ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" травня 2017 р. Справа № 911/917/17

Суддя А.С. Грєхов, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, про стягнення заборгованості у розмірі 104 530,26 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Тапчан Н.В. - за довіреністю №38-2072/470 від 10.05.2012,

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю №2982 від 21.04.2017,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (надалі - позивач) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 104 530,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті за теплову енергію за період з грудня 2006 року по травень 2015 року. За твердженням позивача, в опалювальний період з грудня 2006 по травень 2015 відповідач безпідставно отримував теплову енергію на потреби опалення, постачання якої здійснював позивач, що підтверджується актами про підключення теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_1 в опалювальний період з 2006 по 2015 роки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.03.2017 року порушено провадження у справі № 911/917/17, від сторін витребувано документальні докази у справі, розгляд справи призначено на 11.04.2017.

11.04.2017 у судове засідання з'явився представник позивача, надав пояснення у справі.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання 11.04.2017 не забезпечив.

Ухвалою Господарського суду Київської області розгляд справи відкладено на 25.04.2017.

25.04.2017 через канцелярію Господарського суду Київської області представником відповідача подано заяву про припинення провадження у справі у зв'язку з тим, що відповідно до правовстановлюючих документів, нежитлові приміщення належать фізичній особі ОСОБА_1

Також, представником відповідача подано клопотання про застосування строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з грудня 2006 року по березень 2014 року.

У судове засідання 25.04.2017 з'явилися представники позивача та відповідача, надали пояснення у справі. За наслідками судового засідання 25.04.2017 судом оголошено перерву до 16.05.2017.

16.05.2017 через канцелярію Господарського суду Київської області представником позивача подано заперечення на відзив відповідача. Відповідно до заперечень, представник позивача стверджує, що нежитлові приміщення № 44-1 44-13, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 99.6 кв.м. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 використовує у своїй підприємницькій діяльності. Також у запереченнях позивач стверджує, що відповідачем було здійснено оплату у розмірі 2 000 грн на підставі виставленого рахунку фактури.

Представником позивача у судовому засіданні подана заява про виправлення описки в позовній заяві, а саме в частині визначення періоду заборгованості. Таким чином позивач просить господарський суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 104 530, 26 грн за період з грудня 2006 року по лютий 2015 року.

Розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд встановив таке.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі №2-6300/06/01 від 28.11.2006 встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 є власником квартир № 45 та № 44 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу. Так, Київським районним судом м. Харкова було встановлено, що рішенням Київського РВК м. Харкова № 132-11 від 02.06.1998 року попередньому власнику квартири № 44 по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 було дозволено влаштування двох додаткових входів з тамбурами у вказану квартиру. Відповідно до акту приймання та експлуатації додаткового входу № 128 від 14.05.1999 року був влаштований додатковій вхід в квартиру №44 по АДРЕСА_1. Після придбання квартир ОСОБА_1 була проведена їх реконструкція та об'єднання в одне нежитлове приміщення. Відповідно до технічного висновку ВАТ "Харківреконструкція" встановлена можливість збереження вказаного нежитлового приміщення без проведення додаткових робіт та про відповідність самовільно проведеної реконструкції технічним нормам та правилам. Вищезазначеним рішенням визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення №44-1-44-13 з окремим входом на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 99,6 кв. м.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Позивачем не враховано, що вирішення спору про стягнення суми вартості безпідставно спожитої теплової енергії постачання якої здійснювалось до нежитлових приміщень № 44-1-44-13 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, впливає на права та обов'язки останнього, як фізичної особи. Господарським судом встановлено , що власником відповідних приміщень є фізична особа ОСОБА_1, що не було враховано при поданні позову позивачем.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути // підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як роз'яснено в п.п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. №10. господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням ст. 1 ГПК України, а правовідносини щодо яких виник спір носять господарський характер.

Розгляд позовних вимог про стягнення суми вартості безпідставно спожитої теплової енергії не може бути здійснено в межах господарського судочинства, оскільки в такому випадку вказана фізична особа підлягає обов'язковому залученню до розгляду справи в якості відповідача, що суперечить нормам ст.ст. 1, 21 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного, господарський суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, провадження у справі слід припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 104 530,26 грн припинити.

Суддя А.С. Грєхов