ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. Справа № 922/4692/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Лакіза В.В. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Євтушенку Є.В.

за участю представників:

позивача - Петриченко І.О., за довіреністю № 007Др-44-1216 від 29.12.2016р.,

відповідача - ОСОБА_2 (особисто); ОСОБА_3, за довіреністю №1546 від 01.04.2017р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №1532 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року у справі №922/4692/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 45637,01 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-10604 від 20.12.2012 р. у розмірі 45637,01 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року у справі №922/4692/16 (суддя Добреля Н.С.) у позові відмовлено повністю.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року у справі №922/4692/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що ПАТ "Харківміськгаз" на підставі договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-10604 від 20.12.2012 р. передало відповідачу у лютому, березні 2015 року природний газ загальну суму 45637,01 грн., але відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за отриманий природний газ не розрахувався, у зв'язку чим на час звернення до суду останній мав заборгованість перед позивачем у розмірі 45637,01 грн.

Зазначає, що ПАТ "Харківміськгаз" листом № 03/12/2941 направлено на адресу відповідача по два примірники актів приймання-передачі газу за лютий, березень 2015 року, підписані та скріплені печаткою позивача. Оскільки відповідач вказані акти не повернув, обґрунтованої відмови від їх підписання не надав, на думку апелянта, акти приймання-передачі газу за лютий та березень 2015 року вважаються підписаними сторонами.

Вважає необґрунтованими заперечення позивача щодо обсягу спожитого газу, оскільки ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» встановлено непрацездатність вимірювальної техніки через пошкодження пломби, що свідчить про неможливість газопостачальної організації провести облік газу, що був наданий відповідачу, у зв'язку з чим було здійснено нарахування за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання об'ємів газу поданих відповідачу в період з 01.02.2015р. по 26.02.2015р.

У відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 5803 від 01.06.2017р.) відповідач, заперечуючи проти доводів апелянта, вважає рішення господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року у справі №922/4692/16 законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції посилається, зокрема, на те, що з моменту укладення договору на постачання природного газу відповідач виконував зобов'язання з оплати за поставлений газ своєчасно та у повному розмірі шляхом здійснення попередньої оплати, що підтверджується наданням позивачем відповідних дозволів на поставку газу.

Зазначає на правомірності висновку суду першої інстанції про недоведеність позивачем обсягів поставки газу у розмірі 7049,00 куб.м, та необґрунтованість нарахування позивачем вартості газу на суму 45367,01 грн.

Вказує на те, що «Технічна угода», на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не відповідає дійсності, оскільки дані, зазначені в реквізитах, у тому числі підпис на тексті даного документа, не належать відповідачу.

Вказує на те, що матеріали справи не містять доказів отримання актів приймання-передачі газу за лютий, березень 2015 року, а також зазначає, що акти не є підставою для здійснення оплати за газ, який не було поставлено позивачем та відповідно спожито відповідачем.

Зазначає, що довідка ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» свідчить про зовнішнє пошкодження вимірювальної техніки, проте не містить відомостей щодо встановлення його фактичного пошкодження, що призвело до непрацездатності.

У своїх письмових поясненнях (вх. № 7138 вді 07.07.2017р.) відповідач вказує на те, що розрахунки поставленого газу здійсненні на підставі показників лічильників позивача, засвідчених у відповідних актах, відповідно до яких споживання газу на добу було меншим, ніж відповідно до лічильників відповідача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15 травня 2017 року прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження, розгляд справи призначено на 06 червня 2017 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06 червня 2017 року відкладено розгляд справи на 11 липня 2017 року.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10 липня 2017 року, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Бородіної Л.І., для розгляду цієї справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

У судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року у справі №922/4692/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення учасників процесу, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Позивач - Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому, керуючись приписами ст. ст. 526,527, 530, 532, 615 Цивільного кодексу України, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-10604 від 20.12.2012 р. в частині оплати нарахованих обсягів спожитого відповідачем природного газу за лютий, березень 2015 року, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45637,01 грн.

Як убачається із матеріалів справи, 20.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" (постачальник) та Фізичною особою ОСОБА_2 (споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-10604 (далі - договір), відповідно до якого постачальник протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу в обсягах і в порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1. договору, договірні обсяги постачання природного газу споживачу наводяться в додатку 2 до договору.

Пунктом 2.6. договору передбачено, що послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених в додатку 1 до договору.

Виходячи з п. 2.8 договору, постачальник направляє споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника. Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта-приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від підписання протягом двох робочих днів з дати одержання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг та вартість послуг з постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 2.9 договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України 27.12.2005 N 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 р. за N 67/11941, а також згідно з Технічною угодою та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку природного газу під час його розподілу.

Згідно п. 3.3 договору кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності об'єктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у Додатку 1 до договору.

Пунктами 3.4, 3.5 договору передбачено, що постачальник має право перевіряти роботу вузлів обліку, установлених у споживача, у тому числі за допомогою еталонних пересувних вимірювальних комплексів, газопроводи та газоспоживне обладнання, які розташовані на території об'єктів споживача, а також вимагати позачергової перевірки вузлів обліку спеціально уповноваженим органом у сфері метрології. Порядок та строки перевірки передбачені Технічною угодою. Споживач зобов'язаний забезпечити доступ представників постачальника до вузлів обліку, відключаючих пристроїв, газопроводів та газоспоживного обладнання, що розташовані на території споживача. На підставі результатів вимірювання обсягу газу вузлами обліку сторонами складаються щомісяця акти приймання-передачі газу.

Розрахунковий період за договором становить один місяць - з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно. Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансованими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2. Авансовані платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період за п'ять календарних днів до початку місяця поставки газу. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за розрахунковим (п. п. 4.5, 4.5.2, 4.6, 4.6.1, 4.6.3 договору).

Відповідно до п. п. 10.1, 10.1.1 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2013 року та діє до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

У додатку №2 до вищевказаного договору сторонами визначено обсяги поставки природного газу за договором на 2013 рік, і такий обсяг становить 9,1 тис. куб. м.

Додатковими угодами до договору від 25.12.2013 р. та 05.02.2015р. сторонами доповнено додаток № 2 щодо поставки природного газу за договором на 2014 рік та погоджено викласти пункт 4.2 договору щодо вартості природного газу в новій редакції (а.с. 14-15).

Протягом строку дії договору жодною з його сторін не ініціювалося питання про припинення його дії або про перегляд його умов в порядку, визначеному п. п. 10.1.1 договору. Так само сторонами не укладався додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу після 2013 року.

Крім того, за твердженням позивача, 27.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" (сторона-1) та Фізичною особою ОСОБА_2 (сторона-2) укладено технічну угоду про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільчими мережами №10604 (далі - технічна угода; а.с. 133-136), відповідно до якої сторона-1 зобов'язується здійснювати транспортування природного газу газорозподільними мережами до місця передачі стороні-2 на вході у газову мережу сторони-2, а сторона-2 зобов'язується прийняти природний газ та виконувати інші обов'язки, передбачені цією технічною угодою (п.1.1 технічної угоди).

Згідно з п. 2.1. технічної угоди, транспортування газу здійснюється згідно планових обсягів договору на постачання природного газу.

Згідно з п. 3.3.2. технічної угоди, відповідальність за належний та технічний (справний) стан комерційних вузлів газу, за своєчасну перевірку ЗВТ, а також за цілісність встановлених пломб несуть власники цих комерційних вузлів обліку газу згідно з чинним законодавством.

Пунктом 3.3.9 технічної угоди передбачено, що визначений за допомогою вузла обліку обсяг поданого відповідачу газу вважається недійсним та перерахунки обсягу поданого газу проводяться позивачем у наступних випадках та за таких умов:

За проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання відповідача, починаючи з дати проведення останньої перевірки вузла обліку газу або, якщо такі перевірки не проводились, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з ПАТ «Харківгаз». Нарахування згідно вказаного пункту проводиться у випадках: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану вузла обліку газу (п.п. 3.3.9.2 технічної угоди).

Посилаючись на те, що засіб вимірювальної техніки, який був встановлений на об'єкті у відповідача, було знято для проведення позачергової повірки, за наслідком якої ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» встановлено непрацездатність вимірювальної техніки через пошкодження пломби, позивачем на підставі пункту 3.3.9 та 3.3.9.1 Технічної угоди здійснено нарахування за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання об'ємів газу, поставлених відповідачу в період з 01.02.2015р. по 26.02.2015р., у розмірі 6,857 тис. м. куб. на загальну суму 51328,76 грн.

Як зазначає позивач, 14.12.2016 р. ПАТ «Харківгаз» направлено на адресу відповідача лист за № 03/12/2941 із двома примірниками акту приймання-передачі газу за лютий, березень 2015 року, які були підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

Враховуючи, що відповідач вказані акти приймання-передачі газу не підписав та не надав обґрунтованої письмової відмови від їх підписання, вважає, що акти приймання-передачі газу за лютий, березень 2015 року вважаються підписаними відповідачем.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції, посилаючись на положення Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України 27.12.2005 N 618, виходив з того, що позивачем не надано доказів наявності ознак втручання споживача в роботу газового лічильника, інших доказів заниження показань лічильника, у зв'язку з чим дійшов висновку про відсутність фактичних та правових підстав для визначення обсягу спожитого газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання об'ємів газу.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вже було зазначено у цій постанові, 20.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" (постачальник) та Фізичною особою ОСОБА_2 (споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-10604 (далі - договір), відповідно до якого постачальник протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу в обсягах і в порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору).

При укладенні даного договору на постачання природного газу та визначенні його умов сторони керувались Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010 № 2467, Законом України "Про трубопровідний транспорт" від 15.05.1996 № 192/96-ВР, Законом України "Про нафту і газ" від 12.07.2011 № 2665, постановою Кабінету Міністрів України "Про забезпечення споживачів природним газом" від 27.12.2001 № 1729 (зі змінами), Правилами користування № 1181, Правилами обліку № 618, іншими діючими нормативно-правовими актами, а також тими, що встановлюють окремі правила та вимоги у сфері ринку природного газу.

Статтею 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно пункту 3.2 договору облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України 27.12.2005р. N 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 р. за N 67/11941 (далі - Правила обліку), а також згідно з Технічною угодою та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку природного газу під час його розподілу.

Відповідно до п.3 Правил обліку N 618 від 27.12.2005р. засіб вимірювальної техніки (ЗВТ) - технічний засіб, який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики. Лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювань об'єму газу, що протікає через перетин трубопроводу. Комерційний облік газу - визначення кількості протранспортованого газу розподільними мережами та обсягів його реалізації за актами звітності, підготовлених на підставі даних комерційних вузлів обліку газу.

Згідно з п.5.7 Правил обліку N 618 від 27.12.2005р. засоби вимірювальної техніки мають бути повірені або атестовані в установленому порядку. Власник комерційного вузла обліку газу відповідає за збереження свідоцтв про повірку або метрологічну атестацію ЗВТ та паспортів до ЗВТ.

Відповідно до п. 5.9 Правил обліку N 618 від 27.12.2005р. власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку газу та порушення правил його експлуатації, а також за використання ЗВТ з вичерпаним терміном повірки. У разі виявлення на комерційних вузлах обліку газу несправності ЗВТ, витоків газу з імпульсних ліній диференційних манометрів, манометрів, пошкодження пломб або захисних елементів та інше власник комерційного вузла обліку газу має терміново проінформувати про це іншу сторону договору і, за необхідності, вжити заходів для забезпечення функціонування комерційного вузла обліку газу в робочому стані.

Підпунктом 5.13.2 Правил обліку N 618 від 27.12.2005р. передбачено, що якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об'єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Аналогічні перерахунки об'єму протранспортованого газу передбачені і підпунктом 3.12.2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012р. №1181 «Про затвердження Правил користування природним газом для юридичних осіб» (далі - Правила від 13.09.2012р. №1181, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин), згідно якого перерахунки обсягу споживання/ розподілу/ транспортування природного газу проводяться, зокрема у випадках: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку.

Відповідно до підпункту 3.12.4 Правил №1181 від 13.09.2012р., якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки обсягу споживання/ розподілу/ транспортування природного газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються газорозподільним/ газотранспортним підприємством за показами дублюючого вузла обліку, а у разі відсутності дублюючого вузла обліку - за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання (до якого здійснюється газопостачання) з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Але, відповідний перерахунок згідно з підпунктів 3.12.3, 3.12.4 цього пункту здійснюється згідно підпункту 3.12.5 Правил №1181 від 13.09.2012р. за наявності виявлених та документально підтверджених фактів втручання в роботу ЗВТ, що призвело до викривлення результатів вимірювань обсягу споживання /розподілу /транспортування газу.

Відповідно до пункту 5.16. Правил обліку N 618 від 27.12.2005р., у разі висновків органів Держспоживстандарту України або акредитованих спеціалізованих лабораторій, що підтверджують факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що призвело до викривлення результатів вимірювань об'єму протранспортованого газу, і, як наслідок, до заподіяння матеріальних збитків, сторона, якій завдано збитків, може звернутися до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що нормативно визначені взаємопов'язані підстави, необхідні для проведення перерахунку обсягу спожитого газу та, відповідно, для звернення до суду з метою стягнення завданих збитків, а саме: наявність виявлених та документально підтверджених фактів втручання в роботу вимірювальної техніки; таке втручання призвело до викривлення результатів вимірювань обсягу споживання газу; такі факти втручання призведення до викривлення результатів вимірювань та повинні підтверджуватись відповідними висновками органів Держспоживстандарту України або кредитованих спеціалізованих лабораторій.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2015р. представником позивача було складено акт № 22855/15, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_2 не надано доступ для перевірки газового обладнання, вузла обліку газу та цілісність встановлених пломб відповідачем. Крім того, повідомлено про надання вказаного доступу 19.02.2015р. Вказаний акт підписаний лише представниками позивача (а.с. 117).

19 лютого 2015 року позивачем складено акт за участю ФОП ОСОБА_2, відповідно до якого представниками ПАТ «Харківгаз» встановлено, що відтиск пломби не читаний, пломба з пошкодженнями. Вказано не необхідність до 26.02.2015р. зняти газовий лічильник на повірку для підтвердження придатності для подальшої експлуатації.

26 лютого 2016 року представником позивача за участю представника відповідача складений акт № 23113/15, відповідно до якого у зв'язку з позачерговою повіркою розпломбовано та демонтовано лічильник Metrix G-10 № 004988, встановлено резервний лічильник (а.с. 120).

Згідно довідки ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про непрацездатність засобу вимірювальної техніки № ЦСБ37Б від 03.03.2015р. на підставі результатів повірки засіб вимірювальної техніки визнано непридатним для застосування через брак за зовнішнім виглядом - пошкодження пломби на відліковому пристрої (а.с.108).

Таким чином ні акти, складені позивачем під час перевірки газового обладнання, вузла обліку газу та цілісність встановлених пломб відповідачем, ні довідка ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про непрацездатність засобу вимірювальної техніки № ЦСБ37Б від 03.03.2015р. не свідчить про пошкодження пломб у зв'язку з втручанням в роботу лічильника з боку відповідача.

Крім того, відповідно до п.3.12.11 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕЕ 13.09.2012 №1181, за будь-яких перевірок у разі виявлення недоліків, що впливають на результати вимірювань об'єму газу (помилки в розрахунках об'єму розподіленого/ протранспортованого газу, відсутність чи вихід з ладу вимірювальних перетворювачів параметрів газу і перепаду тиску, витоки газу в імпульсних лініях до перетворювачів тиску газу та перепаду тиску, виявлення факту несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку, використання конфігурації обчислювача, яка не відповідає документації на комерційний вузол обліку газу тощо), представник сторони, яка здійснює перевірку комерційного вузла обліку газу, разом з відповідальною за його технічний стан особою складає двосторонній акт про порушення цих Правил.

Акт, підписаний представниками сторін, є підставою для проведення перерахунків об'ємів прийнятого-переданого газу. Перерахунки здійснюються в порядку, передбаченому у підпунктах 3.12.3, 3.12.4 цього пункту або в умовах договору.

Відповідно до п.3.13 даних Правил в акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення недорахованого обсягу газу та/або суми завданих споживачем збитків. У разі необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Судова колегія відзначає, що в матеріалах справи відсутній двосторонній акт щодо виявлення факту несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку.

Аналогічні приписи містить п. 12.10. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, газопостачання та споживання, затверджених наказом Мінпалива та енергетики України від 27.12.2005 №618.

Натомість, в матеріалах справи відсутній двосторонній акт щодо виявлення факту несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку, а отже, у позивача не було підстав для проведення перерахунку об'ємів природного газу.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Отже нарахування вартості обсягів спожитого природного газу за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за правилами, визначеними п. 5.13 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618, та п. 3.12.2 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012 № 1181, є господарсько-правовою санкцією для споживачів природного газу, що порушують правила його споживання та не вживають достатніх та необхідних заходів для забезпечення достовірності обліку природного газу.

Разом з цим, за відсутності підстав, визначених чинним законодавством, такі господарсько-правові санкції не можуть бути застосовані, а факт врегулювання позачерговою та експертною повірками засобів вимірювальної техніки спірних питань щодо метрологічних характеристик таких засобів вимірювальної техніки виключає можливість застосування відповідних господарсько-правових санкцій.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, а відповідно до п. 1 ч. 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Частиною 2 ст. 50 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 4 зазначеної статті, суб'єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа-підприємець це лише статус фізичної особи, яка є суб'єктом господарювання після здійснення державної реєстрації у встановленому законом порядку, та яка здійснює свою господарську діяльність за рахунок майна, яке належить фізичній особі на праві приватної власності. Тобто, закон не відокремлює майно, яке належить фізичній особі і тій же фізичній особі яка має статус підприємця.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 25.01.2017р., що дата державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - 21.10.1996р., дата запису в Єдиному державному реєстрі - 22.12.2005р.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зверталась до ПАТ "Харківміськгаз" із заявою про внесення змін до договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-10604 від 20.12.2012 р.

Крім того, при укладенні вказаного договору сторони домовились про врегулювання відноси на підставі, зокрема, Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012р. №1181, тоді як відносини між газопостачальним підприємством та фізичними особами (населенням) - споживачами підлягали врегулюванню на підставі Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою кабінетом Міністрів України від 09.12.199р № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004р. № 467), яка була чинна на час укладення даного договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний спір підвідомчий господарському суду.

Аналізуючи обставини справи в їх сукупності та докази на їх підтвердження, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, наявність фактичних та правових підстав для визначення обсягу спожитого газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання об'ємів газу за лютий, березень 2015 року, у звязку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року у справі №922/4692/16 підлягає залишенню без змін.

У відповідності до ст. 49, ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про перерозподіл судового збору пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи приписи абз. 4 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з огляду на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в силі, судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року у справі №922/4692/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 14 липня 2017 року.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Плахов О.В.