ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р.Справа № 922/1606/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Семенівська мануфактура", Чернігівська область, м. Семенівка
до Приватного підприємства "ПО Мануфактура", Харківська область, м. Чугуїв
про стягнення 360720,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 08.06.2017 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Семенівська мануфактура" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "ПО Мануфактура" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 360720,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 21.12.2015 р. між сторонами був укладений договір поставки № 22/15 за яким відповідачу було поставлено товар. В порушення умов договору відповідач своєчасну оплату за товар не здійснив, в зв'язку з чим, станом на 16.05.2017 року у відповідача мається прострочена заборгованість на загальну суму 360720,00 грн.

Ухвалою суду від 19.05.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08.06.2017 р. о 10:30.

Ухвалою суду від 08.06.2017 р. розгляд справи було відкладено на 10.07.2017 р. о 14:30.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач про судове засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання його представник не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

21.12.2015 р. між Приватним підприємством "Семенівська мануфактура" (постачальник) та Приватним підприємством "ПО Мануфактура" (покупець) був укладений договір поставки № 22/15 (надалі - договір).

Пунктом 1.1. договору було передбачено, що постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товари у кількості, якості, асортименті, і за ціною, зазначеними у видаткових накладних, а також інших товаросупровідних документах, які є невід'ємною частиною цього договору з моменту їх підписання повноважними представниками сторін.

Згідно п. 2.2. договору перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару покупцеві і підписання видаткових накладних на товар.

Відповідно до положень пункту 3.2 договору, покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар на умовах відстрочки платежу в 30 календарних днів з моменту поставки товару. Днем поставки є дата підписання видаткових накладних сторонами. Днем сплати є день зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

В межах взятих на себе зобов'язань за договором позивач 12 березня 2017 р. поставив товар відповідачу на суму 360720,00 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 24 від 12.03.2017 р.

Однак, в порушення умов договору, відповідач своєчасну оплату за товар не здійснив, в зв'язку з чим, станом на 16.05.2017 р. у відповідача мається прострочена заборгованість за договором на загальну суму 360720,00 грн.

Позивачем відповідачу була направлена вимога № 48 від 19.04.2017 р. про сплату суми заборгованості за договором, яка була отримана представником відповідача.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутня відповідь відповідача на вимогу позивача. Також, в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем позивачу вартості поставленого товару у розмірі 360720,00 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач всупереч вимогам договору поставки свої зобов'язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар не виконав, господарський суд приходить до висновку, що сума заборгованості в розмірі 360720,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 5410,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 526, 530, 628, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "ПО Мануфактура" (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Рози Люксембург, буд. 16-А, ідентифікаційний код 36817590) на користь Приватного підприємства "Семенівська мануфактура" (15400, Чернігівська область, м. Семенівка, вул. Червона площа, 20, ідентифікаційний код 35821783) заборгованість в розмірі 360720,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 5410,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 17.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_2