ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року Справа № 923/341/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного вищого навчального закладу "Херсонське морехідне училище рибної промисловості", м. Херсон

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 7 111,60 грн. за договором оренди

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважений представник Кучер К. С., дов. № 01-18/233 від 21.04.2017; від відповідача - не прибув.

Державний вищий навчальний заклад "Херсонське морехідне училище рибної промисловості" (позивач) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 7111,60 грн. за договором оренди.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, відзив на позов та витребувані судом докази не надав, ухвала суду, надіслана відповідачу за адресою, зазначеною в позові, повернулась до суду з поміткою: адресат не проживає.

Відповідно до п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006 року № 01-8/1228 з останніми змінами від 08.04.08 року, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місяця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача: 73000, м.Херсон, вулиця Ушакова, 62-А. Така сама адреса зазначена і в позовній заяві.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на судовий захист. Судовий розгляд у відповідності до ст.75 ГПК України суд проводить за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи відбувався поза межами строку, встановленого ст.69 ГПК України, за клопотанням позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

11 жовтня 2013 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (відповідач, орендар) та Керченським державним морським технологічним університетом та його відокремленим підрозділом Херсонське морехідне училище рибної промисловості КДМТУ (позивач, орендодавець) укладено договір оренди обладнання (далі - договір), за умовами якого позивач передав відповідачу в строкове платне користування обладнання: холодильний прилавок-вітрина ПВХЛСК-1, заводський НОМЕР_2, виготовлена 07.2013 р., інвентарний №10491205 вартістю 17019,00 грн.; марміт стаціонарний електричний для других страв МСЄ-2, заводський НОМЕР_3, виготовлений 07.2013 р., інвентарний №10491206 вартістю 6350,00 грн.; плита електрична промислова ПЕД-4, інвентарний №1091203 вартістю 6266,00 грн.; додатковий вузол «економ» інвентарний №10491208, вартістю 2304,00 грн.; помічник універсальний інвентарний №10491204 вартістю 3080,00 грн.; нейтральний елемент НЕ «економ» інвентарний №10491207 вартістю 3801,00 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до умов п.5.1. договору - орендна плата за базовим місяцем - 323,51 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що 18 лютого 2015 року між сторонами укладено Додаткову угоду до договору (а.с.51) у зв'язку із реорганізацією орендодавця до договору внесено зміни в частині найменування орендодавця (ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості) та реквізитів.. Всі інші умови договору залишилися без змін.

Пунктом 10.2. договору сторони погодили строк його дії - до 11.09.2016 року.

Позивач у позові стверджує, що відповідач не сплатив орендну плату за період з березня 2016 року по вересень 2016 року.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця згідно рахунків та актів виконаних робіт не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

В силу п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів належного виконання умов договору. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4194,31 грн. орендної плати є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За умовами п.9.2. договору при несвоєчасному внесенні плати орендар сплачує пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 1027,29 грн. пені.

Згідно частини 1 статті 230 ГК України пеня й штраф є господарськими штрафними санкціями, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст.231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Пункт 6 ст.231 Господарського кодексу України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунки в частині стягнення пені та дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню (пеня за актом за лютий 2016 р. за період з 16.03.2016 р. по 16.09.2016 р. - 80,64 грн.; пеня за актом за березень 2016 р. за період з 16.04.2016 р. по 16.10.2016 р. - 99,92 грн.; пеня за актом за квітень 2016 р. за період з 16.05.2016 р. по 16.11.2016 р. - 95,32 грн.; пеня за актом за травень 2016 р. за період з 16.06.2016 р. по 16.12.2016 р. - 90,52 грн.; пеня за актом за червень 2016 р. за період з 16.07.2016 р. по 16.01.2017 р. - 88,17 грн.; пеня за актом за липень 2016 р. за період з 16.08.2016 р. по 16.02.2017 р. - 86,28 грн.; пеня за актом за серпень 2016 р. за період з 16.09.2016 р. по 16.03.2017 р. - 83,46 грн.; пеня за актом за вересень 2016 р. за період з 16.10.2016 р. по 10.04.2017 р. - 29,43 грн. Загальна сума пені за розрахунком суду 653,74 грн.). Позивач просить стягнути з відповідача 1027,29 грн., але в розрахунках не врахував приписи ч.6 ст.232 ГК України. Враховуючи викладене, - задоволенню підлягають вимоги в сумі 653,74 грн. Позивач у позові стверджує, що після закінчення терміну дії договору 09 вересня

2016 року орендарем було повернуто орендоване майно. Під час приймання-передачі основних засобів виявлено несправність плити електричної промислової ПЕД-4 (не працює одна конфорка), що підтверджено відповідним актом. Матеріалами справи підтверджується, що 16.03.2017 між позивачем та ПАТ «Херсонський ремонтно-монтажний комбінат» було укладено угоду на надання послуг з ремонту вищевказаної плити електричної на суму 1890 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 776 Цивільного кодексу України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 779 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в

частині стягнення з відповідача вартості ремонтних робіт.

З огляду на неявку представника відповідача, суд зазначає, що в силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право брати участь в господарських засіданнях. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Відповідно до ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд зауважує, що відкладення на підставі ст.77 ГПК України розгляду справи у разі нез'явлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обов'язком суду, і використовується ним, якщо причини неявки є поважними та обґрунтованими, та неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст..43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Державного вищого навчального закладу «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» (73025, м.Херсон, вул.Грецька, 55, код 39456037) заборгованість по орендній платі в сумі 4194,31 грн., пеню в сумі 653,74 грн., вартість ремонтних робіт в сумі 1890,00 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн. В задоволенні 373,55 грн. пені відмовити.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.07.2017

Суддя В.В.Литвинова