У х в а л а

13 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у господарських справах Верховного Суду України в складі:

головуючого Жайворонок Т.Є.,

суддів: Берднік І.С.,

Ємця А.А.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ «КБ Приватбанк») про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Черкаської області від 22 березня 2016 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 08 листопада

2016 року та постанови Вищого господарського суду України від 31 січня 2017 року у справі № 925/124/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав» (далі - ТОВ «Святослав») до товариства з обмеженою відповідальністю «Віль-Транс-Сервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ «КБ Приватбанк», про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22 березня 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08 листопада 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від

31 січня 2017 року, у позові ТОВ «Святослав» про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено.

У липні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява

ПАТ «КБ Приватбанк» про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Черкаської області від 22 березня 2016 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 08 листопада 2016 року та постанови Вищого господарського суду України від 31 січня 2017 року у справі

№ 925/124/16 із підстав, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копії постанов від

05 листопада 2014 року у справі № 904/5942/13, від 20 березня 2017 року у справі

№ 910/15891/16, від 05 квітня 2017 року у справі № 911/3879/15, в яких, на думку заявника, по-іншому застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Як доказ невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, до заяви додано копії постанов Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі

№ 520/7194/13-ц, від 21 грудня 2016 року у справі № 1522/25684/12, від 22 квітня 2015 року у справі № 6-209цс14, від 30 вересня 2014 року у справі № 3-122гс14,

від 11 червня 2014 року у справі № 6-52цс14, від 16 квітня 2014 року у справі

№ 6-146цс13, від 21 листопада 2012 року у справі № 6-136цс12.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що подана заява є необґрунтованою, а викладені у ній доводи

не підтверджуються доданими до заяви матеріалами.

Відповідно до ст. 11121 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд України відмовляє у допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, ст.ст. 11116 , 11117 , 11121 Господарського процесуального кодексу України,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи № 925/124/16 до провадження Верховного Суду України.

Надіслати копію ухвали разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною.

Головуючий Т.Є. Жайворонок

Судді: І.С. Берднік

А.А. Ємець