ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року Справа № 904/1744/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Чоха К.О. , довіреність №1.9.853 від 27.09.2016 р.;

відповідач: ФОП ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_1 від 01.07.1997 р.;

від відповідача: ОСОБА_3 , довіреність №64 від 12.01.2017 р.;

3-тя особа-3: ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_2 від 24.02.2000 р.;

від 3-ї особи-3: ОСОБА_3 , довіреність №568 від 09.03.2017 р.;

представники третіх осіб 1,2,4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради, м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 року у справі № 904/1744/17

за позовом Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпро

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, м. Дніпро

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_7, м. Дніпро

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, м. Дніпро

третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_8, м. Дніпро

про стягнення 88 989,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Комунальне підприємство "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення п'ятикратного розміру плати за використання об'єкта благоустрою в м. Дніпрі не за цільовим призначенням без укладання відповідного договору із позивачем в сумі 88 989,50грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем Правил благоустрою території міста Дніпро, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради №44/43 від 27.11.2013р., щодо самовільного використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням без укладання договору з позивачем, що підтверджується актами комісійного обстеження території №02/07МВ від 13.02.2017р., №02/08МВ від 13.02.2017р., №МВ02/11 від 16.02.2017р. та №МВ02/14 від 20.02.2017р. На підставі п.7.4.1. Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпро в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг позивач нарахував відповідачу п'ятикратний розмір плати за використання об'єктів благоустрою у сумі 88 989,50 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 року по справі №904/1744/17 (суддя Петрова В.І.) позивачу у позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки відповідач - ФОП ОСОБА_2 не є власником тимчасових споруд, що розташовані на об'єктах благоустрою (вулиці) м. Дніпро.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, Комунальне підприємство "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому, Позивач посилається на те, що:

- фізична особа - підприємець ОСОБА_2 самовільно використовує об'єкти благоустрою міста не за їх функціональним призначенням для здійснення торгівлі в тимчасових спорудах, тому, саме він, як незаконний користувач, є належним відповідачем у даній справі;

- суд не звернув увагу на те, що спір у даній справі йде не про незаконне користування тимчасовими спорудами, а про самовільне бездоговірне використання не за призначенням об'єктів благоустрою міста, якими згідно статті 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" є території загального користування: майдани, площі, бульвари, проспекти, вулиці, дороги, провулки, узвози і т.д.;

- ні відповідач, ні треті особи на момент перевірки і складення актів перевірки, жодних договорів з позивачем на користування об'єктами благоустрою міста не за цільовим призначенням не уклали, чим порушили діюче законодавство, а, отже, вина відповідача виразилась у вигляді його бездіяльності;

- оплата за використання об'єктів благоустрою ніким не вносилась, у зв'язку з чим відповідачем спричинені прямі збитки у сумі 17 797,90 грн. Пунктом 7.4.1. вказаного порядку за самовільне використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням встановлений п'ятикратний розмір плати, передбаченої п. 6.5. Порядку. Таким чином, стягненню підлягає сума 88 989,50 (17 797,90 грн. х 5);

- відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції не з'ясував належним чином правову природу спірних правовідносин та норми матеріального права які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а звідси помилково застосував положення ст. 1166 ЦК України. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Позивача уточнив, що предметом позовних вимог є не відшкодування збитків, а стягнення штрафних санкцій, встановлених пунктом 7.4.1. Порядку;

- на порушення ст. 24 ГПК України, судом не було проявлено ініціативи стосовно залучення в якості належного відповідача власника тимчасової споруди. Хоча суд встановив власників тимчасової споруди, про що зазначив у рішенні.

Відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що власниками споруд, які ніби то порушують правила благоустрою, є інші особи, у зв'язку з чим відсутні підстави пред'являти претензії до відповідача.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.05.2017 року апеляційну скаргу було прийнято та призначено до розгляду.

В судовому засіданні 13.07.2017 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

Фахівцями Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпропетровської міської ради складені:

- акт комісійного обстеження території №02/07МВ від 13.02.2017р., в якому вказано про проведення перевірки стану об'єкта благоустрою міста Дніпропетровська за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено нецільове використання об'єкту благоустрою площею 10кв.м (розміщення павільйону Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2.) без укладення договору (а.с. 8);

- акт комісійного обстеження території №02/08МВ від 13.02.2017р., в якому вказано про проведення перевірки стану об'єкта благоустрою міста Дніпропетровська за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено нецільове використання об'єкту благоустрою площею 41кв.м (розміщення павільону Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2.) без укладення договору (а.с. 9);

- акт комісійного обстеження території №МВ02/11 від 16.02.2017р., в якому вказано про проведення перевірки стану об'єкта благоустрою міста Дніпропетровська за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено нецільове використання об'єкту благоустрою площею 7,5кв.м (розміщення кіоску Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2.) без укладення договору (а.с. 10);

- акт комісійного обстеження території №МВ02/14 від 20.02.2017р., в якому вказано про проведення перевірки стану об'єкта благоустрою міста Дніпропетровська за адресою: АДРЕСА_4 та встановлено нецільове використання об'єкту благоустрою площею 10,9кв.м (розміщення кіоску Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2.) без укладення договору (а.с.11).

За доводами позивача оплата за використання об'єктів благоустрою ніким не вносилась, у зв'язку з чим відповідачем причинені прямі збитки у сумі 17 797,90 грн.

На підставі п. 6.5., п.7.4.1. Порядку передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпро в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг позивач за самовільне використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим позивач просить притягнути відповідача до майнової відповідальності, у зв'язку з чим нарахував відповідачу п'ятикратний розмір плати у сумі 88 989,50 грн. (17 797,90 грн. х 5), яку просить стягнути з останнього, що і є предметом позовних вимог.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (частина 2). Крім того, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3).

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів Визначаються Законом України "Про благоустрій населених пунктів", який спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що до об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування (парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам'ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування), прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору, а також можуть належати й інші території в межах населеного пункту.

Об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (стаття 14 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Статтею 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" серед іншого затверджено, що до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Рішенням сесії Дніпропетровської міської ради VІ скликання від 27.11.2013р. №44/43 задоволено подання прокурора міста Дніпропетровська від 08.02.2013р. №63/728 вих.13 "Про приведення у відповідність рішення сесії Дніпропетровської міської ради №26/15 від 23.05.2007р." та затверджено у відповідності до статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" Правила благоустрою території міста Дніпропетровська (а.с. 28-71).

Правила благоустрою території міста Дніпропетровська (надалі - Правила) є нормативно-правовим актом, який встановлює порядок благоустрою та утримання об'єктів благоустрою міста, визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста, що спрямовані на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження та охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення(п. 1.1.1 Правил).

Правила регулюють права та обов'язки учасників правовідносин у сфері благоустрою міста, визначають комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку в місті; є обов'язковими для виконання на території міста Дніпропетровська органами державної влади, органами місцевого самоврядування, суб'єктами господарювання усіх форм власності, неприбутковими організаціями, установами, закладами незалежно від їх підпорядкування, фізичними особами-підприємцями (ФОП), органами самоорганізації населення, об'єднаннями громадян, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства (пункти 1.1.2, 1.1.3 Правил).

Згідно ст.14 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством).

Згідно пункту 5 частини 1 статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" на об'єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Пунктом 3.2.1 Правил встановлено заборону: - здійснювати на об'єктах благоустрою міста господарську діяльність з порушенням вимог чинного законодавства України у сферах землеустрою, містобудування, озеленення територій, утримання будинків і споруд, освітлення територій, а також у галузі охорони здоров'я та охорони навколишнього природного середовища; - самовільно порушувати об'єкти благоустрою (їх частини) та/або використовувати їх не за функціональним призначенням, зокрема: розміщувати на території загального користування поза межами ділянок, відведених під ринки, торгівельні та ярмаркові майданчики, без відповідного дозволу або з порушенням його умов: тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності, торговельні причепи та автофургони, палатки, лотки, виносні торговельні столи, вітрини, торговельне та холодильне обладнання, товар або його зразки, тару.

Відповідно до пункту 20.4 Правил, тимчасове використання об'єктів (елементів) благоустрою не за їх функціональним призначенням для реалізації потреб об'єктів споживчого ринку, відпочинку та сфери послуг здійснюється на підставі договірних відносин між уповноваженим представником власника об'єктів (елементів) благоустрою міста та суб'єктом господарювання, фізичною та/або юридичною особою, яка має намір такого використання.

Позивач - Комунальне підприємство "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради згідно пункту 20.5 Правил та рішення Дніпровської міської ради від 18.05.2016р. №26/8 "Про реорганізацію та зміну найменування комунальних підприємств Дніпропетровської міської ради" є уповноваженим представником власника об'єктів благоустрою - територіальної громади міста Дніпра у відносинах із суб'єктами сфери споживчого ринку.

Пунктом 20.1 Правил магазини віднесено до об'єктів сфери споживчого ринку, відпочинку та сфери послуг.

Відповідно до пункту 20.4 Правил тимчасове використання об'єктів (елементів) благоустрою не за їх функціональним призначенням для реалізації потреб об'єктів споживчого ринку, відпочинку та сфери послуг здійснюється на підставі договірних відносин між уповноваженим представником власника об'єктів (елементів) благоустрою міста та суб'єктом господарювання, фізичною та/або юридичною особою, яка має намір такого використання.

Пунктом 2.5.2 Правил встановлено обов'язок підприємств, установ, організацій та фізичних осіб підприємців у сфері благоустрою з відшкодування збитків та іншої шкоди, завданої ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 29.05.2013 №39/35 затверджено Порядок передачі об'єктів (елементів) благоустрою м. Дніпропетровськ в тимчасове використання не за цільовим призначенням при реалізації потреб для об'єктів сфери споживчого ринку та сфери послуг» (надалі-Рішення №39/35 або Порядок) (а.с. 33-51).

Згідно п.1.2. Рішення №39/35 Порядок є регуляторним актом, застосування та виконання якого є обов'язковим суб'єктами господарювання усіх форм власності, підприємствами, установами, організаціями, закладами та фізичними особами при проведені на території м. Дніпропетровська та об'єктах загального користування, віднесених до сфери

відпочинку, розваг, споживчого ринку та послуг, робіт (здійсненні заходів), зазначених п.2 Порядку.

Згідно абз. 3 п. 1.4. Порядку органом контролю є Комунальне підприємство «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до пункту 7.1 Порядку порушення нормативно-правових актів у сфері благоустрою, у тому числі самовільне використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням, невиконання рішень органів місцевого самоврядування щодо благоустрою міста та ігнорування відповідних приписів органу контролю, мають обов'язковим наслідком притягнення суб'єктів порушення правил благоустрою міста до передбаченої чинним законодавством адміністративної та цивільно-правової (в тому числі майнової) відповідальності.

Згідно пункту 7.2 Порядку підставою для притягнення до майнової відповідальності є акт комісійного обстеження території, який складається посадовими особами органу контролю відповідно до повноважень, визначених Статутом та внутрішніми організаційно-розпорядчими документами органу контролю. У разі відмови суб'єкта господарювання або фізичної особи від майнової відповідальності внаслідок порушення правил благоустрою території міста, Правил поводження з відходами у місті Дніпропетровську орган контролю звертається до суду в установленому порядку з відповідними позовами про примусове стягнення шкоди.

Межі (розмір) майнової відповідальності суб'єкта господарювання або фізичної особи визначаються таким чином: за самовільне використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням, самовільне пошкодження елементів міського благоустрою, їх несвоєчасне або неякісне відновлення - у п'ятикратному розмірі плати, передбаченої пунктом 6.5 Порядку, за період від фактичного початку робіт (використання об'єктів благоустрою) до усунення порушень (пункт 7.4.1 Порядку).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неналежним чином з'ясував правову природу спірних правовідносин та норми матеріального права які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а звідси помилково застосував положення ст. 1166 ЦК України.

Так, відповідно до позовної заяви предметом позовних вимог є не відшкодування збитків внаслідок бездоговірного використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням, а стягнення штрафних санкцій, встановлених пунктом 7.4.1. Порядку.

Саме про це зазначено у прохальній частині позовної заяви - притягнути відповідача до майнової відповідальності шляхом стягнення з нього п'ятикратного розміру плати за використання об'єкта благоустрою в м. Дніпрі.

Саме такі висновки зазначені у актах комісійного обстеження території від 20.02.2017 року - притягнення до майнової відповідальності на підставі порядку (7.4.1), (6.5.) (а.с. 8-11).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Позивача також наполягав, що предметом позовних вимог є застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді саме штрафних санкцій, а не відшкодування збитків.

Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин закріплені в Главі 24 ГК України.

Так, відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій:

- відшкодування збитків;

- штрафні санкції;

- оперативно-господарські санкції.

Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Таким чином, штрафні санкції, про застосування яких просить Позивач, є одним з видів господарських санкцій, які відповідно до ст. 216 ГК України можуть застосовуватися до учасників господарських відносин лише на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Як встановлено матеріалами справи будь-яких договорів між Позивачем та Відповідачем укладено не було.

Жодним законодавчим актом України не передбачена можливість притягнення учасника господарських відносин до майнової відповідальності шляхом стягнення з нього п'ятикратного розміру плати за використання об'єкта благоустрою.

На підставі чого, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги Позивача про притягнення Відповідача до майнової відповідальності шляхом стягнення з нього п'ятикратного розміру плати за використання об'єкта благоустрою в м. Дніпрі суперечать ст.. 216 ГК України, оскільки не ґрунтуються на підставах і порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Вищезазначене є самостійною підставою для відмови в задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст.40 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об'єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

В той же час, Позивач - Комунальне підприємство "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради, не є інспекцією з благоустрою населених пунктів Дніпровської міської ради, у зв'язку з чим відповідно до ст.40 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" не наділений повноваженнями для здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ні відповідач, ні треті особи на момент перевірки і складення актів перевірки, жодних договорів з позивачем на користування об'єктами благоустрою міста не за цільовим призначенням не уклали, чим порушили діюче законодавство, спростовуються наступним матеріалами справи.

Так, Актом № 02/07 від 13.02.2017 року комісія позивача виявила самовільне використання відповідачем об'єкта благоустрою не за їх цільовим призначенням площею 10 кв.м.за адресою: АДРЕСА_5. В якості доказу надано договір оренди нежитлового приміщення, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_2, загальною площею 22 кв.м. за вказаною адресою.

Відповідно до договору, власницею нежитлового приміщення є ОСОБА_6, і саме до неї повинні були бути звернуті претензії з боку позивача. Проте до майнової відповідальності притягується ОСОБА_2

Між тим, третя особа ОСОБА_6 на об'єкт, розташований за адресою АДРЕСА_5, має договір №854/2 від 30.09.2015 року, укладений з позивачем «Про використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням» зі строком дії до 30.09.2018 року.

Вищезазначеним договором не передбачена заборона на передачу тимчасових споруд, розташованих на об'єкті благоустрою, в оренду третім особам. Доказів того, що третя особа ОСОБА_6 не сплачує усі необхідні платежі позивачем не надано, чим спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що оплата за використання об'єктів благоустрою ніким не вносилась.

Таким чином, вимоги позивача як до відповідача, так і до третьої особи ОСОБА_6 з приводу самовільного використання об'єкту благоустрою є безпідставними.

Актом №02/11МВ від 16.02.2017 року зафіксоване порушення, за яке п.п.6.6, 7.4.1 Порядку передбачене притягнення до майнової відповідальності суб'єкта господарювання за самовільне використання об'єкту благоустрою по АДРЕСА_6. В якості доказу надано договір оренди нежитлового приміщення між ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_4, відповідно до якого власницею нежитлового приміщення є саме ОСОБА_4, але знову, до майнової відповідальності притягнутий ОСОБА_11

Між тим, власниця споруди ОСОБА_4 ще 23.09.2015 року на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_6, уклала з позивачем договір №814/2 про використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням, який діє до 23.09.2018р.

Вищезазначеним договором не передбачена заборона на передачу тимчасових споруд, розташованих на об'єкті благоустрою, в оренду третім особам. Доказів того, що третя особа ОСОБА_4 не сплачує усі необхідні платежі позивачем не надано.

Укладаючи договір оренди тимчасової споруди ОСОБА_11 був обізнаний про абсолютну законність її розташування.

Таким чином, вимоги позивача як до відповідача, так і до третьої особи ОСОБА_4 з приводу самовільного використання об'єкту благоустрою є безпідставними.

Актом №02/08МВ від 13.02.2017 року комісією позивача виявлене порушення - самовільне використання ОСОБА_2 об'єкту благоустрою по АДРЕСА_8 загальною площею 41 кв.м.

01 січня 2017року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір оренди нежитлового приміщення площею 46 кв.м. за адресою: АДРЕСА_7.

В той же час, означене торгівельне приміщення не є об'єктом благоустрою, а є об'єктом нерухомого майна і зареєстроване за власником ОСОБА_7 в реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1 на підставі акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації, виданого 10.03.1997 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів.

Таким чином, вимоги позивача як до відповідача, так і до третьої особи ОСОБА_7 з приводу самовільного використання об'єкту благоустрою є безпідставними.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зі змісту договорів оренди нежитлових приміщень вбачається, що укладених ОСОБА_2 (орендар) із суб`єктами підприємницької діяльності (орендодавці) ОСОБА_6 (договір від 03.01.2017 року), ОСОБА_7 (договір від 01.01.2017 року), ОСОБА_4 (договір від 25.12.2016 року), ОСОБА_8 (договір від 05.02.2017 року), орендодавці є власниками нежитлових приміщень. Договори оренди нежитлових приміщень в установленому законом порядку недійсними не визнавались, тому на даний час є дійсними.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки відповідач - ФОП ОСОБА_2 не є власником тимчасових споруд, що розташовані на об"єкті благоустрою (вулиці) м. Дніпро.

Що стосується залучення належного відповідача, то у відповідності до ст. 24 ГПК України це є правом суду, його дискреційним повноваженням і не може бути обмежено.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що місцевим господарським судом підставно відмовлено у задоволенні позовних вимог і ці підстави доводами апеляційної скарги не спростовано.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

13.07.2017 року від Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради надійшло клопотання про заміну найменування позивача на Комунальне підприємство "Благуострій міста" Дніпровської міської ради.

Колегія суддів вважає дане клопотання обґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно п. 1 рішення Дніпровської міської ради № 61/22 від 21.06.2017 року «Про реорганізацію та зміну найменування комунальних підприємств Дніпровської міської ради» змінено найменування Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради, на Комунальне підприємство "Благуострій міста" Дніпровської міської ради.

Відповідно до п. 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Враховуючи Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо Комунального підприємства "Благуострій міста" Дніпровської міської ради , апеляційний господарський суд вважає за необхідне клопотання позивача задовольнити та змінити найменування позивача з Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради на Комунальне підприємство "Благуострій міста" Дніпровської міської ради .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Змінити найменування позивача з Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпровської міської ради на Комунальне підприємство "Благуострій міста" Дніпровської міської ради ().

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Благуострій міста" Дніпровської міської ради, м. Дніпро - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 року у справі № 904/1744/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 18.07.2017 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М. О. Дармін