Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" липня 2017 р. Справа № 906/340/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Чешковський В.А. - довіреність від 20.01.2017

від відповідача: ОСОБА_2 - підприємець

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" ( м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення 14340,10 грн

Позивачем пред'явлено позов до відповідача про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, що розташоване за адресою: 13501, АДРЕСА_2 та стягнення 14340,10грн, з яких: 2332,79грн заборгованість з орендної плати та 12007,31грн. неустойки за порушення повернення об'єкта оренди, згідно договору оренди №1474 нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.12.2013.

04.07.2017 позивачем подано заяву від 08.06.2017 № 09-2/222, згідно якої позивач відмовляється від позову в частині стягнення орендної плати та повернення майна. Щодо вимоги про стягнення неустойки, то позивач збільшив період її нарахування та просить стягнути 20931,17 грн за час фактичного користування майном після припинення договору оренди з 01.01.2017 по 10.04.2017.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, збільшити розмір позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд прийняв заяву позивача від 08.06.2017 № 09-2/222 в частині вимоги про стягнення неустойки в сумі 20931,17 грн до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в межах заяви від 08.06.2017.

Відповідач в судовому засіданні заперечила щодо нарахування неустойки. Вказала, що об'єкт оренди нею повернуто та заборгованість з оренди відсутня. Щодо вчасного не повернення майна пояснила, що між сторонами велася переписка і відповідач мала надію на продовження договору оренди.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.2013 між Регіональним відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендар/відповідач) укладений договір №1474 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Відокремленого підрозділу Козятинське будівельно-монтажне експлуатаційне управління №2 Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (а.с.12-14).

Відповідно п.1.1 договору, орендодавець передає орендарю, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення площею 34,7 кв.м в будівлі залізничного вокзалу станції Попільня (реєстровий номер 0473033.2.АААЖГЛ993) (надалі - майно), що перебуває на балансі Відокремленого підрозділу - Козятинського будівельно-монтажного експлуатаційного управління №2 Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (далі - Балансоутримувач) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.07.2013 і незалежною оцінкою становить 120024,00 грн (без ПДВ).

Відповідно п. 1.2 договору, майно передається в оренду з метою розміщення кафе з реалізацією товарів підакцизної групи.

Орендар вступає в строкове платне користування майном з дати підписання акта приймання-передавання майна (п. 2.1 договору).

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - листопад 2013 року 1498,75 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за грудень 2013 року (п. 3.1 договору).

Згідно п. 10.1 договору, договір укладено строком на один рік, що діє з 27.12.2013 по 26.12.2014 включно. Продовження цього договору визначається відповідно до вимог чинного законодавства, зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору (п. 10.4 договору).

27.12.2013 майно було передано орендарю, що підтверджується актом приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності (а.с. 15).

На підставі підписаних між сторонами додаткових договорів № 1 від 26.12.2014, №2 від 01.04.2015 та б/н від 19.09.2016 дія договору № 1474 від 27.12.2013 продовжена до 31.10.2016 включно (а.с. 17-19).

Згідно листа від 30.12.2015 року №Ц-І/2-3/881-15 за підписом в.о. голови правління ПАТ "Українська залізниця" ОСОБА_5 та члена правління ПАТ "Українська залізниця" ОСОБА_6 майно, передане в оренду за договором увійшло до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", яке 21.10.2015 пройшло державну реєстрацію.

Відповідно п.10.5. перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для змін або припинення чинності цього договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників).

26.01.2016 між ПАТ "Укрзалізниця" та ФОП ОСОБА_2 було підписано Додатковий договір, яким встановлювалося, що Орендодавцем майна, визначеного за Договором оренди від 27.12.2013 №1474, є ПАТ "Укрзалізниця", орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця, додатковий договір від 26.01.2016 діє з 01.12.2015 по 31.03.2016.

Як вже зазначалося, додатковим договором від 19.09.2016 сторони погодили дію договору до 31.10.2016 включно.

08.12.2016 позивач направив відповідачу лист, згідно якого було повідомлено відповідача, що договір оренди № 1474 від 27.12.2013 буде припинено з 31.12.2016 у зв'язку з чим відповідачу необхідно оформити належним чином акт приймання-передачі нерухомого майна 31.12.2016. Також, направлявся примірник додаткової угоди про продовження строку дії договору по 31.12.2016 без подальшого продовження (а.с. 27-28).

У відповідь на повідомлення, 15.12.2016 відповідач подала заяву про відмову від підписання додаткової угоди та просила пояснити причину розірвання договору оренди № 1473 від 27.12.2016 (а.с. 29-30).

В свою чергу, у відповідь на звернення, позивач повідомляв відповідача про відсутність намірів продовжувати договір оренди та просив звільнити орендоване приміщення (а.с. 31-33).

Враховуючи викладене, господарський суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача про звільнення приміщення. Однак, відповідач вчасно не виконала обов'язок щодо повернення майна, що стало причиною звернення позивача з позовом про усунення перешкод у користуванні майном.

Твердження відповідача про здійснення переписки між сторонами не приймається судом до уваги, оскільки наявність листування між сторонами не звільняє відповідача від обов'язку повернути об'єкт оренди орендодавцю.

Станом на 18.05.2017 відповідач погасила борг за оренду приміщення та 10.04.2017 повернула орендоване приміщення, у зв'язку з чим позивач відмовився від даних позовних вимог (а.с.85-89).

За умовами ч.ч. 4, 6 ст. 22 ГПК України до прийняття рішення по справі позивач вправі, зокрема, відмовитись від позову. Господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучаються до справи.

Судом встановлено, що дії позивача щодо відмови від позову не суперечать законодавству та не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, наслідки відмови від позову, передбачені ст.80 ГПК України позивачу відомі.

З огляду на викладене, суд приймає відмову позивача від позову та припиняє провадження у справі за п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині вимог про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та стягнення орендної плати в сумі 2332,79 грн.

Однак, оскільки відповідач вчасно не виконала свого обов'язку щодо повернення орендованого майна, позивач скористався своїм правом та нарахував відповідачу неустойку в розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди за час прострочення, а саме за період з 01.01.2016 по 10.04.2017 в загальній сумі 20931,17 грн.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 цього кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно Акту приймання-передачі (повернення) нерухомого майна від 10.04.2017, відповідачем звільнено приміщення.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (13501, АДРЕСА_3, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, код 40081221):

- 20931,17 грн неустойки;

- 1600,00 грн судового збору.

3. В решті позову провадження у справі припинити відповідно п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.07.17

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід.)