття заявки до виконання. Експедитор-2 зобов'язується в порядку та на умовах, визначених даним договором, оплачувати послуги з перевезення вантажу. Транспортно-експедиторські послуги та відшкодувати попередньо погоджені документально підтверджені витрати перевізника, пов'язаних з виконанням перевезення за заявками згідно даного договору.

Відповідно до п.3.2 Договору, розрахунки за цим договором здійснюються експедитором у безготівковій формі на умовах 100% оплати протягом двадцяти банківських днів з дня отримання наступних належним чином оформлених оригіналів документів: рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг та податкової накладної.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що в разі порушення зобов'язань за даним договором сторона несе відповідальність визначену даним договором, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах 1956 року та діючим законодавством України. Порушенням договору є його невиконання чи неналежне виконання, тобто з порушенням умов визначених даним договором.

Експедитор 1 несе солідарну відповідальність із залученими ним третіми особами (перевізниками) за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу, якщо не доведе, що втрата, нестача псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, які він не міг запобігти і усунення яких від нього не залежало. Експедитор-1 несе відповідальність за збереження вантажу: при міжнародних перевезеннях відповідно до Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах, при внутрішніх перевезеннях - відповідно до Статуту автомобільного транспорту УРСР (п.4.4 Договору).

Згідно з п.6.5 Договору, договір вступає в силу з моменту підписання і діє протягом одного календарного року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення. Якщо жодна зі сторін за один місяць до закінчення строку дії договору письмово не повідомить іншу сторону про розірвання договору, дія договору автоматично буде пролонговуватися на кожен наступний календарний рік без складення додаткової угоди.

Судом встановлено, що 05.07.2016 між позивачем та відповідачем було укладено Заявку №020 на перевезення вантажу (побутової техніки) автомобільним транспортом, за умовами якої позивач приймає на себе зобов'язання з міжнародного перевезення вантажу відповідача, а відповідач зобов'язався оплатити надані позивачем послуги.

Відповідно до заявки місцем та датою завантаження вантажу - побутова техніка, визначено м. Лодзь (Польща), 06.07.2016, вивантаження - с. Мізікевича (Одеська обл.) 12.07.2016. Вартість перевезення становила 28000 грн. зі сплатою протягом 15 банківських днів після отримання оригінала рахунку, оригінала CMR накладної, затвердженої копії CMR накладної, податкової накладної, акта виконаних робіт.

Факт надання позивачем послуг з перевезення вантажів відповідно до заявки відповідача підтверджується наявною в матеріалах справи копією товарно-транспортної накладної CMR №0884478, відповідно до якої позивач здійснив перевезення вантажу на адресу вантажоодержувача, зазначеного в заявці №020, що підтверджується відповідною відміткою вантажоодержувача та актом приймання товару.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язання за Договором виконав лише частково, сплативши надані позивачем послуги на загальну суму 15500 грн., в наслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 12500 грн.

Статтею 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.929 Цивільного кодексу України договір транспортного експедирування є оплатним.

Відповідно до ст.931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Так, в обґрунтування невиконання умов договору щодо своєчасної та повної оплати вартості наданих позивачем послуг з перевезення, відповідач посилається на те, що в ході здійснення перевезення вантаж, обумовлений заявкою на перевезення, було пошкоджено з вини перевізника, про що зазначено в Акті приймання товару №91054 від 12.07.2016.

Як зазначалось вище, відповідно до п.4.4 Договору, експедитор 1 (позивач) несе солідарну відповідальність із залученими ним третіми особами (перевізниками) за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу, якщо не доведе, що втрата, нестача псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, які він не міг запобігти і усунення яких від нього не залежало. Експедитор-1 несе відповідальність за збереження вантажу: при міжнародних перевезеннях відповідно до Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах, при внутрішніх перевезеннях - відповідно до Статуту автомобільного транспорту УРСР.

Згідно зі ст.17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Відповідно до ч.1 ст.314 Господарського кодексу України яка кореспондується зі ст.924 Цивільного кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Дослідивши наявний в матеріалах справи Акт приймання товару №91054 від 12.07.2016 та додані до нього фотокопії пошкодженого товару, та заслухавши пояснення представників сторін, надані в судовому засіданні, судом встановлено, що на вантажі, що перевозився дійсно наявні пошкодження, зокрема на газовій плиті «Indesit», с/н 606213097 наявні жирні плями на верхній кришці, потертості на задній стороні, проте упаковка порушена не в місці пошкодження товару; на газовій плиті «Indesit», с/н 606303069 наявні дефекти упаковки, товар неушкоджений; на холодильнику «Indesit», с/н 606103292 наявна подряпина на правому верхньому куті проте упаковка порушена в іншому місці; на холодильнику «Indesit», с/н 606103335 наявні подряпина та вм'ятина на правому верхньому куті проте упаковка порушена в іншому місці; на холодильнику «Indesit», с/н 606103293 наявні подряпина та потертість на панелі, у морозильній камері потертість на правому верхньому куті, проте упаковка порушена в іншому місці; на холодильнику «Hotpoint Ariston», с/н 605124032 наявні потертості всередині холодильної та морозильної камери, потертості на лівому передньому куті, проте упаковка порушена в іншому місці.

Враховуючи викладене, зокрема відсутність пошкоджень тенту, кузова та пломбувального тросу автомобіля, в якому здійснювалось перевезення, а також наявність пошкоджень товару не в місцях пошкодження упаковки, з урахуванням характеру пошкоджень (потертості та подряпини, жирні плями всередині корпусів побутових приладів), суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що пошкодження товару сталися з вини перевізника під час здійснення ним перевезення.

Крім того, відповідачем не надано доказів, вартості пошкодженого твору саме у розмірі 12500 грн.

За таких обставин, оскільки є доведеним факт неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору та доведеність позивачем відсутності вини останнього у пошкоджені вантажу, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, внаслідок чого позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Експедиція» (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, буд. 30; ідентифікаційний код 37226143) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість в розмірі 12500 (дванадцять тисяч п'ятсот) грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 17.07.2017

Суддя Я.В. Маринченко