ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа № 917/737/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Пушай В.І.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача не зявився,

відповідача- Савченко А.Г. (довіреність №9 від 01.04.2016 року),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.№1987П/3-38) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 06.06.2017 року у справі №917/737/17

за позовом Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей", вул.Івана Мазепи,10, м. Київ, 01010 в особі філії "Менський сир", вул. Леніна, 122, м. Мена, Чернігівська область, 15600

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", вул. Будька,47, м.Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення 7 142 978,62 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.06.2017 року у справі №917/737/17: 1. Продовжено строк вирішення спору на 15 днів; 2. Відкладено розгляд справи на 21.06.2017 р. на 11 год. 30 хв.; 3. 3апропоновано позивачу письмово повідомити чи сплачено борг відповідачем на дату судового засідання; 4.3апропоновано відповідачу надати суду письмовий документально обґрунтований відзив на позов; докази сплати боргу (за їх наявності) ; письмово повідомити суду: про наявність чи відсутність судових рішень чи судових проваджень щодо наданих договорів та інших документів, щодо спірних правовідносин чи питань, пов'язаних зі спірними правовідносинами; чи вносилися зміни до наданого договору, чи укладалися додаткові угоди або додатки до нього, а також чи вчиняли сторони дії, направлені на розірвання (припинення) даного договору; надати будь-які інші докази, що стосуються суті спору; надати суду докази передачі відповідачу визначеної у договорі технічної документації; за наявності заперечень щодо мотивів відзиву відповідача викласти їх письмово та надати суду; 5. Відхилено клопотання Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" про вжиття заходів забезпечення позову.

Позивач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні заяви позивача №06/06/17 від 06.06.2017 року про вжиття заходів забезпечення позову не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати в цій частині, задовольнити вказану заяву та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача і заборони вчиняти певні дії.

Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ТОВ «Гадячсир» не вчиняє жодних дій, спрямованих на підготовку та відчуження належного товариству майна, не ухиляється від виконання своїх зобовязань, у звязку з чим відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову у даній справі.

В судовому засіданні 10.07.2017 року представник відповідача просив суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Позивач в судове засідання 10.07.2017 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що позивач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, а також обмежений строк розгляду апеляційної скарги, визначений статтею 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за відсутності представника позивача за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, ПП "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський сир", звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача, ТОВ «Гадячсир», в якому просив суд стягнути з останнього 7 142 978,62 грн., з яких: 4368207,33 грн. основного боргу, 1882834,07 грн. - пені, 737472,18 грн. інфляційних втрат, 154465,04грн. - 3 % річних.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки товарів № 0109-4 від 01.09.2015р.

Позивач звернувся до суду із заявою №06/06/17 від 06.06.2017 року про забезпечення позову, в якій, посилаючись на приписи статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, просить суд:

- накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Гадячсир» в межах суми стягнення- 7142978,59 грн.;

- накласти арешт на нерухоме майно ТОВ «Гадячсир», яке відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 15.02.2017 року належить ТОВ «Гадячсир» на праві власності, а саме:

земельну ділянку із кадастровим номером: :00:001:0002 за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 40597 кв.м.;

адміністративно-побутовий корпус, А2 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 17, загальною площею 1223.1 кв.м.;

головний виробничий корпус, А(1)1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна), адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 6360.7 кв.м.;

цех СБК, А(2)2 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 1257.4 кв.м.;

цех виробництва згущеної продукції, А(3)1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Галицький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 1513.6 кв.м.;

цех обробки молока і мийка, А(4)1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Галицький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 1361.9 кв.м.;

ларьок, В1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 15.3 кв.м.;

склад №1, Г 1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 431.1 кв.м.;

блок складів і навісів, Ж1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 559.3 кв.м.;

дизельна, К1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 122.1 кв.м.;

котельня, М2 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 934.1 кв.м.;

станція II підйому, Н1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 103.7 кв.м.;

резервуари, 1-3 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47;

артсвердловини, 4 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47;

водонапірна башта, 5 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47;

огорожа, 6 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47;

димові труби, 7-8 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47;

електропідстанція, А(5)1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 108.9 кв.м.;

склад, П1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 14.5 кв.м;;

склад, Р1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого манна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загального площею 1253.5 кв.м.;

будинок охорони, С1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 7.6 кв.м.;

приміщення для обслуговування ємностей, А(6)1 (з складовими частинами об'єкта нерухомого майна) за адресою: 37300, Полтавська обл., Гадяцький р-н., м. Гадяч, вул. Будька, 47, загальною площею 91.7 кв.м.;

- заборонити ТОВ «Гадячсир» у будь-який спосіб відчужувати нерухоме майно, яке відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 15.02.2017 року належить ТОВ «Гадячсир» на праві власності;

- заборонити органам та субєктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно ТОВ «Гадячсир», яке відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 15.02.2017 року належить ТОВ «Гадячсир» на праві власності та розташоване за адресою: Полтавська область, Гадяцький район, м.Гадяч, вул.Будька, 47.

В обгрунтування заяви позивач посилається на скрутне матеріальне становище ТОВ «Гадячсир» та наявність значної кількості судових рішень, що набрали законної сили, якими з відповідача стягнуто грошові кошти. Вказані обставини, на думку позивача, можуть призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду у даній справі, а отже, наявні передбачені ст.66 ГПК України підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.06.2017 року у справі №917/737/17 відмовлено в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Вказана ухвала обгрунтована тим, що позивачем не підтверджено наявність обставин, які б утруднили виконання судового рішення, не надано доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Як зазначив в ухвалі суд, наявність даного спору та саме лише припущення про можливість утруднення чи неможливість виконання судового рішення без підтвердження даних обставин відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви позивача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги звіти про фінансовий стан відповідача за 1 півріччя 2016 року, звіт з праці за останні 6 місяців, які свідчать про тяжкий фінансовий стан ТОВ «Гадячсир», що в подальшому, у разі не вжиття заходів забезпечення позову, може призвести до неможливості виконання рішення суду у даній справі.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до приписів статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно частини 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належить відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Як розяснено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України « Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 р. за №16, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими повязано вирішення питання про забезпечення позову і особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України « Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 р. за №16).

Як свідчать матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 7142978,62 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору поставки товарів № 0109-4 від 01.09.2015р. в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

В заяві про забезпечення позову позивачем не наведено жодної обставини, яка може свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо), а тому і не надано будь-яких доказів цього.

Заява позивача ґрунтується на припущенні про те, що скрутне матеріальне становище відповідача може призвести до неможливості виконання рішення суду та є обставиною, з якою повязується застосування заходів забезпечення позову.

Аналогічні доводи містяться в апеляційній скарзі позивача.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про скрутне матеріальне становище ТОВ «Гадячсир», перебування його в стадії банкрутства або ліквідації, наявність заборгованості перед іншими суб'єктами господарювання або державою або інших доказів неможливості виконання товариством своїх грошових зобов'язань перед заявником.

Надані позивачем суду звіти ТОВ «Гадячсир» про фінансові результати за 1 півріччя 2016 року, звіт з праці за січень-липень 2016 року підтверджують негативні тенденції фінансового становища підприємства, проте не є доказами відсутності у товариства активів, які б забезпечили виконання грошових зобовязань перед позивачем.

Судова колегія зазначає, що саме по собі скрутне матеріальне становище, яке до того ж не підтверджено позивачем належними доказами, без ознак вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання, не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Посилання апелянта на наявність рішень господарських судів та виконавчих проваджень не є аргументом для задоволення заяви про забезпечення позову.

Продаж майна, що відбувається в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження» не є зменшенням майна за кількістю, чи його продажем в розумінні статті 67 ГПК України як підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, вибір способу забезпечення позову повинен залежати від суті позовної вимоги та бути співрозмірним.

Так, в позові про стягнення заборгованості, накладення арешту на майно застосовується лише за відсутності у боржника грошових коштів.

Доказів відсутності у відповідача коштів на розрахункових рахунках заявник суду не надав.

Позивачем взагалі не надано суду відомостей про наявність у відповідача рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті.

При цьому, обмеження в користуванні відповідачем власними обіговими грошовими коштами в сумі 7142978,59 грн., є обставиною, яка суттєво впливає на господарську діяльність відповідача та заважатиме її поточному веденню.

Таким чином, заходи, які просить вжити позивач можуть перешкоджати фінансово-господарській господарській діяльності товариства (оплаті товарів, робіт, послуг, виплаті заробітної плати, сплаті податків, зборів, обов'язкових платежів, кредитів і процентів за користування кредитами, тощо), що вплине на можливість отримати прибуток та належним чином здійснити розрахунки з позивачем.

Судова колегія також звертає увагу, що позивач просить суд накласти також арешт на все нерухоме майно, яке належить ТОВ «Гадячсир» на праві приватної власності, зокрема, земельну ділянку, виробничі та адміністративні будівлі, цеха, склади, котельні, інші приміщення, загалом на 22 обєкта нерухомого майна, тобто на весь майновий комплекс великого підприємства.

Однак, в даному випадку розмір грошових коштів, заявлених до стягнення, не співвідноситься з вартістю майна, на яке позивач просить накласти арешт, у звязку з чим такі заходи не є адекватними.

Також слід зазначити, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо ТОВ «Гадячсир» від 15.02.2017 року вбачається, що нерухоме майно підприємства передано в іпотеку ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ «Креді ОСОБА_1», ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договору іпотеки №5 від 17.04.2013 року (а.с.98).

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Оскільки майно ТОВ «Гадчсир», на яке позивач просить накласти арешт, в свою чергу, виступає заходом забезпечення зобов'язання відповідачем за кредитними договорами, вжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав третіх осіб, які є іпотекодержателями вказаного нерухомого майна.

Під час вирішення питання про можливість застосування заходів заявником не надано доказів, які б свідчили про необхідність вжиття таких заходів та того факту, що невжиття запобіжних заходів порушує законні права та інтереси позивача.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Полтавської області.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Полтавської області від 06.06.2017 р. у справі №917/737/17 винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування, у звязку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 99, 102, п. 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 06.06.2017 року у справі №917/737/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 17.07.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Пушай В.І.