ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.07.2017р. Справа №905/1327/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансексім», м.Кривий Ріг

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»,

м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 8715091,47 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2-по дов.

В засіданні суду брали участь:

Згідно із ст.77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась

перерва 10.07.2017р. з 13.30 год. до 16.30 год.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансексім», м.Кривий Ріг, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 8715091,47 грн., у тому числі основний борг у сумі 6844441,46 грн., інфляція в сумі 911817,16 грн., три проценти річних в сумі 263449,16 грн. та пеня в сумі 695383,69 грн.

Згідно із ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявою від 29.06.2017р. зменшив позов, заявивши вимоги про стягнення заборгованості в сумі 7405062,20 грн., у тому числі основний борг у сумі 5811206,20 грн., інфляція в сумі 727985,33 грн., три проценти річних в сумі 238446,16 грн. та пеня в сумі 627424,51 грн.

Крім цього, у вказаній заяві позивачем повідомлено суд про зміну Публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» організаційно-правової форми на Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь».

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договорами №089ло/103 від 15.01.2015р., №088М/16 від 10.03.2015р. в частині сплати вартості отриманого обладнання.

26.06.2017р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про відкладення розгляду справи у звязку з неотриманням копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Водночас, 26.06.2017р. до початку розгляду справи по суті Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь звернулось до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансексім, м.Кривий Ріг про стягнення 1203725,15 грн.

Згідно з ухвалою від 27.06.2017р. повернуто зустрічну позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 акціонерному товариству "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63, ст.ст.60, 86 Господарського процесуального кодексу України

Також, 26.06.2017р. до господарського суду Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь на ухвалу господарського суду Донецької області від 14.06.2017р. про порушення провадження по справі №905/1327/17, яка ухвалою суду від 27.06.2017р. згідно ст.ст.86, 106 Господарського процесуального кодексу України повернута заявникові.

В судове засідання 27.06.2017р. Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь не зявилось (ухвала про порушення провадження по справі отримана відповідачем 20.06.2017р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення).

За таких обставин, ухвалою від 27.06.2017р. у звязку з неявкою відповідача, ненаданням витребуваних судом документів та необхідністю витребування нових доказів розгляд справи було відкладено на 10.07.2017р. о 12.55 год.

В судове засідання 10.07.2017р. відповідачем відзиву на позовну заяву, письмових пояснень по суті спору не надано.

Одночасно, представник відповідача повідомив суд про неможливість надання витребуваних документів у звязку з неотриманням позовної заяви, ненаданням справи для ознайомлення. За таких обставин, відповідачем заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, про відкладення розгляду справи для підготовки відводу судді.

Судом вказані клопотання відповідача залишені без задоволення з огляду на таке:

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Порядок ознайомлення з матеріалами справи в судах регулюється Інструкцією з діловодства, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 N28 714. Відповідно до п. 2.5 цієї Інструкції справа надається для ознайомлення: 1) особі, яка є (була) учасником судового процесу у справі, або його представнику; 2) особі, яка не є (не була) учасником судового процесу у справі, якщо судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов'язків; 3) посадовій особі, якій надано це право відповідно до законодавства. Справа для ознайомлення зазначеним особам видається за їх письмовою заявою на підставі резолюції судді (судді-доповідача), у провадженні якого перебуває справа, а у разі його відсутності - за резолюцією заступника голови суду, голови суду. У порядку підготовки справи до ознайомлення відповідальна особа апарату суду після отримання заяви з резолюцією та справи забезпечує її формування згідно вимог, визначених даною Інструкцією, та складає внутрішній опис. Справа видається для ознайомлення після перевірки документів, що посвідчують особу та її повноваження відповідно до чинного законодавства.

Як встановлено, з моменту порушення провадження по справі №905/1327/17 відповідного клопотання ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про ознайомлення з її матеріалами суду не заявлено, що спростовує твердження відповідача про ненадання справи для ознайомлення. Одночасно, у матеріалах справи наявний фіскальний чек від 12.06.2017р. та опис вкладення про направлення позову на адресу відповідача.

При цьому, передбачена ст.22 Господарського процесуального кодексу України добросовісність користування процесуальними правами розглядається таким чином, що особи, які беруть участь у справі, повинні використовувати процесуальні права виключно з метою, з якою ці права надані, і не зловживати наданими їм правами. Зловживання правом здійснюється управненою особою при реалізації нею належного їй права, пов'язане з використанням заборонених конкретних форм у межах дозволеного йому законом загального типу поведінки. Метою зловживання процесуальними правами є перешкоджання суду (державі) у здійсненні правосуддя, винесення у стислі строки законного і обґрунтованого рішення з господарського спору через порушення чи недобросовісне виконання прав і обов'язків, передбачених процесуальним законодавством, зловживання правом на позов, правом на клопотання і заяви в процесі судочинства тощо з метою затягнути судовий процес і не допустити якнайскорішого поновлення визначеності у відносинах сторін судового процесу. Зловживання процесуальними правами як раз і полягає у вчиненні дій, які передбачені процесуальним законом, у відповідності з умовами і порядком їх вчинення. Але спрямовані вони не на оперативне і правильне вирішення спору, а на досягнення інших цілей.

За висновками суду, вчинені відповідачем по справі №905/1327/17 процесуальні дії (подання зустрічного позову, апеляційних скарг тощо) свідчать саме про зловживання останнім наданими йому правами з метою перешкоджання розгляду справи.

За таких обставин, з метою недопущення порушення прав позивача на судовий захист протягом розумних строків, затягування розгляду справи, клопотання відповідача про чергове відкладення розгляду справи судом залишено без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, клопотання відповідача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

За приписами п.п.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено, 15.01.2015р. між сторонами був підписаний типовий договір №089ло/103, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався передати, а відповідач (покупець) прийняти та оплатити обладнання для металургійної промисловості на умовах, передбачених даним договором.

Кількість, номенклатура обладнання вказуються у специфікаціях до договору, які є його невідємною частиною (п.2.1 договору).

Згідно розділу 3 договору №089ло/103 від 15.01.2015р. поставка обладнання здійснюється видами транспорту, вказаними у специфікаціях. Позивач зобовязаний поставити обладанання на умовах поставки, вказаних у специфікаціях згідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2000р. Строки поставки обладнання вказуються у специфікаціях.

Відповідно до п.4.3 договору загальна сума договору визначається як сумарна вартість обладнання, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього специфікацій.

Сторонами було підписано специфікацію №1 від 15.01.2015р. до договору №089ло/103 від 15.01.2015р., згідно якої постачанню позивачем відповідачу підлягала колесна пара ПМ-180ч. 059843 у кількості 24 одиниці на суму 2931840,00 грн., умови поставки DDP склад покупця.

Згідно з наданими до матеріалів справи видатковими накладними позивачем за специфікацією №1 від 15.01.2015р. до договору №089ло/103 від 15.01.2015р. було поставлено відповідачу:

- за видатковою накладною №032701 від 27.03.2015р. обладнання на суму 732960,00 грн.;

- за видатковою накладною №070902 від 09.07.2015р. обладнання на суму 732960,00 грн.

Крім цього, 10.03.2015р. між позивачем та відповідачем був підписаний типовий договір №088М/16, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався передати, а відповідач (покупець) прийняти та оплатити обладнання на умовах, передбачених даним договором.

Кількість, номенклатура обладнання вказуються у специфікаціях до договору, які є його невідємною частиною (п.2.1 договору).

Згідно розділу 3 договору від 10.03.2015р. №088М/16 поставка обладнання здійснюється видами транспорту, вказаними у специфікаціях. Позивач зобовязаний поставити обладнання на умовах, поставки, вказаних у специфікаціях згідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2000р. Строки поставки обладнання вказуються у специфікаціях.

Відповідно до п.4.3 договору загальна сума договору визначається як сумарна вартість обладнання, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього специфікацій.

Сторонами було підписано специфікацію №1 від 10.03.2015р. до договору від 10.03.2015р. №088М/16, згідно якої постачанню позивачем відповідачу підлягала колесна пара з буксами у кількості 50 одиниць на суму 12150000,00 грн., умови поставки DDP склад покупця.

Відповідно до специфікації №2 від 17.03.2015р. до договору від 10.03.2015р. №088М/16, постачанню позивачем відповідачу підлягала колесна пара колії у кількості 24 одиниці на суму 2136960,00 грн., умови поставки DDP склад покупця.

Згідно з наданими до матеріалів справи видатковими накладними позивачем за умовами специфікацій №1 від 10.03.2015р., №2 від 17.03.2015р. до договору від 10.03.2015р. №088М/16 було поставлено відповідачу:

- за видатковою накладною №073001 від 30.07.2015р. товар на суму 2430000,00 грн.;

- за видатковою накладною №040401 від 04.04.2016р. товар на суму 3159000,00 грн.;

- за видатковою накладною №040501 від 05.04.2016р. товар на суму 1701000,00 грн.;

- за видатковою накладною №051901 від 19.05.2015р. товар на суму 890400,00 грн.;

- за видатковою накладною №070901 від 09.07.2015р. товар на суму 534240,00 грн.;

- за видатковою накладною №092201 від 22.09.2015р. товар на суму 712320,00 грн.

Відповідно ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, згідно із ст.666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідачем письмових доказів наявності претензій до позивача з приводу документів, що стосуються обладнання, доказів відмови від договорів, повернення обладнання, до матеріалів справи не надано, факт отримання вказаного обладнання не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до розділів 5 договору №089ло/103 від 15.01.2015р., договору від 10.03.2015р. №088М/16 оплата відповідачем обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, вказаний у договорі. Оплата за поставлене обладнання буде здійснюватися протягом строку, вказаного у специфікації, який відраховується з моменту поставки обладнання та надання документів, вказаних в п.6.3 договору рахунку на оплату обладнання, транспортних та супровідних документів, упаковочних документів, сертифікату або паспорту якості постачальника або виробника, сертифікатів санітарно-гігієнічного висновку та сертифікату радіологічної безпеки, акту приймання-передачі обладнання.

Згідно специфікації №1 від 15.01.2015р. до договору №089ло/103 від 15.01.2015р., специфікації №1 від 10.03.2015р. до договору від 10.03.2015р. №088М/16 передбачено відстрочку платежу 20 календарних днів з моменту поставки. При цьому, датою поставки вважається дата, вказана в товаротранспортній та/або видатковій накладній з відміткою покупця про отримання обладнання (п.8 специфікацій).

За змістом специфікації №2 від 17.03.2015р. до договору від 10.03.2015р. №088М/16 вартість обладнання сплачується протягом 20 банківських днів наступних за днем поставки та отримання покупцем повного пакету документів згідно з п.6.3 договору.

Згідно наданих до матеріалів справи пояснень позивача, банківських виписок, відповідачем було сплачено позивачу за договорами №089ло/103 від 15.01.2015р., №088М/16 від 10.03.2015р. грошові кошти в сумі 5081673,80 грн.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 5811206,20 грн. за договорами №089ло/103 від 15.01.2015р., №088М/16 від 10.03.2015р. щодо оплати отриманого за видатковими накладними обладнання, всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення з відповідача три проценти річних в розмірі 238446,16 грн. та інфляцію в сумі 727985,33 грн.

Як встановлено, до заяви про зменшення позову позивачем не додано окремо розрахунку сум інфляції та трьох процентів річних. Одночасно, такий розрахунок викладений позивачем у позові. При цьому, за висновками суду, різниця у проведених позивачем нарахуваннях суми основного боргу, трьох процентів річних, інфляції та пені виникла внаслідок зменшення позивачем суми коригування та відповідних нарахувань на неї.

Таким чином, суд розглядає вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних в розмірі 238446,16 грн. та інфляції в сумі 727985,33 грн. за період, визначений згідно розрахунку викладеного у позові, а саме, три проценти річних за період з 16.04.2015р. по 31.03.2017р. та інфляція за період з 16.04.2015р. по 31.03.2017р.

За результатами проведеного судом перерахунку, сума трьох процентів річних за період з 16.04.2015р. по 31.03.2017р. становить 237574,49 грн.

Одночасно, щодо вимог про стягнення інфляції суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши проведений позивачем розрахунок суми інфляції суд дійшов висновку, що позивачем неправомірно при проведенні нарахування не було взято місяці, в яких індекс інфляції був менше одиниці, не за повний місяць тощо.

Згідно проведеного судом перерахунку сума інфляції за період з травня 2015р. по лютий 2017р. дорівнює 767850,44 грн., проте, виходячи з того, що суд не має права самостійно виходити за межі позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 727985,33 грн.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 611 Цивільного кодексу України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки.

Згідно ч.ч.1 і 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.п.7.2 договорів №089ло/103 від 15.01.2015р., №088М/16 від 10.03.2015р. у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати обладнання, відповідач сплачує пеню у розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, проте не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період.

За таких обставин, на підставі п.п.7.2 договорів №089ло/103 від 15.01.2015р., №088М/16 від 10.03.2015р. внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань з оплати обладнання позивачем пред'явлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 695383,69 грн. за період з 17.04.2015р. по 15.06.2016р.

Дослідивши викладений у позовній заяві розрахунок суми пені судом встановлено порушення позивачем вимог п.6 ст.232 Господарського кодексу України, згідно якого період часу, за який нараховується пеня не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Таким чином, внаслідок проведеного судом перерахунку стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 625436,37 грн. за період з 17.04.2015р. по 20.04.2016р.

На підставі викладеного, виходячи з того, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення трьох процентів річних в сумі 871,67 грн., пені в сумі 1988,14 грн. є неправомірним, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 7402202,39 грн., у тому числі основний борг в сумі 5811206,20 грн., інфляція в сумі 727985,33 грн., три проценти річних в сумі 237574,49 грн. та пеня в сумі 625436,37 грн.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

При цьому, враховуючи зменшення позивачем позовних вимог, згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір, судовий збір в сумі 19650,44 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансексім», м.Кривий Ріг до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 7405062,20 грн., у тому числі основний борг у сумі 5811206,20 грн., інфляція в сумі 727985,33 грн., три проценти річних в сумі 238446,16 грн. та пеня в сумі 627424,51 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500 Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, рах.№6445 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансексім» (50086 Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Леоніда Бородича, буд.13, рах.№6876 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) основний борг у сумі 5811206,20 грн., інфляцію в сумі 727985,33 грн., три проценти річних в сумі 237574,49 грн. та пеню в сумі 625436,37 грн., всього заборгованість в сумі 7402202,39 грн., судовий збір в сумі 111031,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансексім», м.Кривий Ріг до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Трансексім» (50086 Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Леоніда Бородича, буд.13, рах.№6876 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) з державного бюджету України судовий збір в сумі 19650,44 грн.

В судовому засіданні 10.07.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 11.07.2017р.

Суддя Г.В. Левшина