ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. Справа № 914/486/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Львівобленерго, м. Львів б/н від 25.05.2017

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.05.2017 року

у справі № 914/486/17

за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів,

про стягнення 136 000,00 грн. та зобовязання виконати рішення

за участю представників:

від позивача ОСОБА_3-представник

від відповідача ОСОБА_4-представник;

Права та обовязки представникам сторін, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України, роз»яснено.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст.811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.05.2017 у справі № 914/486/17 (суддя Бортник О.Ю.) позов задоволено повністю; стягнено з ПАТ Львівобленерго, м. Львів, в доход Державного бюджету 68 000,00 грн. штрафу та 68 000,00 грн. пені; зобовязано ПАТ Львівобленерго (79026, м. Львів, вул. Козельницька, будинок 3, ідентифікаційний код 00131587) виконати рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 № 5 р/к: припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у пункті ІІ резолютивної частини рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 № 5 р/к.

ПАТ Львівобленерго подано апеляційну скаргу /н від 25.05.2017, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог, а саме зобов»язання ПАТ Львівобленерго виконати рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 № 5 р/к: припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у пункті ІІ резолютивної частини рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 № 5 р/к, посилаючись на те, що судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права в частині задоволення позовних вимог. Зокрема, скаржник зазначає, що відповідач відмовив своїм листом від 19.03.2015 №134-1718 ФГ Поляна у визначенні величини споживання електричної енергії та потужності за новими обєктами (які перелічені у додатковій угоді) з 50 кВт до 150 кВт з підстав відсутності на момент звернення ФГ Поляна відповідної додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії № 47-680 від 04.01.2006 у відповідача. У подальшому згадана додаткова угода була знайдена працівниками відповідача. За таких обставин, на думку скаржника, зловживання монопольним (домінуючим) становищем з його сторони носило одноразовий характер та не володіє ознаками продовжуваності.

Також, скаржник зазначив, що в підтвердження припинення зловживання товариством монопольним становищем після винесення рішення Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 № 5 р/к надано суду діючу додаткову угоду про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 47680 від 04.01.2006, укладену між ПАТ Львівобленерго та ФГ Поляна від 06.11.2013, котра віднайшлася після проведення службового розслідування.

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що твердження наведені в апеляційній скарзі є безпідставними і такими, що суперечать нормам права та обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 5 р/к від 25 березня 2016 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» відповідно до ст. 52 Закону України Про захист економічної конкуренції накладено на відповідача штраф у розмірі 68 000,00грн. за вчинене ним порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ч. 1 ст. 13 та пунктом 2 ст. 50 вищезгаданого Закону та зобов»язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у пункті ІІ резолютивної частини рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 № 5 р/к.

Крім цього, відповідача повідомлено про обовязок сплатити штраф у двомісячний строк з дня отримання рішення про накладення штрафу. Згідно з відміткою на рекомендованому повідомленні № 507 про вручення поштового відправлення, а саме: повідомлення № 13/03-535 від 01.04.2016 та копії рішення № 5 р/к від 25.03.2016, рішення отримано відповідачем 04.04.2016.

ПАТ Львівобленерго» скористалося своїм правом на оскарження рішення позивача в порядку , встановленому статтею 60 Закону .

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.08.2016 у справі № 914/1431/16 у задоволенні позову ПАТ Львівобленерго до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення № 5 р/відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2016 у справі №914/1431/16 без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.01.2017 у справі № 914/1431/16 рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі залишено без змін, а касаційну скаргу ПАТ Львівобленерго, м. Львів - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про: стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені; зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Згідно з п. 16 ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" голова територіального відділення має повноваження звертатися до суду із позовами у зв'язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції.

Як вбачається із матеріалів справи та правомірно зазначено судом першої інстанції, відповідач копію рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 5 р/к від 25 березня 2016 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» одержав 04.04.2016, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18).

Відповідно до статті 56 Закону України Про захист економічної конкуренції штраф підлягає оплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу; за кожен день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу; нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладання штрафу .

В пункті 20.2.постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства вказано : абзацами третім - пятим частини пятої зазначеної статті Закону України Про захист економічної конкуренції (стаття 56) передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом : справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення у ній; у судах апеляційної та касаційної інстанції від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови ), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися .

Враховуючи наведене, а також те, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 68 000,00грн. пені є правомірними.

Вказану пеню нараховано позивачем без перевищення встановленого ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" гранично допустимого розміру пені.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що позивачем заявлено до стягнення пеню за 67 днів прострочення сплати штрафу відповідно до зробленого ним у позовній заяві розрахунку розміру пені.

У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не подані докази, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, що є підставою для припинення чи зупинення нарахування пені протягом зазначеного вище періоду часу.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 68 000,00грн. штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 5 р/к від 25.03.2016 та пені в сумі 68 000,00грн. підлягають задоволенню.

Щодо посилання скаржника на незаконність позовних вимог в частині зобовязання виконати п. ІІ рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 5 р/к від 25.03.2016 судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається із змісту зазначеного рішення позивача, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції з боку скаржника визнано його дії з необґрунтованої відмови Фермерському господарству Поляна у збільшенні договірної електричної потужності.

Ця відмова викладена у листі за № 134-1718 від 19.03.2015 , в якому відповідач мотивував Фермерському господарству Поляна у збільшенні договірної електричної потужності відсутністю у нього, на момент надання листа, додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії № 47680, датованої 06.11.2013.

Як зазначалось вище, господарськими судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій встановлено законність рішення позивача № 5 р/к від 25.03.2016 та відмовлено у задоволенні позову відповідача про визнання його недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції будь-яке законне рішення позивача є обовязковим до виконання особами, яких воно стосується.

У матеріалах справи відсутні та скаржником суду не надані достатні та допустимі докази усунення ним допущеного стосовно Фермерського господарства Поляна порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене ч. 1 ст. 13 та п. 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Докази відкликання відповідачем свого листа від 19.03.2015 № 134-1718, як і докази повідомлення Фермерського господарства Поляна про те, що ним знайдено додаткову угоду до договору № 47680, що цю додаткову угоду скаржник вважає діючою і визнає її, а також докази задоволення ним клопотання фермерського господарства, викладеного у його листі від 16.03.2015, тощо у матеріалах справи відсутні та скаржником суду не надані. Натомість, із листа Фермерського господарства Поляна від 04.05.2017, вбачається, що згідно з рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016р. у справі №1-02-48/2015, в якій прийнято рішення № 5 р/к від 25 березня 2016, відповідач своїх зобовязань не виконав, не збільшив погоджену договірну потужність на обєкти (тракторна бригада та зерносклад АВМ), що розташовані за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Бродки, вул. Шкільна, 3а.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували вимоги, заявлені в апеляційній скарзі.

Сукупності встановлених по справі обставин суд першої інстанції надав належну оцінку і, з урахуванням вимог ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", взявши до уваги відсутність даних про добровільне виконання рішення АМК України відповідачем, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника відповідно до вимог ст.49 ГПК України

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 10.05.2017 у справі № 914/486/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.