ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р. Справа № 911/1802/17

За позовом Дочірнього підприємства СТАДА-УКРАЇНА Компанії БЕПХА Бетайлігунгсгезельшафт фюр Фармаверте мбХ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ФРАМ КО

про стягнення 943 276,07грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 25.04.2017);

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Дочірнє підприємство СТАДА-УКРАЇНА Компанії БЕПХА Бетайлігунгсгезельшафт фюр Фармаверте мбХ звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРАМ КО" про стягнення 943 276,07грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором від 29.02.2016 №3, в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором та додатковими угодами строк.

Відповідач у справі ТОВ "ФРАМ КО" у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись при цьому на те, що позивачем не надано заявок на поставку товару, невідповідність видаткових накладних нормам чинного законодавства України, а саме відсутність в накладних зазначення посади особи, що прийняла товар, та відсутність мокрої печатки підприємства.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.06.2017 у даній справі, судом відмовлено позивачу в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

13.07.2017 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю забезпечення явки уповноваженого представника ОСОБА_2 в судове засіданні, оскільки останній має бути присутнім під час іншої судової справи, що розглядається в господарському суді Одеської області.

Розглянувши подане клопотання суд відмовляє в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають до господарського суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства.

Крім того, в матеріалах даної справи наявна довіреність представника відповідача ОСОБА_3, який був присутній у судовому засіданні 22.06.2017 при розгляді заяви про вжиття запобіжних заходів. Таким чином, представник відповідача, який на час розгляду даної справи приймає участь в іншому судовому засіданні, не є єдиним можливим законним представником, за відсутності якого справа не може бути розглянута.

Також відповідач скористався правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, подані письмові пояснення та докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

29.02.2016 між ДП «Нижфарм-України» АТ «Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод» (правонаступником якого є позивач у даній справі, згідно коду 32110540) (далі постачальник) та ТОВ «ФРАМ КО» (далі покупець) укладено договір поставки №3 (а.с.7-10, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами вказаного договору, постачальник постачає покупцю товар, згідно замовлень покупця зі ціною та асортименті, що вказані в специфікації до даного договору, а покупець зобовязується оплатити поставлений товар на умовах договору.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору, поставка товару здійснюється зі складу постачальника відповідно до попереднього замовлення протягом 3 календарних днів з дати отримання замовлення постачальником. Поставка здійснюється на умовах само вивозу зі складу постачальника.

Відповідно до п. 2.4 договору, право власності від постачальника до покупця переходить у момент передачі товару. Моментом передачі товару сторони вважають момент завантаження товару у транспортний засіб покупця, що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною, підписаною уповноваженою особою постачальника та покупця. Покупець отримує товар на підставі належним чином оформленої довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, підписаної та скрапленої печаткою покупця. Оригінал довіреності повинен бути наданий постачальником до відвантаження товару покупцю.

Оплата товару здійснюється в національній валюті України, шляхом сплати грошових коштів на банківський рахунок постачальника (п. 6.1 договору).

Згідно п. 6.2 договору, розрахунок здійснюється покупцем на умовах відстрочення платежу, згідно додаткових письмових домовленостей сторін.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 28.02.2017 включно (п. 10.1 договору).

Крім того, між сторонами укладено ряд додаткових угод (а.с.11-13, зворот).

Вказані додаткові угоди містять положення про можливість надання постачальником покупцю знижки за умови того, що термін оплати товару має складати не більше 30 днів після дати відвантаження та підтримки асортименту продукції на певному рівні.

Як зазначає позивач, ним в період з 10.02.2017 по 06.03.2017 за видатковими накладними поставлено відповідачу товар на загальну суму 943 276,07грн, копії вищевказаних накладних долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто в судовому засіданні.

Вказаний товар прийнятий представниками відповідача на підставі виданих відповідачем довіреностей копії вищевказаних накладних долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто в судовому засіданні.

Крім того, поставка вказаної продукції позивачем відповідачу підтверджується оформленими та долученими до позовної заяви податковими накладними, складеними позивачем.

Як вказує позивач, 09.06.2017 він звернувся до відповідача з досудовою вимогою про погашення заборгованості протягом трьох днів в сумі 943 276,07грн, проте, відповідачем вказана вимога залишена без відповіді та без задоволення.

У звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 943 276,07грн.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити заборгованість за поставлений товар.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, сторонами в договорі змінено загальне правило, та вказано, що розрахунок здійснюється згідно додаткових письмових домовленостей сторін.

Таким чином, суд вважає що виконання зобовязань з оплати продукції мало бути виконано відповідачем з моменту предявлення вимоги про сплату заборгованості.

Заперечуючи проти позовних вимог в частині стягнення суми боргу за поставлений товар, відповідач посилається на те, що у видаткових накладних за якими поставлялась продукція відсутня мокра печатка останнього, та не вказано посади особи, що прийняла товар.

Вказані заперечення відповідача не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, товар на підставі видаткових накладних, за якими здійснювалась поставка, прийнято представниками відповідача на підставі виданих останнім довіреностей. Вказані довіреності містить відбиток мокрої печатки підприємства відповідача.

Заперечення відповідача про відсутність в матеріалах справи заявок відповідача на постачання продукції, також не приймаються судом до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, зокрема, видаткових накладних вказані номери замовлень відповідача, а також те, що вказаний товар прийнято відповідачем у власність без зауважень.

Крім того, суд зазначає, що поставка продукції за договором визначена на умовах самовивозу, таким чином, відповідачем такий товар приймався без зауважень, а також те, що п. 2.4 передбачено отримання продукції саме за довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, те що відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів повернення товару або його оплати на суму 943 276,07грн, суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості у вказаному розмірі за поставлений товар обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 14 149,14грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРАМ КО" на користь Дочірнього підприємства СТАДА-УКРАЇНА Компанії БЕПХА Бетайлігунгсгезельшафт фюр Фармаверте мбХ 943 276,07грн основної заборгованості, 14 149,14грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 18.07.2017.

Суддя С.І. Чонгова