ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 липня 2017 р. Справа № 918/406/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом Управління комунальною власністю виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради

до відповідача ОСОБА_1 обласної організації Всеукраїнської спілки автомібілістів

про спонукання вчинити дії

За участю представників:

від позивача: представник ОСОБА_2;

від відповідача: представник ОСОБА_3.

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальною власністю виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради (надалі Позивач) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 обласної організації Всеукраїнської спілки автомібілістів (надалі Відповідач) в якому просить зобов'язати ОСОБА_1 обласну організацію Всеукраїнської спілки автомібілістів відновити демонтовані нежитлові приміщення в м. Рівне, вул. Небесної Сотні, 1, загальною площею 34,5 кв.м.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення позивачем було передано відповідачу нежитлові приміщення в м. Рівне, вул. небесної сотні, 1. Однак, орендар (відповідач) не забезпечив виконання взятих на себе зобов'язань - пошкодив орендоване комунальне майно та позбавив власності територіальну громаду м. Рівне, в особі ОСОБА_1 міської ради. Відтак, управління комунальною власністю, посилаючись на ст.ст. 321, п. 2 ст. 327 п. 1 ст. 779 ЦК України звернулося до суду про відновлення орендарем знищеного комунального майна.

Відповідач надав суду письмовий відзив, в якому ввважає позовні вимоги безпідставними, посилаючись на те, що відповідачем проводився демонтаж оглядової площадки з приміщеннями тимчасового перебування за адресою м. Рівне вул. Небесної сотні, 1 (бувша вул. Кіквідзе.1). Вказані вище будівельні роботи проводилися відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт №РВ 47 від 14.12.2015 року. При проведенні вище вказаних будівельних робіт обєкт оренди втратив свою несучу здатність. Листом від 26.09.2016 року за № 34 орендар повідомив орендодавця про пошкодження обєкта оренди та просив останнього визначити суму компенсації завданих збитків. 29.09.2016 року представниками позивача проведено обстеження нежитлового приміщення на вул. Небесної сотні (Кіквідзе) 1, за результатами якої складено акт № 397. У вказаному акті зазначено, що обєкт оренди знищено. 14.06.2017 року між відповідачем та ППФ "Експерт-Рівне" укладено договір на будівельно-технічне дослідження. На виконання вказаного договору судовим експертом ППФ "Україна-Сервіс" ОСОБА_4, підготовлено висновок № 170616/1_ФМ експертного дослідження судово-будівельно-технічних експертиз від 19.06.2017 року, згідно з якими відновити ідентичну будівлю (нежитлового приміщення площею 34,5 кв.м) за адресою: м. Рівне вул. Небесної сотні 1 (бувша вул. Кіквідзе, 1) неможна. Тому, вимога позивача про відновлення нежитлового приміщення площею 34,5 кв.м. за адресою: м. Рівне вул. Небесної сотні 1 (бувша вул. КіквідзеД) суперечить приписам ч. 2 ст. 779 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 11.07.2017 року підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.07.2017 року заперечив проти позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

29 січня 2007 року між Управлінням комунальною власністю (Орендодавець) та ОСОБА_1 обласною організацією Всеукраїнської спілки автомібілістів (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 1759 (надалі - Договір), за умовами якого, з урахуванням додаткових договорів від 01.12.2008р., від 01.07.2009 р., від 26.01.2010 р. про внесення змін до договору № 1759 від 29.01.2007 р. оренди нежитлового приміщення на вул. Кіквідзе, 1 та додаткового договору від 02.04.2012 року до договору оренди нежитлового приміщення від 29.01.2007 р. № 1759 (зі змінами, внесеними додатковими договорами від 01.12.2008, від 01.04.2009, від 26.01.2010), Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 34,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Кіквідзе, 1. Майно перебуває на балансі управління комунальною власністю виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради. Вартість майна, визначена відповідно до звіту про оцінку майна, складає 82 100,00 грн. (вісімдесят дві тисячі сто гривень) станом на 29лютого 2012 року. Напрям використання орендованого майна: розміщення гаражу (п.1.1. та п.1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у строк, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та Акта прийому - передачі вказаного майна.

Згідно з п.п. 6.2.3. п. 6.2. Договору, орендар зобов'язується забезпечувати збереження орендованого ОСОБА_4, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати ОСОБА_4 в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

У разі допущення Орендарем погіршення стану орендованого приміщення або його загибелі, Орендар відшкодовує Орендодавцеві збитки (п. 8.3. Договору).

Вказаний Договір та додаткові договори підписані повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

26.09.2016 року ОСОБА_1 обласна організація Всеукраїнської спілки автомібілістів листом № 34 звернулася до Управління комунальною власністю виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради з проханням провести обстеження та визначити суму компенсації завданих збитків. При цьому зазначив, що в ході виконання будівельних робіт на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт № РВ47 від 14.12.15 р. за адресою м. Рівне, вул. Небесної Сотні, 2, (бувша Кіквідзе, 1), проводився демонтаж оглядової площадки з приміщенням тимчасового перебування, що булоконструктивно поєднано з приміщенням для приймальників автостоянки № 1 (дата введення в експлуатацію 28.05.2012 р.). Оскільки стан несучих конструктивних елементів вказаного об'єкту був аварійним, а не несучих - дуже обвітшалий, в процесі виконання вказаних робіт, об'єкт втратив свою несучу здатність.

Комісією, в складі представників Управління комунальною власністю виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_1 обласної організації Всеукраїнської спілки автомібілістів проведено обстеження приміщення загальною площею 34,5 кв.м. за адресою м. рівне, вул. Небесної Сотні (Кіквідзе), 1 та встановлено, що об'єкт оренди знищено. За результатами проведеного обстеження складено акт № 397 від 29.09.2016 року обстеження нежитлового приміщення на вул. Небесної Сотні (Кіквідзе), 1.

В позовній заяві Позивач зазначає, що оскільки внаслідок незаконних дій Відповідача територіальна громада в особі ОСОБА_1 міської ради втратила майно у зв'язку з цим Позивачем було замовлено проведення оцінки збитків, що виникли внаслідок демонтажу комунального майна - нежитлових приміщень в м. Рівне, вул. Небесної Сотні, 1, за результатами якої, розмір збитків, що виникли внаслідок демонтажу нежитлових приміщень загальною площею 34,5 кв.м, розташованих за адресою: м.Рівне, вулиця Небесної Сотні, 1 , станом на 31.12.2016 року становить 134 900 (сто тридцять чотири тисячі дев'ятсот) гривень без включення податку на додану вартість.

Відповідно до висновку № 170616/1_ФМ експертного дослідження судово-будівельно-технічних експертиз, складеного 19.06.2017 року експертом ОСОБА_4 ППФ "Експерт - Рівне", наданого суду Відповідачем, станом на дату дослідження за адресою м. Рівне, вул. Небесної Сотні, 1 (бувша вул. Кіквідзе, 1) будівля (нежитлові приміщення загальною площею 34,5 кв. м.), яка зображена на фотографіяхв звіті про оцінку майна вих. № 7 від 27.01.2015 року, що виконаний ПП Експертбудсервіс, в 2015 році відсутня. Відновити ідентичну будівлю (нежитлові приміщення загальною площею 34,5 кв. м.) за адресою м. Рівне, вул. Небесної Сотні, 1 (бувша вул. Кіквідзе, 1), яка зображена на фотографіяхв звіті про оцінку майна вих. № 7 від 27.01.2015 року, що виконаний ПП Експертбудсервіс, в 2015 році не можна.

Відповідно до п. 1 та п. 2 розділу ІІ Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку в державному секторі 121 "Основні засоби", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1202 від 12.10.2010 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 р. за № 1017/18312, передбачено, що одиницею обліку основних засобів є об'єкт основних засобів, а саме: закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з'єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється суб'єктом державного сектору. Якщо один об'єкт основних засобів складається з частин, які мають різний строк корисного використання (експлуатації), то кожна з цих частин може визнаватися в бухгалтерському обліку як окремий об'єкт основних засобів. Об'єкт основних засобів визнається активом, коли: існує ймовірність отримання суб'єктом державного сектору майбутніх економічних вигід, пов'язаних з його використанням, та/або він має потенціал корисності для суспільства; і вартість об'єкта основних засобів може бути визначена.

Визнання об'єкта основних засобів активом суб'єкта державного сектору припиняється у разі його ліквідації, вибуття внаслідок продажу, передачі без оплати або невідповідності критеріям визнання активом (п. 1 розділу VI вищевказаного Наказу).

Враховуючи те, що матеріалами справи встановлено відсутність приміщення, орендованого на підставі Договору оренди від №1759 від 29.01.2007 року, то, відповідно, останнє не є активом в розумінні вищезазначених норм і підлягає списанню з покладенням відшкодування збитків на винну особу.

Частиною 1 та частиною 2 ст. 779 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

В разі неможливості відновлення речі, тобто повернення її до належного стану, наймач зобов'язаний на вимогу наймодавця відшкодувати йому завдані збитки. В даному випадку мова йдеться про збитки в повному обсязі: як реальну шкоду, так і неотриманий прибуток.

У відповідності до ч. 4 ст. 285 Господарського кодексу України (далі- ГК України), Орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

У вищезазначеній статті визначено правила застосування одного із найрозповсюдженіших способів захисту цивільних прав - відшкодування збитків, а також інших способів відшкодування майнової шкоди. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищезазначеної статті, оскільки частиною 1 зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Для цього немає необхідності особливо вказувати в законі або в договорі про право особи вимагати таке відшкодування. Правила відшкодування збитків містяться у ст. 623 ЦК.

Загальне поняття "збитки" складається із двох складових. По-перше, це так звана "реальна шкода", під якою вказана стаття розуміє дві групи витрат: 1) витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі. В даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою. Це може вартість знищеної речі, інші реальні втрати, які зазнала особа у зв'язку із знищенням речі (наприклад, вартість втраченого ремонту внаслідок знищення шарового крану стояку водопостачання в квартирі та затоплення квартири) тощо. 2) Витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тут мається до уваги перш за все вартість ремонту речі, причому як такого, який особа вже зробила та може підтвердити проведені витрати відповідними документами, так і такого, який особа ще має зробити. В останньому випадку його вартість має підтверджуватися відповідними розрахунками, кошторисами тощо. Також під дане визначення підпадають ті грошові штрафні санкції, які потерпілий сплатив або має сплатити у зв'язку із невиконання ним зобов'язання перед третьою особою, якщо таке невиконання є наслідком порушення його цивільного права.

Враховуючи вищевикладене, чинними законодавством передбачено, що у разі знищення або пошкодження речі та у разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодувати завдані йому збитки.

Крім того, сторони в п 8.3. Договору передбачили такий вид відповідальності, як відшкодовування Орендодавцем збитків Орендарю у разі допущення Орендарем погіршення стану орендованого приміщення або його загибелі.

За таких обставин, вимога Позивача про відновлення нежитлового приміщення, яке (враховуючи висновок № 170616/1_ФМ експертного дослідження судово-будівельно-технічних експертиз) станом на 19.06.2017 р. відсутнє та не підлягає ідентичному відновленню, є безпідставною та не обгрунтованою.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 4-7 цього ж Кодексу судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ж до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради в позовній заяві, є не обґрунтованими, безпідставними, не доведеними належними доказами, а відтак позов останнього не підлягає задоволенню.

На підставі статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на Позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Управління комунальною власністю виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано "17" липня 2017 року.

Суддя Марач В.В.