ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10.07.2017 Справа № 904/7126/17

Суддя Воронько В.Д. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІСАНТОН ЛТД" (RISANTONN LTD), м. Нікосія, Кіпр

до Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", м. Київ, в особі Центрального Дніпропетровського відділення Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", м. Дніпро

про визнання дій протиправними та зобов'язання зарахувати грошові кошти на рахунок

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РІСАНТОН ЛТД" (RISANTONN LTD) (позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (відповідач), у якій заявило вимоги про:

визнання протиправними дії АТ "ТАСКОМБАНК" (Україна) щодо не зарахування на інвестиційний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "РІСАНТОН ЛТД" (RISANTONN LTD) (Кіпр) № 3001, відкритий в АТ "ТАСКОМБАНК", грошових коштів у сумі 2000000,00 грн та 1900000,00 грн, які надійшли 13.03.2017 на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю "РІСАНТОН ЛТД" (RISANTONN LTD) (Кіпр) від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМІНМЕТРЕСУРС" () з призначенням платежу: "Оплата за акции именные простые согласно дог. купли-продажи ценных бумаг № БВ-170126-2 от 26.01.2017. Без НДС";

зобов'язання АТ "ТАСКОМБАНК" (Україна) зарахувати на інвестиційний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "РІСАНТОН ЛТД" (RISANTONN LTD) (Кіпр) №3001, відкритий в АТ "ТАСКОМБАНК", грошові кошти за Договором купівлі-продажу цінних паперів № БВ-170126-2 від 26.01.2017, укладений між Товариства з обмеженою відповідальністю "РІСАНТОН ЛТД" (RISANTONN LTD) (Кіпр) та Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМІНМЕТРЕСУРС" (Україна).

Під час перевірки та підготовки цього позовного матеріалу до розгляду, дослідивши його за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог, господарський суд Дніпропетровської області встановив, що позовна заява подана до суду з порушенням правил подання позову, встановлених Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).

Відповідно до приписів ГПК України, позовна заява повинна відповідати формі та змісту, встановлених розділом VІІІ цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті Закону передбачено, що ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: із позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; із позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про державний бюджет України на 2017 рік", ст. 7 якого встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600,00 грн.

З огляду на прохальну частину позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги, з яких: визнання притиправними дії відповідача є вимогою немайнового характеру, а зобов'язання зарахувати грошові кошти на рахунок - майнового характеру, що узгоджується з правовою позицією абз. 2 п. 2.2.1 ч.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, де зазначено, що позовні заяви про зобов'язання перерахувати грошові кошти відповідно до договору банківського рахунку належать до заяв майнового характеру і оплачуються судовим збором відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Отже, за обидві позовні вимоги судовий збір повинен бути сплачений на загальну суму 60100,00 грн (1600,00 грн (немайнова вимога) + 58500,00 грн (майнова вимога)).

До позовних матеріалів позивачем додано квитанцію № 0.0.742665385.1 від 11.04.2017 на суму 3200,00 грн, що свідчить про сплату судового збору останнім, як за обидві вимоги немайнового характеру. З огляду на що судовий збір в повному обсязі не сплачено заявником та є порушенням вищецитованого законодавства України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, відповідно до ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, як підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів. За змістом ч.2 ст.34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України, в редакції змін, внесених Законом України № 3382-VІ від 19.05.2011, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Отже, з урахуванням вимог ст.ст. 34, 56 ГПК України, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, є примірник опису вкладень, із підписом працівника поштового зв'язку, що перевірив відповідність вкладення опису, та відбитком календарного штемпеля поштового повідомлення (п.61 Правил надання послуг поштового зв'язку).

Форма опису вкладення до цінного листа (форма 107), затверджена в Порядку пересилання поштових відправлень затвердженому наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 року № 211, повинна містити: найменування поштампу, на ім'я кого направлені документи, куди, найменування предметів, кількість предметів, оголошена цінність предметів, загальний підсумок предметів, відправник, хто перевірив (посада, підпис працівника зв'язку), відбиток календарного штемпеля місця приймання.

Слід зазначити, що відповідачем у позовній заяві позивач визначив Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" в особі Центрального Дніпропетровського відділення "ТАСКОМБАНК", однак докази відправлення копії позовної заяви з додатком заявник направив лише на адресу Центрального Дніпропетровського відділення "ТАСКОМБАНК", доказів же відправлення на адресу саме основної юридичної особи відповідача у позовних матеріалах відсутні.

Відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

З огляду на що відсутність доказів направлення копії позовної заяви з додатками на адресу ПАТ "ТАСКОМБАНК", як юридичної особи, свідчить про необізнаність останнього про пред'явлений до нього позов в особі Центрального Дніпропетровського відділення АТ "ТАСКОМБАНК", що є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, за яким суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

При цьому, суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за якою недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ в господарських судах України обмежений двохмісячним строком, враховуючи, що повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі та якщо надано доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, прямо передбачено Господарським процесуальним кодексом України, господарський суд повертає позов без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, суд вважає за доцільне надати роз'яснення щодо повернення сплачених сум судового збору.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 2 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

За змістом правової позиції, викладеної у п.п. 5.2 п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, викладену від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається:

- в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або

- в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або

- в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Отже, витрати по сплаті судового збору у сумі 3200,00 грн, сплачені квитанцією № 0.0.742665385.1 від 11.04.2017, підлягають поверненню платнику на підставі Закону України "Про судовий збір" за умови подання ним відповідного клопотання.

Керуючись пп. 4, 6 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "РІСАНТОН ЛТД" (RISANTONN LTD) позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток (тільки заявнику): позовна заява з додатком на "71" арк., у тому числі квитанція № 0.0.742665385.1 від 11.04.2017 про сплату судового збору у сумі 3200,00 грн.

Суддя В.Д. Воронько