ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 липня 2017 року Справа № 910/3699/17

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Селіваненко В.П. і Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ,

на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАБУД ЕКО", м. Київ,

про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 910/3699/17

та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017

у справі № 910/3699/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАБУД ЕКО" (далі - Товариство), м. Київ,

до комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі - Підприємство), м. Київ,

за участю особи, яка зверталася з апеляційною скаргою - Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), (далі - Департамент), м. Київ,

про зобов'язання не чинити перешкоди у праві користування,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2017 у справі № 910/3699/17 за позовом Товариства до Підприємства про зобов'язання не чинити перешкоди у праві користування заяву Товариства про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено.

За результатами розгляду апеляційної скарги Підприємства на вищезазначену ухвалу місцевого суду Київським апеляційним господарським судом прийнято постанову від 11.04.2017, якою залишено ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017 зі справи № 910/3699/17 без змін.

Не погоджуючись із ухвалою про забезпечення позову у справі № 910/3699/17, Департамент звернувся з апеляційною скаргою, яку ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 було повернуто скаржнику без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За результатами розгляду повторно поданої апеляційної скарги Департаменту на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017 зі справи № 910/3699/17 Київським апеляційним господарським судом винесено ухвалу від 24.05.2017 про припинення апеляційного провадження на підставі статті 80 ГПК України.

08.06.2017 (згідно з реєстраційним штампом Київського апеляційного господарського суду на касаційній скарзі) Департамент звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 07.06.2017 б/н, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 зі справи № 910/3699/17 скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні заяви Товариства про забезпечення позову.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на таке.

За приписами статті 107 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: 1) рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; 2) ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

За змістом частини першої статті 11113 ГПК України ухвали місцевого та апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених частиною першою статті 106 ГПК України. Відповідно до частини четвертої статті 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено з 01 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 600,00 грн.

Так, до касаційної скарги Департаменту додано платіжне доручення від 06.06.2017 № 623 про сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 1 600,00 грн.

Отже, враховуючи те, що в одній касаційній скарзі Департаментом оскаржуються дві ухвали зі справи № 910/3699/17, які винесені за результатами вчинення різних процесуальних дій (ухвала місцевого господарського суду про забезпечення позову [яка залишена без змін постановою апеляційного господарського суду] та ухвала суду апеляційної інстанції про припинення апеляційного провадження за апеляційної скаргою Департаменту), скаржник мав сплатити судовий збір у передбаченому підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 розмірі, виходячи з того, що ним в одній касаційній скарзі оскаржуються два процесуальних документа, винесених за результатами вчинення різних процесуальних дій, а саме 3 200,00 грн. (1 600,00 грн. х 2 = 3 200,00 грн.).

Водночас матеріали касаційної скарги не містять доказів, що підтверджували б сплату судового збору за подання касаційної скарги на дві ухвали господарських судів у встановленому розмірі.

Пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, за змістом частини другої статті 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Згідно зі статтею 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

У відповідності до статті 105 ГПК України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Згідно з приписами частини третьої статті 105, статей 51, 110 ГПК України останній день для подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017 зі справи № 910/3699/17, яка була переглянута в апеляційному порядку та залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2017, припадає на 03.05.2017.

Департаментом касаційну скаргу подано 08.06.2017 (згідно з реєстраційним штампом Київського апеляційного господарського суду на касаційній скарзі), тобто поза межами встановленого статтею 110 ГПК України двадцятиденного строку подання касаційної скарги на зазначений судовий акт.

Відповідно до частини першої статті 53 ГПК України господарський суд, зокрема, за заявою сторони може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Проте, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Департаментом не заявлено та причини його пропуску не наведено.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 24.10.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України" ГПК України не встановлено строк для звернення до господарського суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку подання касаційної скарги.

Таке клопотання може бути викладено у скарзі чи в окремій заяві і в останньому випадку має бути подано до винесення ухвали про повернення касаційної скарги.

Повернення касаційної скарги, поданої з порушенням строку без клопотання про його відновлення з посиланням на пункт 5 частини першої статті 1113 ГПК України, не перешкоджає повторному поданню касаційної скарги з клопотанням про відновлення строку її подання.

У повторному зверненні з касаційною скаргою скаржнику слід врахувати, що оскарження судових актів, винесених за результатами вчинення різних процесуальних дій здійснюється шляхом подання окремих касаційних скарг.

Враховуючи викладене та керуючись пунктами 4, 5 частини першої і частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 зі справи № 910/3699/17 повернути Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Суддя В. Палій

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Студенець