ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.2017 Справа № 904/6824/17

За позовом Приватного підприємства "ЯВІР-2005", м. Полтава

до Приватного підприємства "ВК і К", м. Дніпро

про стягнення 40 320,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. б/№ від 01.01.2017)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ЯВІР-2005" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "ВК і К" про стягнення 40320,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг з фізичної охорони №Свт/379-ф від 18.08.2016, в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2017, порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 10.07.2017.

10.07.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на позов не надав. Про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2016 між Приватним підприємством "ЯВІР-2005" (охорона - позивач) та Приватним підприємством "ВК і К" (замовник - відповідач) укладено договір про надання послуг з фізичної охорони №Свт/379-ф (а.с. 8-13).

Відповідно до п. 2.1. договору, замовник замовляє, охорона надає послуги з охорони, а саме приймає під фізичну охорону відокремлені приміщення (будівлі) та майно, яке належить замовнику на праві власності або знаходиться в його користуванні на законних підставах та знаходиться на об'єкті замовника, згідно додатку №2 до договору. Охорона об'єктів та майна, що на них знаходиться, здійснюється погодинно у календарні дні тижня згідно з додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п. 2.9. договору, передача під охорону об'єкту (майна) та зняття об'єкту (майна) з - під охорони здійснюється за актом приймання - передачі об'єкту (додаток №4 до договору), який підписується уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 3.2. договору в редакції додаткової угоди №1 від 18.10.2016 встановлено, що оплата за цим договором здійснюється замовником щомісячно протягом 3 днів з дати підписання сторонами акту здачі-приймання робіт, згідно виставлених охороною рахунків.

Підтвердженням надання послуг є акт здачі-приймання робіт (надання послуг), що надається охороною для підписання замовнику двох в двох примірниках в кінці кожного місяця (п. 3.3. договору).

18.08.2016 сторонами було складено акт приймання під охорону (а.с. 18).

На виконання умов договору, позивач у січні 2017 надав відповідачу послуги з фізичної охорони об'єктів та майна відповідача, що розташовані за адресою: м. Світловодськ, вул. Дружби,17, на загальну суму 33600,00 грн.

24.01.2017 представниками позивача було складено акт про відмову ПП "ВК і К" від підписання акту про передачу з-під охорони об'єкту, що розташований за адресою: м. Світловодськ, вул. Дружби,17 (а.с. 25).

10.03.2017 позивач направив на адресу відповідача лист №169 від 09.03.2017 з вимогою підписати акт надання послуг №9 від 31.01.2017 та оплатити рахунок на оплату №9 від 31.01.2017 (а.с. 20-24).

Відповідно до п. 3.4. договору, замовник повинен не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним, підписати акт здачі-приймання робіт та повернути один примірник охороні.

У випадку не підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) у терміни, передбачені п. 3.4. договору, вважається, що замовником отримані послуги з охорони належної якості, у повному обсязі та своєчасно, у відповідності до умов договору (п. 3.5. договору).

Відповідач вказаний лист проігнорував, акт надання послуг №9 від 31.01.2017 не підписав, рахунок на оплату №9 від 31.01.2017 у сумі 33600,00 грн. не сплатив, що і є причиною виникнення цього спору.

Згідно з рапортом старшого вахти від 12.01.2017, вбачається, що начальник охорони ПП "ВК і К" ОСОБА_2 прийняв послуги за січень 2017 без зауважень.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Предметом спору у даній справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором про надання послуг.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання відповідача щодо оплати послуг передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Враховуючи умови п.п. 3.4, 3.5. договору, послуги вважаються наданими та прийнятими відповідачем належної якості, у повному обсязі та у відповідності до умов договору.

З огляду на умови п. 3.2. договору, строк оплати послуг є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 33600,00 грн. підлягають задоволенню.

Також, на підставі п. 6.3 договору, за неналежне виконання відповідачем зобов'язань з оплати послуг, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 20% у сумі 6720,00 грн.

Щодо нарахованого позивачем штрафу у розмірі 20% у сумі 6720,00 грн., суд зазначає таке.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, Законом передбачено обовязкове встановлення у договорі розміру штрафних санкцій за невиконання зобовязань.

Судом встановлено, що п. 6.3. договору, яким була передбачена відповідальність замовника у вигляді штрафу у розмірі 20%, було виключено сторонами шляхом підписання додаткової угоди №1 від 18.10.2016 (а.с.19).

Отже, сторонами у спірному договорі розмір санкцій, зокрема штрафу, що підлягає стягненню у разі порушення грошового зобовязання замовником не визначено.

Суд вважає, що сторони, укладаючи договір, не дійшли згоди щодо встановлення відповідальності у вигляді штрафу.

За викладених обставин, позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 6720,00 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме 1333,33 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "ВК і К" (49125, АДРЕСА_1, код 13745730) на користь Приватного підприємства "ЯВІР-2005" (36007 м. Полтава, вул. Хлібозаводська, 7, код 33574487) суму основного боргу у розмірі 33600 грн. та судовий збір у розмірі 1333,33 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.07.2017

Суддя ОСОБА_3