ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.07.2017 Справа № 920/631/17

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши матеріали (вх. № 2040)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

м. Суми,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінвеструп», м. Суми

про визнання дійсним договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Таким чином, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, а також платіжне доручення.

Відповідно до п. п. 2.20., 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013,чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

До даної позовної заяви (вх. № 2040 від 11.07.2017) на підтвердження сплати судового збору додано копії платіжних доручень № 2250 16.06.2017 про сплату 3200 грн. 00 коп. та № 2279 від 10.07.2017 про сплату 2854 грн. 45 коп.

Окрім цього, згідно частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед порушенням провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Станом на 12.07.2017 у Господарського суду Сумської області відсутнє підтвердження Державної казначейської служби України факту зарахування судового збору в загальній сумі 6054 грн. 45 коп. (за платіжним дорученням № 2250 16.06.2017 про сплату 3200 грн. 00 коп. та платіжним дорученням № 2279 від 10.07.2017) до спеціального фонду Державного бюджету України.

З врахуванням вищенаведеного, долучені до позовної заяви платіжні доручення не є належним та допустимим доказом сплати судового збору у встановленому порядку по поданій позовній заяві.

Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, то заява повертається господарським судом з підстав передбачених пунктом 4 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Також, відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

В якості доказів надсилання відповідачам копії позовної заяви і доданих до неї документів позивачем подано фіскальний чек № 0187 від 26.06.2017 та опис вкладення у цінний лист .

Разом з цим, в фіскальному чеку в графі «кому» надіслано цінний лист зазначено "ОКВП ДНІПРО КІРОВОГР", в графі «куди:» - 25009 Кропивницький. Проте, в позовній заяві відповідачем зазначено іншу особу «ТОВ Брокінвеструп», з адресою 40020, м. Суми, вул. Л. України, 14»:

Враховуючи заначене, суд не може прийняти даний фіскальний чек як належний доказ направлення саме на адресу відповідача позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Враховуючи вищезазначену, суд приходить до висновку про повернення позивачу позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду на підставі п. п. 4, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд при цьому враховує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням.

Позивачу доводиться до відома, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача, під час повторного звернення з позовною заявою до господарського суду Сумської області, з'ясувати правильність найменування відповідача, оскільки найменування юридичних осіб зазначених у позовній заяві та у спірному договорі є різними.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток на адресу позивача: позовна заява б/н, б/д (вх. № 2040 від 11.07.2017 на 1 - му аркуші з додатками на 18 - ти аркушах, у тому числі платіжні доручення № 2250 від 16.06.2017 та 2279 від 10.07.2017 на 2-х аркушах, фіскальний чек № 0187 від 26.06.2017 на 1-му аркуші, опис вкладення у цінний лист на 1 - му аркуші.

Суддя С.В. Заєць