КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа№ 910/6084/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

Позивача не з'явився

Відповідача не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Корпорації "Енергоресурс - Інвест"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 по справі №910/6084/17 (суддя Отрош І.М. )

за позовом Корпорації "Енергоресурс - Інвест"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон"

про визнання частини договору недійсною, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 по справі №910/6084/17 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Пономаренко Є.Ю., Пашкіна С.А., апеляційну скаргу Корпорації "Енергоресурс - Інвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 по справі №910/6084/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду 10.07.2017.

В судове засідання 25.04.2017 представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представники позивача та відповідача повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників позивача та відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

14 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" (банк) та Корпорацією "Енергоресурс-Інвест" (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії №04-01/14/КЛМВ-КБ (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору банк відкриває позичальнику мультивалютну відновлювальну кредитну лінію та на підставі додаткових угод до договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором; позичальник зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у п. 1.5. цього договору, своєчасно і в повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені договором.

Ліміт кредитної лінії складає в період з дати набрання чинності цим договором до 27.02.2014 - суму, еквівалентну 2000000,00 дол. США; станом на 31.12.2017 - 0,00 дол. США (п. 1.2. Договору).

Згідно з п.п. 1.3.1., 1.3.2. Договору, в редакції додаткової угоди №5 від 27.08.2015 про внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії №04-01/14/КЛМВ-КБ, за користування кредитом, наданим в національній валюті, розмір процентів за користування кредитом складає: на період з 23.01.2015 до 31.03.2015 - 20% річних, на період з 01.04.2015 до 30.06.2015 - 22% річних, на період з 01.07.2015 - 24% річних; за користування кредитом, наданим в доларах США, розмір процентів за користування кредитом складає 11% річних.

Відповідно до п.п. 1.4., 1.5. Договору, строк дії кредитної лінії закінчується 12.01.2018. Кредит надається для мети: рефінансування заборгованості перед ПАТ "Укрінбанк" за відповідними кредитними договорами, і може бути використаний в тому числі, але не виключно, на оплату відсотків, нарахованих за січень 2014 року, та сплати комісійної винагороди за купівлю валюти, поповнення обігових коштів та може бути використаний на будь-які цілі, що не суперечать чинному в Україні законодавству (в редакції додаткової угоди №1 від 23.01.2014 про внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії №04-01/14/КЛМВ-КБ).

Пунктом 12.3. Договору передбачено, що останній вважається укладеним з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання зобов'язань позичальника за договором.

Згідно з п. 12.5. Договору, цей договір не є договором приєднання та може бути змінений та розірваний тільки за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених чинним законодавством України. Правочин про зміну або розірвання повинен бути вчинений у письмовій формі та скріплений печатками сторін.

По всіх питаннях, не врегульованих цим договором, сторони керуються відповідними нормами матеріального права України (п. 12.7. Договору).

Місцевим господарським мудом встановлено, що 23.01.2015 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" (відповідач, банк) та Корпорацією "Енергоресурс-Інвест" (позивач, позичальник) укладено додаткову угоду №4 до договору про відкриття кредитної лінії №04-01/14/КЛМВ-КБ.

Відповідно до умов додаткової угоди №4 від 23.01.2015 сторони домовились викласти пункт 12.7. основного Договору у наступній редакції: по всіх питаннях, не врегульованих цим договором, сторони керуються відповідними нормами права України. Всі розбіжності, що виникають при розірванні, зміні, визнанні недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього договору, становлять предмет спору та підлягають розгляду за вибором сторони-позивача:

- у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду №007-2005 від 21.06.2005, видане Київським міським управлінням юстиції); розгляд здійснюється одноособово суддею, який призначається в порядку, встановленому регламентом постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що є невід'ємною частиною даної третейської угоди, і з яким сторони ознайомились; найменування сторін та їх місцезнаходження у цій третейській угоді відповідають найменуванню сторін та їх місцезнаходженню за договором; місце і дата укладання цієї третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору; інформація про перелік суддів, ставки третейського збору, регламент та розпорядок роботи суду, положення про суд розміщено в Інтернеті на веб-сайті постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків http://tretsud.aub.org.ua ; або

- у суді загальної юрисдикції, відповідно до підвідомчості та підсудності, встановлених чинним законодавством України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що викладене в п. 12.7. договору про відкриття кредитної лінії №04-01/14/КЛМВ-КБ, укладеного сторонами 14.01.2014, третейське застереження є таким, що суперечить вимогам закону та реального волевиявлення сторін, а саме дана умова була обов'язковою для позивача під час укладання кредитного договору, оскільки останній є договором приєднання, розгляд спорів в організації чи органі, утвореній при Асоціації українських банків є несправедливим, що може мати наслідком упереджений та необ'єктивний розгляд справи третейським судом за участю банку. Третейське застереження, всупереч ст. 12 Закону України "Про третейські суди", не містить відомостей про найменування сторін, їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди, третейська угода, яка підписана з договором про внесення змін та доповнень №4 від 23.01.2015 до кредитного договору, не може вважатись такою, що укладена 14.01.2014, тобто мати зворотну силу в часі.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання, в момент вчинення правочину, стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою і п'ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами частини другої статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (пункт 4 частини першої статті 2 Закону України "Про третейські суди").

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше, при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, Регламент третейського суду розглядається, як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин, у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду, застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі та вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Пунктом 12.7. кредитного договору, в редакції додаткової угоди №4 від 23.01.2015, зокрема погоджено, що найменування сторін та їх місцезнаходження у цій третейській угоді відповідають найменуванню сторін та їх місцезнаходженню за договором; місце і дата укладання цієї третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору.

Місцевим господарським судом встановлено, що Договір підписано обома сторонами без розбіжностей і зауважень, при укладанні третейської угоди сторонами додержано правила, передбачені положеннями ст. 12 Закону України "Про третейські суди", а спірне третейське застереження, викладене у пункті 12.7 Договору, за формою і змістом закону не суперечить.

Щодо доводів скаржника про порушення спірним пунктом договору його прав, передбачених Конституцією та Законами України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 12 ГПК України підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цьогоЗакону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України,стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 № 6-50цс12.

Отже, зазначені доводи скаржника колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, домовленість сторін договору про передачу спорів між сторонами (договору), з яких не було досягнуто згоди, на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

При цьому, як вірно зазначив місцевий господарський суд надання позивачем згоди на внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії №04-01/14/КЛМВ-КБ, зокрема в частині доповнення умовами, які містять третейське застереження, було правом позивача - елементом його договірної свободи.

Поряд з цим, незалежно від наявності в правочині ознак договору приєднання, останній, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами, а тому, реалізувавши своє право на його укладення, особа бере на себе відповідні обов'язки, що є елементом зобов'язання за таким договором.

Щодо посилання апелянта на упередженість та необ'єктивність суддів Постійнодіючого суду при Асоціації українських банків, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

Як вбачається з умов Договору, для розгляд справ, що виникають зі спірного кредитного договору сторони обрали Постійнодіючий суд при Асоціації українських банків.

При цьому, доказів, що позивач чи відповідач є членами вказаної Асоціації суду матеріали справи не містять. Тобто, доводи про упередженість суддів Постійнодіючого суду при Асоціації українських банків ґрунтуються на припущеннях поивача.

Разом з тим, Пунктом 3 ухвали Конституційного Суду України від 14.10.1997р. встановлено, що правосуддя - це самостійна галузь державної діяльності, яку суди здійснюють шляхом розгляду і вирішення в судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі цивільних, кримінальних та інших справ. Натомість, третейський розгляд спорів - це вид недержавної юридичної діяльності. Статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод гарантовано право кожної особи, юридичної чи фізичної, на розгляд її справи справедливим неупередженим судом.

Закон України "Про третейські суди" передбачає виключно право, а не обовязок сторін на звернення до цього суду. Окрім того, необхідна наявність волі обох сторін для виникнення у третейського суду підстав для розгляду спору по суті. При відсутності волі, в даному випадку, позивача, на звернення до третейського суду, чинне законодавство України жодним чином не позбавляє його права на звернення до господарського суду.

Відповідно до ст. 122 - 5 ГПК України та ч. 3 ст. 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Таким чином, позивач не позбавлений можливості оскаржити рішення третейського суду у встановленому законом порядку, в тому числі з підстав упередженості та необ'єктивності.

За загальним правилом дії нормативного акту в часі, прийняті закони не мають зворотної сили (винятки складають кримінальні закони або якщо про це прямо вказано в законі).

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, третейське застереження стало частиною (умовою) договору про відкриття кредитної лінії №04-01/14/КЛМВ-КБ з 23.01.2015 (дати укладення додаткової угоди№4). Таким чином не має зворотної сили у часі, погоджене у додатковій угоді №4 від 23.01.2015 до кредитного договору третейське застереження.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Корпорації "Енергоресурс - Інвест" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 по справі №910/6084/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Корпорації "Енергоресурс - Інвест" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 по справі №910/6084/17 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/6084/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Є.Ю. Пономаренко