номер провадження справи 5/87/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2017 Справа № 908/1227/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7)

До відповідача: Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (70545, Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Преображенська, 3)

про стягнення 300,00 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність Др-45-1216 від 27.12.2016р.

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

14.06.2017р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут з позовною заявою до Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про стягнення 445 426, 45 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.06.2017р. матеріали позовної заяви прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/1227/17, присвоєно справі номер провадження 5/87/17, розгляд справи призначено на 10.07.2017р. У судовому засіданні 10.07.2017р. судом на підставі ст.77 ГПК України, оголошувалась перерва до 14.07.2017р.

У судовому засіданні 14.07.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників сторін розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

У судовому засіданні 14.07.2017р. позивач надав суду заяву від 13.07.2017р. за вих. №Zpz04-CK-3113-0717 про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 300,00 грн., з яких пеня 100,00 грн., 3% річних 100,00 грн. та втрати від інфляції 100,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вказану заяву судом прийнято до розгляду, оскільки вона відповідає статті 22 ГПК України.

Позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а також з підстав викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 30.01.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (далі ТОВ «Запоріжгаз Збут») та Преображенською сільською радою Оріхівського району Запорізької області укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №1141049TPRE017. З січня-квітня 2017р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 592 651,49 грн., що підтверджується актами приймання передачі. Однак, відповідачем було порушено грошове зобовязання за договором та станом на 12.06.2017р. ним не було сплачено позивачу коштів за поставлений газ у повному обсязі. Згідно з актом звірки взаємних розрахунків, сума боргу відповідача склала 407 079,54 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 407 079,54 грн., пеню в розмірі 22 940,72 грн., 3% річних в розмірі 2 541,69 грн. та інфляційні втрати в розмірі 12 864,50грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

У судове засідання 14.07.2017р. представник відповідача не зявився.

12.07.2017р. до суду від відповідача надійшло клопотання від 12.07.2017р. за вих. №782/02-01-10, у якому представник відповідача просить суд розглядати справу без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вказану заяву судом прийнято до розгляду, оскільки вона відповідає статті 22 ГПК України.

Відповідачем у судовому засіданні 10.07.2017р. було підтримані письмові пояснення від 04.07.2017р. за вих. №766/02-01-10, у яких зазначено, що дійсно між позивачем та відповідачем 30.01.2017р. було укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №1141049TPRE017. Відповідач не заперечую проти того факту, що позивачем дійсно було виконанні свої зобовязання за договором та, що станом на 12.06.2017р. у нього виникла заборгованість перед позивачем по оплаті за отриманий природний газ у розмірі 407 835,01грн. Однак, 01.07.2017р. між сторонами було проведено звіряння рахунків станом на 01.07.2017р., актом звіряння рахунків встановлено, що заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня, що підтверджується підписаними актами. Також, Преображенська сільська рада Оріхівського району Запорізької області повідомляє, що між ними та ТОВ «Запоріжгаз Збут» 27.06.2017р. було укладено новий договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №1141049TPREB027, договір є чинним та діє з 01.02.2017р. по 31.12.2017р., в частині розрахунків до їх повного погашення. На виконання зазначеного договору позивачем було виставлено акти приймання-передавання природного газу від 27.06.2017р. за природний газ поставлений сільській раді в період з лютого 2017р. по травень 2017р. на загальну суму 407 835,01грн. Оплата за актами приймання-передавання природного газу була здійснення відповідачем 30.06.2017р. Просить суд винести законне та обґрунтоване рішення.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2017р. між Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (далі постачальник) та Преображенською сільською радою Оріхівського району Запорізької області (далі споживач), найменування оператора газорозподільної системи (далі - «оператор ГРМ») було укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №1141049TPREB017 (далі договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2., постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ (далі газ), а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах та порядку, що визначені договором. Річний плановий обсяг постачання газу до 25,485 тис.куб.м.

Відповідно до п.п. 2.9.1., 2.9.2., 9.2.3. договору, за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГМР постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача а скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем (п. 3.1. договору). Ціна газу становить 7644,6333 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1528,9207 грн., всього з ПДВ 9173,56грн. (п. 3.2. договору). Ціна зазначена в п.3.2. Договору може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору (п. 3.3. договору). Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором (п. 3.4. договору). Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором, та становить без ПДВ 156600,32 грн., ПДВ 20% - 31320,06 грн. разом з ПДВ 187 920,38 грн. (сто вісімдесят сім тисяч девятсот двадцять грн. 38 коп.) (п.3.6. договору).

Згідно з п. 4.1. договору, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 годи першого дня наступного місяця включно. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 4.2.3. договору). Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до п.п. 5.1.1., 5.4.2. договору, постачальник має право отримувати від споживача оплату поставленого газу відповідно до умов розділів ІІІ, ІV договору. (…). Споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Пунктом 6.2.1 передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно п. 11.1., 11.2., 11.5. договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, сторони мають внести зміни до договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк. (…). Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками (за наявності).

31.01.2017р. сторонами було укладено додаткову угоду до договору на постачання природного газу для не побутових споживачів №1141049TPREB017 від 30.01.2017р. (далі договір).

Відповідно до п. 1 договору, у звязку зі зміною ціни природного газу сторони дійшли згоди внести у п. 3.2. договору на постачання природного газу для не побутових споживачів №1141049TPREB017 від 30.01.2017р. наступні зміни: «п. 3.2. Ціна газу з 01.02.2017р. становить 8 753,50 грн. за 1000 куб.м, крім того ПДВ 1 750,70 грн., всього з ПДВ 10 504,20 грн.».

Згідно п. 2 договору необхідно викласти в наступній редакції п. 1.2.: «Річний плановий обсяг постачання газу до 20,229 тис.куб.м.»

Пунктом 4 договору передбачено викласти в наступній редакції п. 3.6. «Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором, та становить без ПДВ 156 600,32 грн., ПДВ 20% - 31 320,06 грн., разом з ПДВ 187 920,38 (сто вісімдесят сім тисяч девяносто двадцять грн.. 38 коп.).

28.02.2017р. сторонами було укладено додаткову угоду до договору на постачання природного газу для не побутових споживачів №1141049TPREB017 від 30.01.2017р. (далі договір).

Відповідно до п. 1 договору, у звязку зі зміною ціни природного газу сторони дійшли згоди внести у п. 3.2. договору на постачання природного газу для не побутових споживачів №1141049TPREB017 від 30.01.2017р. наступні зміни: «п. 3.2. Ціна газу з 01.03.2017р. становить 8 418,50 грн. за 1000 куб.м, крім того ПДВ 1 683,70 грн., всього з ПДВ 10 102,20 грн.».

28.04.2017р. сторонами було укладено додаткову угоду до договору на постачання природного газу для не побутових споживачів №1141049TPREB017 від 30.01.2017р. (далі договір).

Відповідно до п. 1 договору, у звязку зі зміною ціни природного газу сторони дійшли згоди внести у п. 3.2. договору на постачання природного газу для не побутових споживачів №1141049TPREB017 від 30.01.2017р. наступні зміни: «п. 3.2. Ціна газу з 01.04.2017р. становить 7 677,50 грн. за 1000 куб.м, крім того ПДВ 1 535,50 грн., всього з ПДВ 9 213,00 грн.».

Згідно п. 2 договору необхідно викласти в наступній редакції п. 1.2.: «Річний плановий обсяг постачання газу до 60,139 тис.куб.м.»

Пунктом 4 договору передбачено викласти в наступній редакції п. 3.6. «Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором, та становить без ПДВ 493 876,24 грн., ПДВ 20% - 98 775,25 грн., разом з ПДВ 592 651,49 (пятсот девяносто дві тисячі шістсот пятдесят одна грн. 49 коп.).

04.05.2017р. сторонами було укладено додаткову угоду до договору на постачання природного газу для не побутових споживачів №1141049TPREB017 від 30.01.2017р. (далі договір).

Пунктами 1, 3 договору викладено у наступній редакції п. 1.2.: «Річний плановий обсяг постачання газу до 60,139 тис.куб.м.». (…). У звязку зі змінами ціни природного газу сторони дійшли згоди внести у п. 3.2. договору на постачання природного газу для не побутових споживачів №1141049TPREB017 від 30.01.2017р. наступні зміни: «п. 3.2. Ціна газу становить: - з 01.02.2017р. 8 753,50 грн. за 1000 куб.м. крім того ПДВ 1 750,70 грн., всього з ПДВ 10 504,20 грн.; - з 01.03.2017р. 8 418,50 грн. за 1000 куб.м. крім того ПДВ 1 683,70 грн., всього з ПДВ 10 102,20 грн.; з 01.04.2017р. 7 677,50 грн. за 1000 куб.м. крім того ПДВ 1 535,50 грн., всього з ПДВ 9 213,00 грн.».

Відповідно до п. 4 договору, викладено в наступній редакції п. 11.1.: «Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2017 року до 30 квітня 2017р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

ТОВ «Запоріжгаз Збут» на виконання умов договору було поставлено природний газ Преображенській сільській раді Оріхівського району Запорізької за січень квітень 2017 року на загальну суму 592 651,49 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 17 - 20).

Відповідно до акту звіряння за січень 2017р. квітень 2017р. від 18.05.2017р. заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений природний газ складала 407 079,54 грн. (а.с. 21).

Преображенська сільська рада Оріхівського району Запорізької повинна була розрахуватися з ТОВ «Запоріжгаз Збут» за поставлений природний газ з січня 2017р. по квітень 2017р., однак розрахунку відповідач не здійснив до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (відповідно до п. 4.2.3. договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочинну, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Судом було встановлено, що відповідачем після порушення провадження у цій справі було сплачено суму основного боргу з надлишком, а саме у розмірі 407 835,01 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи (а.с. 47-48).

Позивач не заперечує проти припинення провадження у цій справі в частині.

Суд розяснює сторонам, зо згідно з ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у випадку припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктами 4.2., 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, у звязку із відсутністю предмету спору, провадження у справі слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення 407 079,54 грн.

Отже, предметом розгляду справи №908/1227/17, з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 13.07.2017р. за вих. №Zpz04-CK-3113-0717, є стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 300,00 грн., по 100 грн. за кожен вид штрафу.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п. 6.2.1 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно із розрахунком позивача відповідачу нараховано пеню у розмірі 100,00 грн.

Судом перевірено розрахунки пені за допомогою КП «Законодавство», розрахунки позивача є вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов'язання", вбачається, що кредитор вправі вимагати, в т.ч. в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, як разом зі сплатою суми боргу, так і окремо від неї.

Згідно із розрахунком позивача відповідачу нараховано 3 % річних у розмірі 100,00 грн. та втрати від інфляції у розмірі 100,00 грн.

За змістом ч. 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція.

Судом перевірено розрахунки 3 % річних та втрат від інфляції за допомогою КП «Законодавство», розрахунки позивача є вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню у повному обсязі.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір (далі - Закон) передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Зазначений перелік підстав повернення судового збору є вичерпним.

Частиною 1 ст. 4 Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 1 600,00 грн.)

Отже, судом в частині стягнення суми основного боргу припинено провадження у справі №908/1227/17 на суму 407 079,54, а також позивачем було зменшено заявлені позовні вимоги до загальної суми 300,00 грн., отже позивачем за розгляд цієї позовної заяви судом повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 1,5 % від вказаної суми, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 1 600,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви додано платіжне доручення № 4 від 09.06.2017р. про сплату судового збору у розмірі 6 681,40 грн., отже поверненню позивачу підлягає сплачена ним сума судового збору у розмірі 5 081,40 грн. за відповідним клопотанням, яке позивач може подати до суду в порядку визначеному Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1 600,00 грн.

Керуючись ст. 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (70545, Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Преображенська, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ) пеню у розмірі 100 (сто) грн. 00 коп., три відсотки річних у розмірі 100 (сто) грн. 00 коп., втрати від інфляції у розмірі 100 (сто) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В частині стягнення позовних вимог у розмірі 407 079,54 грн. провадження у справі припинити.

Суддя К.В.Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 19.07.2017р.