ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" липня 2017 р.Справа № 922/1995/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК", м. Київ
до Публічного АТ "Мегабанк", м. Харків 3-я особа - ОСОБА_2, м.Хмельницький
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників:

позивача ОСОБА_3 за дов. №30-1/56372 від 29.12.2016 р.,

відповідача ОСОБА_1 за дов. №13-802/16д від 14.12.2016 р.,

третьої особи не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК", м. Київ (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача -Публічного акціонерного товариства "Мегабанк", м. Харків про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.07.2007 р. (за реєстровим №1-4402), а саме: домоволодіння, площею 473,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Гонти, 13, та належить на праві приватної власності ПАТ «Мегабанк» на підставі Свідоцтва, серія та номер: ВТР №152678 р. №2630, виданого 23.12.2013 р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі кредитного договору №0 від 10.07.2007 р. та кредитного договору №0 від 10.07.2007 р. в розмірі 3105955,00 дол. США та 83249,17 грн. пені, з яких:

1298003,97 дол. США заборгованість за кредитом;

1807951,03 дол. США заборгованість за процентами;

35650,47 дол. США пеня за прострочення сплати кредиту;

47598,70 дол. США пеня за прострочення сплати процентів, встановивши спосіб реалізації нерухомого майна предмету іпотеки за іпотечним договором від 10.07.2007 р., а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни в розмірі 3601765,00 грн., що зазначена в договору іпотеки. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовано знаходженням у власності ПАТ «Мегабанк» домоволодіння, що є предметом договору іпотеки від 10.07.2017 р. та положеннями ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про іпотеку» щодо черговості звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателями.

Ухвалою суду від 16.06.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.07.2017 р. о 09:45. Ухвалою від 04.07.2017 р. розгляд справи було відкладено на 17.07.2017 р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити клопотання про призначення експертизи для визначення ринкової вартості майна.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 17.07.2017 р. за вх. № 22897, надав заперечення на клопотання ПАТ «УкрСиббанк» про призначення експертизи, щодо визначення вартості майна. Відповідач заперечував проти задоволення клопотання позивача та призначення судової експертизи по справі, вказував на необґрунтованість поданого клопотання.

Щодо підсудності справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ГПК України, якою встановлені загальні правила територіальної підсудності, тобто, розмежування компетенції судів щодо розгляду справ, підвідомчих господарським судам, за територіальною ознакою, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

Отже, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність справ господарському суду у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном; такі справи розглядаються за місцезнаходженням майна. Також за правилами статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначається підсудність справ у спорах про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, шляхом визнання права власності на це майно.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, спір у даній справі не є спором про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, підсудність даного спору визначається за місцезнаходженням відповідача.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постановах Вищого господарського суду України у справі №909/970/15 від 03.08.2016 р., у справі 904/2518/15 від 04.11.2015 р.

Щодо черговості задоволення вимог іпотекодержателів та визначення початкової вартості майна, суд керується наступними положеннями.

В силу ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом частини другої статті 586 ЦК України, частини другої статті 17 Закону України "Про заставу" відчуження майна, що є предметом застави (іпотеки), можливе лише за згодою заставодержателя (іпотекодержателя). Договір про відчуження заставленого майна, укладений з порушенням цих правових норм, може бути визнаний господарським судом недійсним згідно зі статтею 215 ЦК України.

Відповідно до приписів статей 589, 590 ЦК України, частини першої статті 20 Закону України "Про заставу", частини першої статті 12 та частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" заставодержатель (іпотекодержатель) має право звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Статтею 588 ЦК України та статтею 18 Закону України "Про заставу" передбачено можливість наступної застави вже заставленого майна. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог.

Відповідно до п. 4.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» з урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Водночас господарський суд за необхідності може згідно із статтею 41 ГПК вирішити питання про призначення у справі відповідної судової експертизи.

У випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.

В силу приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

З огляду на наведене, керуючись принципом змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом з метою створення сторонам належних умов для належного та повного встановлення обставин по справі, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на "01" серпня 2017 р. о 10:00

Позивачу - надати письмові пояснення щодо підстави для припинення дії заборони на майно яке знаходилося в іпотеці та обтяжене забороною.

Суддя ОСОБА_5