ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 Справа № 917/616/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргаз ресурс", 37500, вул. Кононівська, 152, м. Лубни, Полтавська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 37 631,23 грн.

Суддя Семчук О.С.

Представники:

від позивача: Лук'янова Ю.В., дов. від 10.05.17 р.

від відповідача: ОСОБА_3, договір № 01/05 від 10.05.2017 р.

05.07.2017 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору : розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргаз Ресурс" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 37631,23 грн., з яких: 35 000, грн. попередньої оплати, що здійснена на виконання умов договору на розробку і передачу проектної документації № 121 від 02.12.2016 р. та 2 631,23 грн. пені за період з 11.01.2017 р. по 19.04.2017 р.

21.06.2017 р. позивач надав суду заяву № 187 від 07.06.2017 р. (вх. № 7256 від 08.06.2017 р.) про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої збільшив період нарахування пені та просить суд стягнути з відповідача 38 829,86 грн., а саме: 35 000,00 грн. попередньої оплати та 3 829,86 грн. пені за період з 11.01.2017 р. по 06.06.2017 р..

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.10. Постанови від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Оскільки дана заява вчинена з дотриманням встановлених процесуальних правил, суд приймає її до розгляду в даному позовному провадженні. Спір розглядається в межах предмету спору в редакції наведеної заяви позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за Договором на розробку і передачу проектної документації № 121 від 02.12.2016 р., в частині своєчасного виготовлення та передачі проектної документації.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі (в редакції заяви про збільшення позовних вимог).

07.06.2017 р. відповідач подав відзив на позовну заяву вх. № 7226 , в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що на момент звернення до суду з даним позовом позивачем не було надано відповідачу вихідних даних для розробки проектної документації. Також зазначає, що положення договору передбачають лише сплату штрафних санкцій за порушення встановленого строку виконання робіт, а не повернення суми попередньої оплати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив :

02.12.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргаз ресурс" (далі - Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі -Виконавець) укладено Договір на розробку і передачу проектної документації № 121 (далі - Договір).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- виконавець зобов'язувався розробити додаткові розділи проектної документації (стадія "Робочий проект") для будівництва стаціонарного автогазозаправного пункту (АГЗП) надземного розташування по АДРЕСА_2: пояснювальна записка; технологічні рішення; генплан; архітектурно-будівельні рішення; інженерні забезпечення; проект організації будівництва; ОВНС та передати її Замовнику, а Замовник зобов'язаний прийняти і оплатити належним чином виконані роботи. (п. 1.1. Договору);

- проектна документація розробляється на підставі затверджених замовником вихідних даних на проектування, до яких належить завдання на проектування об'єкту архітектури (надалі - вихідні дані), містобудівні умови та обмеження, технічні умови (ТУ) на засоби інженерного забезпечення які надаються Замовником Виконавцю. Виконавець зобов'язується почати виконання робіт після отримання від замовника вихідних даних та виконати роботи за цим договором відповідно до діючих нормативних вимог (згідно ДБН-А-2.2-3-2014) (п. 2.1 та п. 2.2 Договору);

- вартість робіт по виконанню коригування проектної документації за цим договором складає 70 000,00 грн. без ПДВ. Оплата робіт проводиться на умовах попередньої оплати в сумі 50% вартості робіт в сумі 35 000,00 грн. без ПДВ. Залишкова вартість робіт сплачується по факту здачі Замовнику по акту здачі готової документації в термін 10 робочих днів (п. 3.1 - п. 3.3 Договору);

- передача Замовнику оформленої у встановленому порядку проектної документації здійснюється згідно акту здачі-приймання робіт. Замовник протягом 10 (десяти) робочих днів від дня одержання акту здачі-приймання робіт зобов'язаний передати Виконавцеві другий примірник підписаного акту, або обґрунтовану відмову від приймання робіт (п. 4.2 та п. 4.3 Договору);

- за порушення встановленого договором строку виконання робіт з вини Виконавця, останній сплачує Замовнику пеню за кожний день прострочення, процентний розмір якої по відношенню до вартості невиконаних робіт визначається з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період існування прострочення (п. 5.1. Договору);

- строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 3.2 договору та закінчується після договірного терміну виконання робіт - 40 календарних днів. В іншому випадку строк дії цього договору продовжується до моменту належного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 9.2 Договору).

На виконання умов п. 3.2 Договору позивачем було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача попередню оплату в сумі 35 000,00 грн. без ПДВ, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення № 5 від 26.12.2016 р.

В порушення умов п. 9.2 Договору відповідач, у визначений строк (40-денний термін з моменту попередньої оплати) не передав Проектну документацію позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з вимогою (вих. № 4 від 06.04.2017 р.) в строк до 10.04.2017 р. передати оформлену в установленому порядку Проектну документацію для будівництва стаціонарного автогазозаправного пункту (АГЗП) надземного розташування по АДРЕСА_2 або повернути попередню оплату в розмірі 35 000,00 грн.

Проте, як зазначає позивач вимога залишена відповідачем без задоволення.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

Так, відповідно до статті 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Оскільки, матеріалами справи підтверджується, що Замовник здійснив попередню оплату по Договору 26.12.2016 р., то на виконання умов п. 9.2 Договору Виконавець повинен був передати оформлену Проектну документацію до 04.02.2017 р.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач всупереч умовам Договору, отримавши попередню оплату від позивача, не виготовив та не передав позивачу проектну документацію в терміни визначені п. 9.2 Договору.

Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження передачі для прийняття виконаних ним робіт по Договору, зокрема, відсутній підписаний сторонами акт приймання-передачі виконаних робіт в порядку п. 4.2 Договору; доказів направлення позивачу виконаної

проектної документації; доказів відповідних повідомлень про виконані роботи.

Так, відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що позивачем здійснена відмова від договору підряду, у вимозі від 06.04.2017 р. позивач вимагав в строк до 10.04.2017 р. передати оформлену в установленому порядку Проектну документацію для будівництва стаціонарного автозаправного пункту надземного розташування по АДРЕСА_2 або повернути попередню оплату в розмірі 35 000,00 грн.

Відповідач, в свою чергу, у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до службової записки від 13.04.2017р. повідомив Замовника про необхідність надання вихідних даних для подальшого розроблення проектної документації, а 26.04.2017р. Виконавець повідомив Замовника про припинення виконання робіт. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази направлення цих документів позивачу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 35 000,00 грн. попередньої оплати підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що на момент звернення до суду з даним позовом позивачем не було надано відповідачу вихідних даних для розробки проектної документації судом не приймаються до уваги виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, з моменту отримання ним попередньої оплати і до 04.02.2017 р. (дата до якої відповідач повинен був виконати роботи) останній не звертався до позивача з повідомленням про неможливість виконання ним обумовлених Договором робіт з огляду на відсутність необхідних вихідних даних.

При цьому, у своїх поясненнях (вх.. № 7789 від 20.06.2017 р.) відповідач вказує на виконання ним замовленої позивачем проектної документації в значному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні також підтвердив, що відповідачем виконана не вся, але значна частина робіт.

Представник позивача наполягав, що відповідачу було надано всі необхідні дані для якісного та своєчасного виконання зобов'язань по Договору (завдання на проектування, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, викопіювання з плану забудови, технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок (наявне в матеріалах справи)) і твердження відповідача про виконання частини від замовленого обсягу робіт не сприймається, оскільки роботи повинні бути виконані повністю та у визначений договором строк.

Належних та допустимих доказів у спростування вищевикладеного, відповідач суду не надав.

Посилання відповідача на те, що у квітні 2017 р. він письмово повідомляв позивача про неможливість виконання проектних робіт зазначених у Договорі з огляду на відсутність вихідних даних та повідомив про припинення виконання проектних робіт, судом не приймаються як правомірні, оскільки дані дії відповідача відбувались вже за межами встановленого п. 9.2 Договору строку виконання робіт.

Суд звертає увагу на те, що з моменту отримання відповідачем попередньої оплати за договором до встановленому в договорі терміну виконання робіт (40 календарних днів) не було зі сторони відповідача до позивача жодних вимог щодо надання необхідних для виконання робіт даних.

Отже, посилання відповідача на те, що ним були вжиті всі можливі заходи для своєчасного та якісного виконання зобов'язань за Договором не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 Господарського кодексу України (далі - ГК України), є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони у п. 5.1 Договору передбачили, що за порушення встановленого договором строку виконання робіт з вини Виконавця, останній сплачує Замовнику пеню за кожний день прострочення, процентний розмір якої по відношенню до вартості невиконаних робіт визначається з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період існування прострочення.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 829,86 грн. пені за період з 11.01.2016 р. по 06.06.2017 р., суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені частково відповідає вимогам ЦК України, ГК України, а саме : в частині нарахування відповідачу пені у розмірі 3 106,85 грн. за період з 07.02.2016 р. по 06.06.2017 р. (з огляду на допущення позивачем помилки у визначенні дати, коли відповідачем повинні були бути виконані зобов'язання по Договору, оскільки відповідно до п. 9.2 Договору відповідач повинен був виконати роботи у строк до 04.02.2017 р. ( з 26.12.2016 р. - дата здійснення попередньої оплати + 40 днів - строк виконання робіт), а враховуючи те, що 04.02.2017 р. припадало на вихідний день, то відповідно до приписів п. 5 ст. 254 ЦК України перебіг прострочення зобов'язань з виконання робіт почалось з 07.02.2017 р. (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3" та залучено до матеріалів справи).

Отже, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 35000,00 грн. попередньої оплати та 3 106,85 грн. пені за період з 07.02.2017 р. по 06.06.2017 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 723,01 грн. пені задоволенню не підлягають.

Позивачем подано заяву № 80 від 17.05.2017 р. (вх.. № 5408 від 18.05.2017 р.) про стягнення з відповідача 5 000,00 грн. витрат на надання правової допомоги.

При вирішенні даної заяви суд встановив наступне.

За договором про надання правової допомоги № б/н від 03.04.2017 р. Адвокатське об'єднання "Макмел", в особі керуючого партнера Мельника О.С. зобов'язалося надавати правову допомогу клієнту (ТОВ "Укргаз Ресурс") щодо підготовки позовних заяв про стягнення заборгованості в кількості 5 штук по договорах на розробку і передачу проектної документації, укладених з ФОП ОСОБА_1

Як зазначає позивач в уточненні до заяви № 191 від 07.06.2017 р. (вх. № 7257 від 08.06.2017 р.) про стягнення коштів за надання правової допомоги за договором, за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості по договору № 121 від 02.12.2016 р. ним сплачено 5 000,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 180 від 06.06.2017 р.

Так, статтею 44 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними документами.

Відповідно до частини 3 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. Таким чином, стаття 44 ГПК України передбачає відшкодування сум в якості судових витрат, які були сплачені стороною за отримання послуг, лише адвокатам, а не будь-яким представникам.

Позивач в підтвердження своїх вимог надав договір про надання правової допомоги від 03.04.2017 р., ордер на надання правової допомоги від 03.04.2017 р. серія НОМЕР_2 адвокатом Мельником О.С., свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_3 від 29.08.2012 р., акт прийому-передачі наданих послуг від 30.04.2017 р. та платіжне доручення № 180 від 06.06.2017 р. про сплату 25 000,00 грн. правової допомоги згідно договору від 03.04.2017 р. без ПДВ (загальний договір про надання правових послуг по 5 договорам) .

Суд звертає увагу на те, що даний спір не носить складний характер, оплата здійснена за підготовку позовної заяви (Акт № 1 від 30.12.2017р.), тому лише написання позовної заяви не потребує значних затрат часу для адвоката.

Виходячи з п. 6.5. Постанови Пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", вирішуючи питання про розподіл сум інших, крім судового збору, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

За таких обставин заявлені до стягнення позивачем адвокатські витрати на суму 5 000,00 грн. за підготовку позовної заяви (при ціні позову 38 829,86 грн.), суд вважає завищеними, тому обмежує розмір адвокатських витрат до 500,00 грн.

Судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 2 ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргаз ресурс", 37500, вул. Кононівська, 152, м. Лубни, Полтавська область, - 35 000,00 грн. попередньої оплати, 3 106,85 грн. пені, 500,00 грн. витрат на адвокатські послуги, 1 600,00 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.07.2017 р..

Суддя О.С. Семчук