РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017Справа №910/32807/15

За позовом: комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ДА";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про: розірвання договору, виселення та стягнення заборгованості.

Суддя Балац С.В.

Представники сторін:

позивача: Гайдай Т.В. - за довіреністю від 16.01.2017 № 5;

відповідача: Паньшин С.С. - за довіреністю від 26.12.2016 № 16-12-26/06;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Костюк О.М. - за довіреністю від 10.01.2017 № 062/02/07-133.

С У Т Ь С П О Р У :

Комунальне підприємство "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ДА" про розірвання договору, виселення та стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що укладений між позивачем та відповідачем договір оренди від 20.04.2010 № 14-Упр(Ор) - 10 підлягає розірванню, а об'єкт оренди - поверненню, з тієї підстави, що відповідачем допущене істотне порушення умов договору, яке полягає у простроченні ним грошового зобов'язання.

Таким чином, з урахуванням поданих уточнень, позивачем заявлені вимоги про розірвання договору оренди від 20.04.2010 № 14-Упр(Ор) - 10, виселення відповідача з орендованого приміщення, зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції з місця оренди, а також стягнення заборгованості за порушення зобов'язання із сплати орендної плати в період з 10.04.2015 по 10.10.2015 в сумі 122.398,26 грн., з яких: 110.368,24 грн. - основна заборгованість, 10.891,40 грн. - пені та 1.138,62 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.12.2015 (суддя Маринченко Я.В.) позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/32807/15. Розгляд справи призначений на 11.02.2016.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 11.02.2016 відклав розгляд даної справи на 01.03.2016. Вказаною ухвалою суд залучив до участі у справі департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.03.2016 у справі № 910/32807/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016, позов задоволено частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2016 вказані вище судові акти скасовано, а дану справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 28.10.2016 № 04-23/2251 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/32807/15, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Дупляк О.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.11.2016 провадження у справі № 910/32807/15 зупинене до вирішення господарським судом міста Києва спору зі справи № 910/21093/16 та набрання рішенням з названої справи законної сили.

До господарського суду надійшло клопотання комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" про поновлення провадження у справі 910/32807/15 в якому останній повідомляє суд про те, що господарським судом міста Києва за наслідками розгляду справи № 910/21093/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДА" до комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Київської міської ради про визнання недійсним пункту 9.1 Договору оренди № 14-Упр(Ор)-10 від 20.04.2010 прийнято рішення від 25.01.2017, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 16.03.2017 № 05-23/1016 призначено повторний автоматичний розподіл вказаної заяви у зв'язку з закінченням терміну повноважень у судді Дупляк О.М.

В результаті зазначеного вище повторного автоматичного розподілу справу 910/32807/15 передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.03.2017 справу № 910/32807/15 прийнято до провадження судді Балац С.В., провадження у справі № 910/32807/15 поновлено. Розгляд справи призначено на 24.04.2017.

В судових засіданнях 24.04.2017, 17.05.2017 та 24.05.2017 оголошено перерви до 17.05.2017, 24.05.2017 та до 07.06.2017 відповідно.

Судове засідання, призначене на 07.06.2017 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Балац С.В. у відпустці.

Враховуючи вихід судді Балац С.В. з відпустки ухвалою господарського суду м. Києва від 08.06.2017 справу № 910/32807/15 призначено до розгляду на 05.07.2017.

До господарського суду надійшли пояснення представника відповідача в яких останній зазначив про те, що позивач визнавав існування договірних відносин до 01.04.2015, укладений між сторонами спору договір був продовжений на два роки, а саме - до 16.04.2016. також в поданих поясненнях представника відповідача, останній заперечив проти вимог про стягнення заборгованості у зазначений період з огляду на відсутність енергопостачання до об'єкту оренди, що виключало можливість його використання за призначенням. У зв'язку з тим, що відповідач звільняється з 01.04.2015 від орендної плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про розірвання договору, виселення з орендованого майна та знесення майна.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про зміну підстав позову відповідно до якої вказав про направлення на адресу відповідача повідомлення від 26.04.2013 № 11-03/333 про закінчення терміну дії укладеного між сторонами спору договору оренди та відмову від його продовження із вимогою про звільнення об'єкту оренди та передачу орендованого майна по акту прийому-передачі. За таких обставин позивач змінив підставу позову в частині позовних вимог про виселення відповідача з орендованого приміщення та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції з місця оренди.

До господарського суду надійшла заява представника позивача про відмову від позовної вимоги про розірвання укладеного між сторонами спору договору оренди від 20.04.2010 № 14-Упр(Ор) - 10.

В судовому засіданні 05.07.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між комунальним підприємством "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН", (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДА", як орендарем, (далі - відповідач) укладено договір оренди від 20.04.2010 № 14-Упр(Ор) - 10 (далі - Договір) відповідно до п. 1.1, 2.1 якого позивач на підставі рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 860/860 зобов'язався передати, а відповідач - прийняти в оренду нерухоме майно (частину переходу, визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря), загальною площею 42 кв. м., згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину договору (далі - об'єкт оренди), за адресою: станція метро "Нивки" (східний вестибюль), для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2.4 Договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності м. Києва і знаходиться на балансі позивача.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що за користування об'єктом оренди відповідач сплачує позивачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 18.12.2008 № 860/860 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 № 34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною договору, в цілому за об'єкт оренди станом на квітень 2010 складає 8.448,75 грн., включно з ПДВ.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п.п. 3.5, 4.14 Договору, оплата за договором проводиться відповідачем, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди позивачеві. Відповідач після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі позивачу. У разі невиконання пункту 4.14 в силу вступає рішення Київради. При цьому, оплата по договору нараховується позивачем та сплачується відповідачем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

Згідно з п. 3.6 Договору, орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності відповідача щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок позивача.

Пунктом 6.2 Договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 860/860 діє з 20.04.2010 до 18.04.2013 (п. 9.1 Договору).

Відповідно до п. 9.7 Договору передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду, господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить державі, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України та Параграфу 5 Глави 30 Розділу VI Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного і комунального майна".

Частинами 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об'єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Приписом ст. 2 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна.

Відповідно до п. 2 ст. 26, п. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Спір між сторонами судового процесу, на думку позивача, з урахуванням поданих заяв про зміну підстав позову, виник в результаті порушення відповідачем умов Договору. Відповідач після закінчення терміну дії Договору орендоване приміщення не звільнив, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про виселення відповідача з орендованого приміщення, зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції з місця оренди, а також стягнення заборгованості за порушення зобов'язання із сплати орендної плати в період з 10.04.2015 по 10.10.2015 в сумі 122.398,26 грн., з яких: 110.368,24 грн. - основна заборгованість, 10.891,40 грн. - пені та 1.138,62 грн. 3% річних.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Відповідно до п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

З огляду на те, що позивачем подана до суду заява про відмову від позовної вимоги про розірвання укладеного між сторонами спору Договору, суд дійшов висновку, що вказана заява не суперечить законодавству та не порушує інтереси інших осіб, а відтак, суд приймає відмову позивача від позовної вимоги про розірвання укладеного між сторонами спору Договору, що є наслідком припинення провадження у даній справі у вказаній частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Положенням частини 3 ст. 285 Господарського кодексу України встановлено, що орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Аналогічне правило закріплено в ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до акту спільної перевірки, фіксування відключення електропостачання до тимчасової споруди, розташованої в межах об'єкту оренди та щодо можливості подальшого використання об'єкту оренди за призначенням від 01.04.2015 № 01-04, який наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії, 01.04.2015 о 9:00 годині позивачем в односторонньому порядку припинено електропостачання до тимчасової споруди (кіоску) розташованого у вестибюлі станції метро "Нивки", загальною площею 42,0 кв.м, орендарем якої є відповідач на підставі Договору.

Вказаний вище акт свідчить про те, що з 01.04.2015 відповідач не має можливості використовувати об'єкт оренди за укладеним між сторонами спору Договором за призначенням, визначеним Договором, тобто в період з 10.04.2015 по 10.10.2015, за який позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача розмір заборгованості у вигляді орендної плати за Договором в сумі 110.368,24 грн.

Враховуючи викладені обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за Договором в період з 10.04.2015 по 10.10.2015 у вигляді орендної плати в розмірі 110.368,24 грн. задоволенню не підлягають на підставі ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 10.891,40 грн. - пені та 1.138,62 грн. та 3% річних задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором, в задоволенні якої відмовлено судом.

Приписами частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Так позивач, повідомленням від 26.04.2013 № 11-03/333, яке направлено на адресу 03057, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 42, повідомив відповідача про закінчення терміну дії Договору 18.04.2013, відмову від його продовження, а також вимагав, згідно п. 4.14 Договору, протягом 10 календарних днів з моменту отримання вказаного повідомлення звільнити об'єкт оренди від тимчасової огороджуючої конструкції (кіосків), та передати орендоване майно за актом приймання - передачі позивачу.

Направлення повідомлення від 26.04.2013 № 11-03/333 підтверджується описом-вкладення у цінний лист, який наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії. Однак вказане повідомлення на адресу відповідача (03057, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 42) доставлене не було, про що свідчить довідка про причини повернення листа, а саме: за закінченням встановленого строку зберігання.

Проте, адреса відповідача на яку направлене вказане вище повідомлення відповідає розділу 10 укладеного між сторонами спору Договору (юридичні адреси та банківські реквізити сторін).

В свою чергу, листів про зміну адреси відповідачем та внесення сторонами змін до п. 10 Договору матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було своєчасно повідомлено відповідача про припинення терміну дії договору та передачу об'єкта оренди позивачу.

Відповідачем не подано до суду доказів того, що строк дії Договору було продовжено сторонами, не надано доказів повернення орендованого майна по акту приймання-передачі позивачу, як і не надано доказів того, що у відповідності до п. 7.5 Договору відповідачем було повернуто об'єкт оренди позивачу в термін, визначений п. 4.14 Договору.

Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги про виселення відповідача з орендованого приміщення та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції з місця оренди підлягають задоволенню повністю.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то у відповідності до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 4 ст. 80, ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49 та ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі № 910/32807/15 в частині позовної вимоги про розірвання договору оренди від 20.04.2010 № 14-Упр(Ор) - 10 - припинити.

3. Виселити товариство з обмеженою відповідальністю "ДА" (04209, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 26, кв. 53; ідентифікаційний код: 24595438) з нерухомого майна (частини переходу) згідно з викопіюванням з схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: м. Київ, станція метро "Нивки" (східний вестибюль), загальною площею 42,0 кв. м.;

4. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "ДА" (04209, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 26, кв. 53; ідентифікаційний код: 24595438) у строк не пізніше десяти календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили, демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски) згідно з викопіюванням з схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходяться за адресою: м. Київ, станція метро "Нивки" (східний вестибюль), загальною площею 42,0 кв. м.;

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДА" (04209, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 26, кв. 53; ідентифікаційний код: 24595438) на користь комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" (03056, м. Київ, вул. пр-т. Перемоги, буд. 35; ідентифікаційний код 03328913) витрати по сплаті судового збору в сумі 2.436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

7. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14 липня 2017 року

Суддя С.В. Балац