УХВАЛА

05.07.2017Справа № 910/8505/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бухта Удачи»
до про 1. Департаменту забезпечення діяльності Державної кримінально - виконавчої служби України; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро рівер груп» визнання незаконним та скасування рішення тендерного комітету
Суддя Чинчин О.В.

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача - 1: Калінський С.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача - 2: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бухта Удачи» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту забезпечення діяльності Державної кримінально - виконавчої служби України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро рівер груп» про визнання незаконним та скасування рішення тендерного комітету.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 року порушено провадження у справі № 910/8505/17, судове засідання призначено на 14.06.2017 року.

13.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

14.06.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить Суд зупинити виконання Договору про закупівлю товару за державні кошти №13-к від 30.05.2017 року укладеного між Департаментом забезпечення діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро рівер груп" за результатами проведення процедури закупівлі №2185-р/пк-пз від 19.04.2017 року до набрання законної сили рішення по даній справі. Також, від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду спору.

14.06.2017 року в судове засідання з'явився представник відповідача-1. Представники позивача та відповідача-2 в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки Суд не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 26.05.2017 року не виконали.

Суд прийняв до розгляду заяву Позивача про забезпечення позову, а щодо клопотання про відкладення розгляду справи, зазначив наступне.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статті 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Клопотання Позивача вмотивовано тим, що представник позивача має обмеженість часу для очікування, а також, тим, що протягом тривалого часу представник позивача не зміг ознайомитись з матеріалами справи, оскільки не зміг зв'язатися з помічником (секретарем) судді Чинчин О.В.

Суд зазначив, що судове засідання розпочалось на 25 хвилин пізніше призначеного часу, у зв'язку із тим, що розгляд раніше призначених справ вийшов поза межі встановленого часу. Доводи представника позивача про те, що він має обмеженість часу для очікування не підтверджуються жодними доказами, а тому не приймаються Судом до уваги як поважна причина неявки представника позивача в судове засідання.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Клопотання Позивача про ознайомлення з матеріалами справи було подано лише в день судового засідання - 14.06.2017 року, жодних інших клопотань до судового засідання не надходило, а отже, твердження Позивача про те, що останній не зміг протягом тривалого часу ознайомитись з матеріалами справи, оскільки не зміг зв'язатися з помічником (секретарем) судді є необґрунтованими.

З огляду на викладене, Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду справи з вказаних в ньому підстав. Також, Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Позивача про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, Суд прийшов до висновку - зобов'язати :

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Департаменту забезпечення діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України;

2) Відповідача-1 надати належним чином завірені копії матеріалів з проведення відкритих торгів UA-2017-02-09-002933-с.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 року відкладено розгляд справи на 05.07.2017 року, у зв'язку з неявкою представників позивача та відповідача-2 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

03.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 2 надійшов відзив на позовну заяву, яким просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника Відповідача -2.

03.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача -1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

05.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи для надання можливості отримати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва.

В судовому засіданні 05 липня 2017 року представник Відповідача - 1 заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання представники Позивача та Відповідача - 2 не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 21.06.2017 року та 23.06.2017 року уповноваженим представникам підприємств Позивача та Відповідача -2 ухвали суду від 14.06.2017 року. Представник Відповідача - 2 подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Відповідача -2, яке Судом розглянуто та задоволено.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач та Відповідач - 2 про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Що стосується клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи, Суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статті 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Подане Позивачем клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості отримати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва задоволенню не підлягає, оскільки про дату судового засідання Позивача було попереджено заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання з урахуванням ще й того, що господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, й відкладення розгляду справи є правом, а не обов'язком суду.

Ознайомившись із Заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бухта Удачи» про вжиття заходів забезпечення позову, Суд приходить до висновку, що дана Заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позов», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Проте, Суд зазначає, що в заяві про вжиття заходів забезпечення позову Заявником жодним чином не обґрунтовано, в чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (Постанова №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.11.2011 року особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У відповідності до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 pоку № 01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову" у випадку звернення до суду з клопотанням про забезпечення позову заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником жодних посилань на потенційну можливість порушення його прав, свобод та інтересів, без вжиття відповідних заходів не наведено.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 року у справі №910/8505/17 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бухта Удачи» до Департаменту забезпечення діяльності Державної кримінально - виконавчої служби України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро рівер груп» про визнання незаконним та скасування рішення тендерного комітету» відмовлено повністю.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бухта Удачи» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання Договору про закупівлю товару за державні кошти №13-к від 30.05.2017 року, укладеного між Департаментом забезпечення діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро рівер груп" за результатами проведення процедури закупівлі №2185-р/пк-пз від 19.04.2017 року до набрання законної сили рішення по даній справі не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 65, 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бухта Удачи» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання Договору про закупівлю товару за державні кошти №13-к від 30.05.2017 року, укладеного між Департаментом забезпечення діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро рівер груп" за результатами проведення процедури закупівлі №2185-р/пк-пз від 19.04.2017 року до набрання законної сили рішення по даній справі - відмовити.

Суддя О.В. Чинчин