ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017 справа № 908/208/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю ОСОБА_6, за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від28.03.2017
у справі№ 908/208/17 (суддя Топчій О.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м. Запоріжжя
доЗапорізької митниці ДФС, м. Запоріжжя
простягнення 53 622,94 грн.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» з позовом до Запорізької митниці Державної фіскальної служби України у Запорізькій області про стягнення матеріальної шкоди, завданої протиправним рішенням та діями відповідача у сумі 53622,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Технохімреагент» зазначило, що на підставі рішення №112000006/2010/002398/1 від 23.11.2010р. відповідач визначив митну вартість товару за резервним методом відповідно до ст. 273 Митного кодексу України, яким встановлена вартість товару в сумі 35632,57 Євро, що призвело до збільшення митних платежів на 27419,49 грн. (на 54%), що становить 2592,82 Євро. В подальшому, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2013р. у справі №2а-0870/3064/11 дії Запорізької митниці ДФС щодо винесення рішення про визначення митної вартості визнані протиправними, вказане рішення скасовано. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2014р. у справі № 808/336/14 на користь ТОВ «Технохімреагент» з Державного бюджету України стягнуто надмірно сплачені при митному оформлені товару митні платежі в розмірі 27419,49 грн. Вказане судове рішення виконано 30.07.2015р. Після повернення надмірно сплачених митних платежів, позивач мав можливість (намір) поновити свої права, придбавши інгібітор в обсязі, який можливо було придбати на час стягнення додаткових митних платежів на підставі протиправного рішення. Проте, з моменту протиправного стягнення додаткових митних платежів до моменту повернення цих коштів вартість інгібітору змінилась. У звязку з чим, для придбання тієї кількості товару, яку не було придбано внаслідок стягнення 27419,49 грн. позивач повинен зробити додаткові витрати в сумі 53622,94 грн., які на його думку, є реальними збитками (шкодою), які підлягають відшкодуванню у повному обсязі з урахуванням положень ст. 56 Конституції України та ст. 1174 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.03.2017р. у справі №908/208/17 у задоволенні позовних вимог ТОВ "Технохімреагент" про стягнення 53622,94 грн. з Державного бюджету України матеріальної шкоди, завданої протиправними рішеннями та діями Запорізької митниці ДФС відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтовано недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить змінити рішення господарського суду Запорізької області від 28.03.2017р. у справі №908/208/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Технохімреагент" 53622,94 грн. матеріальної шкоди, завданої протиправним рішенням та діями Запорізької митниці ДФС задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, оскаржуване рішення прийнято з неповним з'ясуванням всіх фактичних обставин справи, оскільки судом першої інстанції не враховано, що грошові кошти у сумі 53622,94 грн. є додатковими витратами, які позивач мусить зробити для відновлення свого порушеного права, яке є наслідком прийняття Запорізькою митницею протиправного рішення.

Так, елементи складу цивільного правопорушення позивач вбачає в наступних обставинах:

- протиправна поведінка: встановлена в постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2013 року у справі №2а-0870/3064/11, якою визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС №112000006/2010/002398/1 від 23.11.2010 року;

- наявність шкода: витрати, які позивач мусить зробити для відновлення свого порушеного права, підтверджуються розрахунком необхідних витрат, викладеними в службових записках від 26.11.2010 року, 10.08.2015 року та 17.01.2017 року;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою Запорізької митниці ДФС і шкодою завданою позивачу вбачається в наступних обставинах: за умови не прийняття митницею протиправного рішення з позивача б не стягували додаткові (збільшені) платежі в сумі 27419,49 грн., а на ці кошти позивач міг придбати той самий товар у кількості 2254,62 кг. Через пять років повернули додаткові (збільшені) митні платежі в сумі 27419,49 грн., але для придбання тієї самої кількості товару (2254,62 кг) інгібітору МС6500 він мусить зробити додаткові витрати у сумі 53622,94 грн. Вартість 2254,62 кг інгібітору МС6500 складає 81042,43 грн. Враховуючи той факт, що Запорізька митниця ДФС сплатила лише 27419,49 грн., позивач мусить зробити додаткові витрати для відновлення свого порушеного права в сумі 53622,94 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.04.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження у справі №908/208/17.

17.05.2017р. до Донецького апеляційного господарського суду від Запорізької митниці ДФС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

У звязку з перебуванням головуючого судді Мартюхіної Н.О. у відпустці на день розгляду справи - 21.06.2017р. Розпорядженням в.о. керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2017р. № 1062 було призначено повторний автоматичний розподіл справи №908/208/17.

Згідно протоколу повторного автоматичного судової справи між суддями від 19.06.2017р. було сформовано склад колегії судді: Склярук О.І. головуючий суддя та члени колегії суддів Москальова І.В., Радіонова О.О.

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 13.06.2017р. та 21.06.2017р. судові засідання 21.06.2017р. та 10.07.2017р. призначалися в режиму відеоконференції.

У судовому засіданні 10.07.2017р., яке відбулося в режимі відеоконференції, були присутні представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав свої вимоги, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати та задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечував, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ТОВ «Технохімреагент» для митного оформлення вантажу за ВМД №12000010/2010/008951 від 03.11.2010р. надано декларацію митної вартості №12000010/2010/008951 від 03.11.2010р. для митного оформлення придбаного інгібітору МС6500.

В процесі митного оформлення співробітниками Запорізької митниці ДФС були додатково затребувані від ТОВ «Технохімреагент» за ВМД №12000010/2010/008951 від 03.11.2010р. наступні документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару, калькуляція фірми-виробника товару; інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів за власним бажанням декларанта, про що 04.11.2010 року. Запорізькою митницею ДФС на зворотному боці декларацій митної вартості (ДМВ-1) зроблено запис.

В подальшому, 17.11.2010р. декларантом подані до Запорізької митниці ДФС додатково: цінова пропозиція виробника б/н від 12.11.2010р. з перекладом та лист Держзовнішінформ №8/483 від 11.11.2010р., та здійснено запис про те, що додаткові документи надати неможливо.

23.11.2010р. Запорізькою митницею ДФС прийнято рішення, яким визначено митну вартість товару за резервним методом відповідно до ст. 273 Митного кодексу України.

На переконання позивач ТОВ «Технохімреагент», результатом вказаного рішення стали наступні негативні наслідки: прийнятим рішенням про визначення митної вартості товарів № 112000006/2010/002398/1 встановлена вартість товару в сумі 35632,57 Євро, що на 54 % вище ціни угоди. Підвищення ціни на 54 % призвело до збільшення митних платежів на 27419,49 грн., що становило 2592,82 Євро.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2013р. у справі №2а-0870/3064/11 визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості №112000006/2010/002398/1 від 23.11.2010р.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2014р. у справі №808/336/14 позов ТОВ «Технохімреагент» до Запорізької митниці ДФС про повернення надмірно сплачених коштів задоволено. Вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Технохімреагент» надмірно сплачені при митному оформленні товару, за вантажно-митною декларацією №1120000/2010/009710 від 26.11.2010р., митні платежі в розмірі 27419,49 грн.

Із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що дата набрання законної сили постанови у справі №808/336/14 - 23.12.2014р.

Судове рішення в адміністративній справі №808/336/14 виконано 30.07.2015р., ТОВ «Технохімреагент» повернуто 27419,49 грн. стягнутих за протиправним рішенням платежів.

Оскільки після повернення надміру сплачених митних платежів ТОВ «Технохімреагент» мало намір або можливість поновити свої права, придбавши інгібітор МС6500 в обсязі, який можливо було придбати на час стягнення на підставі протиправного рішення Запорізької митниці ДФС додаткових митних платежів, а для такого поновлення своїх порушених прав позивач повинен здійснити додаткові витрати, оскільки з моменту стягнення до моменту повернення коштів вартість інгібітору МС6500 змінилась. За службовою запискою керівника відділу ЗЕД ОСОБА_7Г з метою придбання тієї кількості товару, яку не було придбано внаслідок стягнення 27419,49 грн. на підставі протиправного рішення, позивач вимушений зробити додаткові витрати в сумі 53622,94 грн., які на його думку є реальними збитками та підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Предметом судового розгляду в цій справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди у розмірі 53622,94 грн., заподіяної внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення про визначення вартості товарів №112000006/2010/002398/1, оскільки для придбання 2254,62 кг інгібітору МС6500 вартістю 2931,01 дол. США позивач мусить зробити додаткові витрати в сумі 53622,94 грн.

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 56 Конституції України встановлено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положення ст. 56 Конституції України реалізуються нормами ст.ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України, за змістом яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень або їх посадовою чи службовою особою, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та осіб.

Однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.03.2015 року у справі № 3-18гс15 та від 19.08.2014 року у справі № 3-51гс14.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Запорізька митниця ДФС визначила митну вартість товару за резервним методом відповідно до ст. 273 Митного кодексу України, чим в свою чергу збільшила вартість товару на 54% в порівнянні зі врегульованою/узгодженою ціною за контрактом, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2013р. у справі №2а-0870/3064/11 визнано протиправним та скасовано.

На підставі постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2014р. у справі № 808/336/14 надмірно сплачені кошти у розмірі 27419,49 грн. за вказаним вище протиправним рішенням Запорізької митниці ДФС повернуті ТОВ «Технохімреагент» 30.07.2015р.

Таким чином, вищезазначеним рішенням адміністративного суду безпідставно сплачені ТОВ «Технохімреагент» грошові кошти у розмірі 27419,49 грн. повернуті Запорізькою митницею ДФС.

Як вже було зазначено вище, підставою для відшкодування відповідачем шкоди стала неможливість придбання товару (інгібітору) за ціною, яка була дійсна на момент прийняття відповідачем протиправного рішення.

В силу приписів ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Частиною 4 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Виходячи з загальних принципів цивільного права для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди потрібна наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Відповідно до ст. 139 Господарського кодексу України майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності субєктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих субєктів.

Частиною 5 зазначеної статті унормовано, що коштами у складі майна субєктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих субєктів з іншими субєктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Таким чином, майном відповідача є не лише товар, заявлений до митного оформлення, або документи передані відповідачу, але й грошові кошти, які належать підприємству.

Враховуючи системний аналіз вищевказаних положень законодавства для задоволення вимог щодо стягнення шкоди, позивач повинен довести наявність шкоди (її розмір), протиправність дій відповідача, та причинного звязку між шкодою позивача та протиправними діями відповідача.

Для задоволення вимог щодо стягнення шкоди, позивач повинен довести наявність шкоди (її розмір), протиправність дій відповідача, та причинного звязку між шкодою позивача та протиправними діями відповідача. Тобто, приймаючи до уваги положення ст.ст.32-34 ГПК України, позивач повинен надати документальні підтвердження зменшення майна товариства в грошовому еквіваленті в зазначеному у позові розмірі саме на підставі прийнятого відповідачем рішення.

З матеріалів справи вбачається, що заявлена ТОВ «Технохімреагент» до стягнення сума шкоди у розмірі 53622,94 грн. є вартістю 2254,62 кг не придбаного товару внаслідок сплати останнім додаткових митних платежів на підставі протиправного рішення відповідача.

Водночас, при розгляді адміністративної справи №2а-0870/3064/11 судом встановлена протиправна поведінка митниці саме щодо прийняття рішення про визначення митної вартості товару за резервним методом. Питання щодо можливого придбання позивачем товару в більшому обсязі не вирішувалося, оцінка діям або бездіяльності митниці в цій частині судом не здійснювалась.

Під час розгляду даної господарської справи ТОВ «Технохімреагент» документальних доказів придбання або сплати вартості товару у визначеному у позові розмірі суду не надав, тобто доказів зменшення майна на суму 53622,94 грн., внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення не відбулося.

Колегією суддів апеляційної інстанції на підставі наявних матеріалів справи встановлено, що доказів придбання товару та додаткових витрат в розмірі 53622,94 грн. позивачем суду не надано.

Крім того, позивачем не було надано навіть контрактів, які б свідчили про намір ТОВ «Технохімреагент» в 2010 році придбати товар за більшою ціною, як підставу можливого понесення позивачем зайвих витрат.

Судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги контракт №17293/ІМ від 17.01.2017р., на який посилається позивач, як на підставу понесених збитків, оскільки даний Контракт був укладений вже після повернення позивачу грошових коштів. Тобто, вже після відновлення порушеного права.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованим висновком місцевого господарського суду, що факт спричинення шкоди ТОВ «Техенергохім» не доведено, оскільки матеріали справи містять лише службову записку декларанта підприємства позивача ОСОБА_8 про різницю в ціні товару.

Отже, сума 53622,94 грн. не є реальними збитками (шкодою) позивача відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необґрунтованість, недоведеність та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Технохімреагент», оскільки відсутня спричинена позивачу шкода в розмірі, що вказаний у позові, відсутні протиправні дії Запорізької митниці ДФС та причинний звязок між шкодою позивача та протиправними діями відповідача.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення господарського суду Запорізької області від 28.03.2017 року у справі №908/208/17 відсутні.

Керуючись ст.ст. 43, 91, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 28.03.2017р. у справі №908/208/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.03.2017 року у справі №908/208/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів з моменту набуття постановою законної сили.

Головуючий О.І. Склярук

Судді: І.В. Москальова

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.:

1. позивачу

1. відповідачу

1. ДАГС

1. до справи

1. ГСЗО