ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

11 липня 2017 р. Справа № 902/495/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «МИР»

(вул. Центральна, 1, с. Слобода-Межирівська, Жмеринський р-н, Вінницька обл., 23122)

про стягнення в сумі 329 130,72 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

представників сторін:

позивача : ОСОБА_2 за ордером серії ВН №017770 від 12.06.2017р.;

відповідача : не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «МИР» 329130,72 грн. заборгованості, з яких: 294 810,00 грн. основний борг; 29 190,72 грн. пеня; 5 130,00 грн. три відсотки річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 01-07/2016 від 01.07.2016 року в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг.

Ухвалою суду від 24.05.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/495/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 15.06.2017року та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

Ухвалою суду від 15.06.2017 року розгляд справи відкладено на 11.07.2017 року з підстав невиконання відповідачем вимог суду в частині надання доказів та забезпечення явки повноважного представника.

10.07.2017 року від позивача надійшов супровідний лист б/н. від 07.07.2017 року з додатками, серед яких пояснення з обґрунтуванням позовної вимоги про стягнення пені. Так позивач зазначає, що договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 01-07/2016 від 01.07.2016 року не передбачено відповідальності боржника у вигляді пені у випадку несвоєчасного виконання зобов'язання. Проте, чинне законодавство передбачає право кредитора стягувати з боржника пеню за порушення грошового зобов'язання, опираючись на ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Розмір пені, зазначений в позові, обрахований з урахуванням обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України відповідно до зазначеного Закону.

На визначену судом дату з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, пояснень щодо обставин викладених в позові та визначених судом документів не надав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив. При цьому, про розгляд справи в суді останній повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення за вх. № 4021 від 30.06.2017 року.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано жодного клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Беручи до уваги той факт, що неявка в засідання суду сторін або їх представників, належним чином та відповідно до законодавства повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 липня 2016 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «МИР» (відповідач, за договором Орендар) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивач, за договором Орендодавець) укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 01-07/2016 (надалі Договір)

Згідно з предметом цього Договору Орендодавець зобов'язується передати Орендареві в строкове платне користування сільськогосподарську техніку (надалі Техніка) (перелік техніки відображається в Додатку № 1), а Орендар зобов'язується прийняти Техніку Орендодавця та сплачувати Орендареві орендну плату за її користування.

Орендодавець передає у користування Орендаря Техніку в належному технічному стані, який забезпечує його нормальну експлуатацію. (п. 2.1. Договору)

Орендодавець надає власних працівників для роботи на Техніці та здійснює оплату їх заробітної плати. (п. 2.2. Договору)

Орендодавець зобов'язаний:

- використовувати Техніку відповідно до умов Договору і його призначення;

- забезпечувати заправку Техніки пальним за власний рахунок протягом усього строку оренди відповідно до нормативів, прийнятих від Орендаря;

- в повному розмірі вносити орендну плату;

- сприяти у підтримці Техніки в технічно справному стані;

- після закінчення строку дії Договору, або після його дострокового розірвання не пізніше 5 днів повернути Техніку Орендодавцю. (п. 2.4. Договору)

Орендна плата нараховується за дні фактичного перебування об'єкта оренди в Орендаря. Орендар вносить Орендодавцю орендну плату за Техніку згідно виставлених рахунків. Остаточний розрахунок орендної плати проводиться по завершенню сезонних робіт з підписанням акту виконаних робіт (п.п.3.1-3.3. Договору)

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і є чинним до 31 грудня 2016 року, а в частині розрахунків - до повного виконання Орендарем свої зобов'язань за цим Договором. (п. 5.1. Договору)

Відповідно до додатку № 1 до Договору позивач передав, а відповідач прийняв в оренду наступну техніку: комбайн ЛЕКСІОН 460, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 2001 .

Актом приймання-передачі послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем до Договору від 25.07.2016 року підтверджено, що позивач надав, а відповідач прийняв послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем у період з 15.07.2016 року по 25.07.2016 року у повному обсязі. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем відповідно до цього акту склала 173 910,00 грн.

Актом приймання-передачі послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем до Договору від 21.09.2016 року підтверджено, що позивач надав, а відповідач прийняв послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем у період з 20.09.2016 року по 21.09.2016 року у повному обсязі. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем відповідно до цього акту склала 16 500,00 грн.

Актом приймання-передачі послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем до Договору від 06.10.2016 року підтверджено, що позивач надав, а відповідач прийняв послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем у період з 02.10.2016 року по 06.10.2016 року у повному обсязі. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем відповідно до цього акту склала 60 000,00 грн.

Актом приймання-передачі послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем до Договору від 26.10.2016 року підтверджено, що позивач надав, а відповідач прийняв послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем у період з 07.10.2016 року по 26.10.2016 року у повному обсязі. Сторони претензій одна до одної не мають. Загальна вартість послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем відповідно до цього акту склала 204 400,00 грн.

Загальна вартість послуг з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем за Договором становить 454 810,00 грн..

Відповідачем, на виконання умов Договору, було перераховано на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти наступним чином: 05.10.2016 - 60 000,00 грн., 17.01.2017 - 75 000,00 грн., 06.02.2017 - 25 000,00 грн., що загалом складає 160 000,00 грн.

Таким чином, станом на момент розгляду в суді даного спору сума основного боргу становить 294 810,00 грн.

З урахуванням встановлених обставин, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п. 1 ч. 2 зазначеної статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

До спірних правовідносин суд застосовує положення цивільного законодавства про найм (оренду), оскільки саме таку правову природу має укладений між сторонами у справі договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 01-07/2016 від 01.07.2016 рок.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

За приписами ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, а розмір такої плати відповідно до положень ч. 1 ст. 762 зазначеного Кодексу встановлюється договором.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3.3. Договору остаточний розрахунок орендної плати проводиться по завершенню сезонних робіт з підписанням акту виконаних робіт. Однак, суд встановив, що відповідач зазначене зобов'язання порушив, орендні платежі вчасно не сплатив, що призвело до порушення прав позивача та змусило останнього звернутись до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідача.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується факт прострочення сплати орендних платежів за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 01-07/2016 від 01.07.2016 року на суму 294 810,00 грн.

Таким чином, суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши положення укладеного Договору та норми діючого господарського та цивільного законодавства України, дійшов висновку про правомірність вимог позивача у частині стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості по орендним платежам у примусовому порядку.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 5 130,00 грн. три відсотки різних за період з 27.10.2016р. по 28.04.2017р. та 29 190,72 грн. пені за період 26.12.2016р. по 28.04.2017р..

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином суд вважає, що вимога щодо стягнення трьох відсотків річних є правомірною, оскільки відповідає чинному законодавству.

При перевірці за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» розрахунку трьох відсотків річних судом виявлено помилку в бік заниження, оскільки за визначений в розрахунку період розмір трьох відсотків річних становить 5 167,72 грн. При цьому позивачем нараховано та заявлено до стягнення 5 130,00 грн. За таких обставин, дана вимога підлягає задоволенню в заявлених межах. (розрахунок додається)

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення 29 190,72 грн. пені за період 26.12.2016р. по 28.04.2017р. суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 551 Цивільного кодексу України, ящо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Аналогічна норма міститься у ч.4 ст.231 ГК України, згідно якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи, що пеня як різновид неустойки є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання, що передбачено ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України, правочин щодо неустойки повинен був бути вчинений у письмовій формі.

Як убачається з доданого позивачем до позовної заяви договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 01-07/2016 від 01.07.2016 року, в останньому відсутні положення щодо визначення відповідальності сторін, зокрема Орендаря, за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді пені, а також не містить положення про визначення розміру такої пені.

Не надано позивачем також будь-якого іншого письмового правочину між ним та відповідачем, який передбачав би неустойку за невиконання зобов'язання щодо сплати орендної плати та її розмір.

При цьому посилання позивача на те, що стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання передбачено Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» не приймаються судом до уваги, оскільки згідно з ст.1 даного Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому чинним законодавством також не встановлено неустойку за прострочення виконання грошового зобов'язання та не передбачено її розмір.

За таких обставин, у позивача відсутня правова підстава для стягнення з відповідача суми пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач позов не оспорив, своїм правом на участь в судовому розгляді справи не скористався, доказів сплати орендної плати за Договором в повному обсязі не подав.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «МИР» (вул. Центральна, буд. 1, с. Слобода-Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 294 810 (двісті дев'яносто чотири тисячі вісімсот десять) грн. 00 коп. - боргу; 5 130 (п'ять тисяч сто тридцять) грн. 00 коп. - три відсотки річних; 4 499 (чотири тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 10 коп. - витрат зі сплати судового збору .

3. В позові в частині стягнення 29 190,72 грн. пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 17 липня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Центральна, 1, с. Слобода-Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122)