РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017Справа №910/13197/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-АГРО"

до Приватного підприємства "ФІНПРО"

про стягнення 451 067,86 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Заєць Ю.А., за довіреністю;

від відповідача: Шпак Д.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОР-АГРО" (далі - позивач) до Приватного підприємства "ФІНПРО" (далі - відповідач) про стягнення 451 067,86 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на укладений між сторонами договір купівлі-продажу № 01-08 від 01.08.2014, відповідно до умов якого позивач придбав у відповідача зерносушарку моделі «ТКМ33» на твердому паливі турецької компанії «OZSU». В процесі експлуатації зерносушарки ТКМ-33 позивачем було виявлено дефект, який неможливо було виявити під час приймання-передачі зерносушарки, а саме наскрізний прогар топки, що було зафіксовано позивачем 01.12.2014 у Акті № 1 огляду технічного стану зерносушарки. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами усунути вказані недоліки, однак відповідач вимоги позивача не задовольнив, у зв'язку з чим останній звернувся з указаним позовом до суду.

За результатами автоматичного розподілу справ у господарському суді міста Києва, справу № 910/13197/16 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 порушено провадження у справі № 910/13197/16, розгляд справи призначено на 08.08.2016.

05.08.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи та письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору.

08.08.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 08.08.2016 представник позивача з'явився.

Представник відповідача у судове засідання 08.08.2016 не з'явився.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 08.08.2016 не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, розгляд справи було відкладено на 12.09.2016.

07.09.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про долучення відзиву до матеріалів справи.

Представники сторін у судове засідання 12.09.2016 з'явились.

У судовому засіданні 12.09.2016 судом було оголошено перерву до 19.09.2016.

У судове засідання 19.09.2016 представник позивача з'явився.

Представник відповідача у судове засідання 19.09.2016 з'явився та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 було призначено судову експертизу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 було зупинено провадження у справі № 910/13197/16.

10.10.2016 до Господарського суду міста Києва з Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/13197/16 з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 24.10.2016.

У судове засідання 24.10.2016 представники сторін з'явились, надали пояснення по суті спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 було повторно призначено судову експертизу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 було зупинено провадження у справі № 910/13197/16.

10.11.2016 до Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/13197/16 з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2016 провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 28.11.2016.

28.11.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення.

У судове засідання 28.11.2016 представники сторін з'явились.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2016 було повторно призначено судову експертизу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 провадження у справі № 910/13197/16 було зупинено.

07.02.2017 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» надійшло повідомлення про необхідність залучення спеціаліста - ОСОБА_3, для проведення судової експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2017 провадження у справі № 910/13197/16 було поновлено та залучено для проведення судової експертизи спеціаліста - ОСОБА_3.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 провадження у справі було зупинено.

07.02.2017 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» надійшло клопотання про забезпечення проведення натурного обстеження об'єкту дослідження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2017 провадження у справі № 910/13197/16 було поновлено та зобов'язано сторін забезпечити безперешкодний доступ до об'єкту дослідження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2017 провадження у справі було зупинено.

24.03.2017 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, разом з матеріалами справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2017 провадження у справі № 910/13197/16 було поновлено та зобов'язано сторони надати суду для подальшого направлення судовому експерту документи, зазначені у клопотанні № 175 від 20.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 провадження у справі було зупинено.

14.04.2017 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, разом з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 провадження у справі № 910/13197/16 було поновлено та зобов'язано сторони надати суду для подальшого направлення судовому експерту документи, зазначені у клопотанні № 200 від 04.04.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 провадження у справі було зупинено.

03.05.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

10.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

14.06.2017 до Господарського суду міста Києва з ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» надійшли матеріали справи № 910/13197/16 з висновком експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 17.07.2017.

29.06.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Також, 12.07.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові пояснення.

13.07.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Також, 17.07.2017 представником позивача було подано письмові пояснення.

У судове засідання 17.07.2017 представник позивача з'явився, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача з'явився, надав усні пояснення по суті спору, проти позову заперечив.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 17.07.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2014 між Приватним підприємством "ФІНПРО" (далі - продавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОР-АГРО» (далі покупець, позивач) укладено Договір купівлі - продажу №01-08 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує зерносушарку моделі "ТКМ 33" на твердому паливі турецької компанії "OZSU", на умовах цього договору, в кількості та по ціні, вказаній в додатку №1 цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору технічна характеристика товару вказана в додатку №2 цього договору.

Згідно з п 2.1 Договору вартість товару, згідно додатку №1 до цього договору, дорівнює 1 040 100 грн. з ПДВ.

За умовами пункту 4.1 Договору якість товару повинна бути підтверджена декларацією про відповідність товару технічним регламентам України.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що після оплати авансу у строки, вказані в п.3.1.1., товар буде виготовлений виробником (компанія "OZSU", Туреччина) та поставлений на майданчик покупця на протязі 48 календарних днів від дня надходження на рахунок продавця авансу відповідно до п. 3.1.1 даного Договору.

У відповідності до п. 6.1 Договору при прийманні - передачі товару продавець передає покупцю або його представнику наступні документи:

- видаткова накладна;

- податкові накладні;

- оригінали рахунків-фактур;

- сертифікат походження;

- пакувальний лист;

- інструкція з експлуатації сушарки;

- гарантійний лист;

- паспорт на товар;

- декларація про відповідність.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що товар переходить у власність покупця на території покупця після отримання ним товару і вищевказаних документів.

При передачі товару покупцю і протягом 5-ти днів після передачі товару, покупець має право пред'явити продавцю претензії по якості і/або кількості (якщо такі виявляться) (п.7.1 Договору.

Згідно з п. 7.2 Договору претензії повинні пред'являтись у вигляді документа (акту, листа, фотографії і т.п.) окреслюючи сутність претензії. У випадку незгоди продавця із заявленими покупцем претензіями, продавець має право звернутися до експерта, вибраного за згодою сторін для отримання висновків по фактам, викладеним в претензії. При відмові продавця обирати експерта, покупець має право звернутися до експертів при Торгово-промисловій палаті України. Обов'язок відшкодувати затрати, пов'язані з експертним дослідженням викладених в претензії фактів, покладається на сторону, яка необґрунтовано відмовлялась визнавати наявність встановлених експертом обставин.

У відповідності до п. 7.3 Договору, у випадку наявності претензій по кількості та якості товару, продавець зобов'язаний за свій рахунок, протягом 2 тижнів з моменту визнання претензії, погасити ці рекламації шляхом додаткової поставки товару на склад покупця

За умовами пунктів 8.1, 8.2 та 8.3 Договору продавець дає гарантію на товар згідно типовим гарантійним зобов'язанням заводу - виробника. Гарантійний строк - 2 роки з дня передачі товару покупцю. Зобов'язання продавця по виконанню гарантійних зобов'язань наступають з дня підписання сторонами акту про завершення робіт по цьому договору.

Використання товару чи його частини до видачі Акту про завершення робіт заборонено. У такому випадку продавець не несе будь-яких обов'язків у випадку виходу з ладу товару. Гарантійні зобов'язання додаються до товару разом з інструкцією по експлуатації.

Даний Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до повного виконання робіт по Договору (п. 12.1 Договору).

Відповідно до Додатку №2 до Договору визначено технічні характеристики товару та комплектацію, а крім цього, розділом 4 цього Додатку визначено порядок завершення робіт по договору, а саме: після зборки товару, запуску і інструктажу представника покупця, сторони підписують акт про завершення робіт (п.4.1 Додатку № 2 до Договору).

Пунктом 4.2 Додатку № 2 до Договору визначено, що у випадку, якщо покупець не підписує акт про завершення робіт, протягом 3-х днів, він зобов'язаний письмово повідомити продавця про дефекти і/або недоліки.

Згідно з п. 4.3 Додатку № 2 до Договору, якщо покупець повідомляє продавця про які-небудь дефекти і/або недоліках, продавець виправляє їх і повторює процедуру запуску в роботу товару, після чого сторони підписують акт про завершення робіт.

У відповідності до п. 4.4 Додатку № 2 до Договору якщо покупець все ще вважає, що проведених робіт недостатньо або яка-небудь їх частина не завершена, він повторно письмово повідомляє продавця про дефекти і/або недоліках протягом 3-х днів після отримання повторного повідомлення продавця про завершення робіт.

03.11.2014 сторонами було складено та підписано Акт про завершення робіт по Договору, відповідно до якого, у відповідності до п. 2.2 та ст. 6 Договору, продавець поставив покупцю зерносушарку моделі «ТКМ 33» на твердому паливі, турецької компанії «OZSU» (ОЗСУ), зібрав, виконав передпускові операції, здійснив пробний запуск та провів навчання обслуговуючого персоналу покупця. Зерносушарка було поставлена на площадку покупця 29.09.2014, передана покупцю 30.09.2014 у відповідності з п. 6.4 Договору. Покупцю передані наступні супроводжуючі документи:

- видаткова накладна - оригінал;

- податкові накладні - 2 шт. оригінали;

- оригінали рахунків-фактур - 2 шт. оригінали;

- пакувальний лист - оригінал;

- сертифікат походження - копія;

- інструкція з експлуатації зерносушарки - оригінал;

- гарантійний лист - оригінал;

- паспорт на зерносушарку - оригінал;

- декларація про відповідність - копія.

Згідно з п. 2 та п. 3 зазначеного Акту роботи по зборці та запуску зерносушарки в роботу проводились в період з 30.09.2014 по 02.10.2014 та з 02.11.2014 по 03.11.2014. У відповідності до ст. 3 Договору покупець перерахував продавцю 1 139 670 грн. Сторони не мають претензій по комплектності, вище переліченим роботам та фінансовим питанням.

З Гарантійного листа відповідача вбачається, що ПП «ФІНПРО» гарантує безкоштовну заміну вийшовших з ладу по вині завода-виготовлювача деталей та вузлів проданого обладнання, при умові додержання технічних умов, описаних в інструкціях по виготовленню. Строк гарантії - 2 роки з дня постановки на гарантійне обслуговування.

За умовами пункту 2 Гарантійного листа не розповсюджується у випадках:

- покупцем здійснено самостійний ремонт, змінено внутрішнє обладнання або замінені заводські деталі на інші;

- мають місце пошкодження та дефекти, спричинені покупцем;

- виріб має дефекти, викликані форс-мажорними обставинами;

- недбала експлуатація;

- експлуатація зерносушарки ненавченим персоналом;

- експлуатація виробу в розкомплектованому стані;

- використання не рекомендованих заводом-виготовлювачем видів мастильних матеріалів та палива;

- використання виробу не по призначенню;

- використання спільно з пристосуваннями, не рекомендованими заводом-виготовлювачем;

- якщо покупець передавав у використання або передав/продав виріб іншій особі.

Згідно з п. 3 та п. 4 Гарантійного листа протягом гарантійного строку покупець має право вимагати від продавця заміну вийшовши з ладу деталей та вузлів обладнання на нові. Дана гарантія не розповсюджується на вузли та деталі, які є витратними (повітряні та топ ливні фільтри, лампи, акумуляторі та інше), на елементи робочих органів та деталей, які піддаються природному зносу в процесі експлуатації (підшипники, сальники, ножі, ремні, ланцюги, шнеки, запобіжники, електроди запалення та інше). Проте, у випадку передчасного виходу з ладу вище перелічених вузлів та деталей у зв'язку з гарантійною відмовою інших вузлів та деталей, заміна виконується по гарантії.

В подальшому, позивачем було складено Акт огляду технічного стану зерносушарки № 1 від 01.12.2014, відповідно до якого, під час експлуатації зерносушарки першого грудня був виявлений наскрізний прогар топки, а саме:

- вся площа камери топки деформована, окремі ділянки камери прогоріли повністю, дірки розміром від 300*300 мм аж до 1000*550 мм.;

- повністю згоріла задня перегородка топкової камери;

- деформовані двоє топкових дверцят: верхні та нижні.

У зазначеному акті також зазначено, що продукти згоряння проходять у теплообмінник і змішуються з чистим повітрям, яке іде для сушіння зерна. Робота зерносушарки у такому стані неможлива. Для відновлення роботи зерносушарки вважаємо за необхідне замінити теплогенератор зерносушарки на новий.

02.12.2014 позивач звернувся до відповідача із претензією № 7 від 02.12.2014 у якій зазначив, що в процесі експлуатації виявлено дефекти виробничого характеру, які не дають можливості експлуатувати зерносушарку в подальшому та викладені в акті до листа, в зв'язку з чим просив в найкоротший термін усунути виявлені дефекти (замінити теплогенератор зерносушарки на новий), так як простій сушарки не дає можливості виконати умови Договорів та призводить до понесення збитків.

10.05.2015 позивач звернувся до відповідача із Претензією № 10 у якій зазначив, що від дня зупинки зерносушарки минуло більше чотирьох місяців, однак відповідач нічого не виконав для усунення виявлених дефектів зерносушарки, а отже враховуючи, що зерносушарка перебуває на гарантії, проси терміново здійснити заміну теплогенератора зерносушарки.

Листом вих. № 04/04 від 14.04.2015 відповідач повідомив позивача, що неодноразово звертався до турецького виробника сушарок - фірми ОЗСУ, однак турецька компанія не вчинила дій, які можливо визнати такими, що рекламації позивача будуть задоволенні.

Також, у зазначеному листі, відповідач просив надати примірник Акту огляду технічного стану зерносушарки, про який іде мова у листі позивача від 10.04.2015, а також просив надати інформацію про деякі показники які виявлені та відомі з процесу експлуатації зерносушарки.

Листом від 22.12.2015 за № 6 позивач повідомив відповідача про намір звернутися до експертів Житомирської Торгово-промислової палати та просив повідомити про згоду або незгоду з прийнятим позивачем рішенням.

Листом від 23.12.2015 № 4/12 відповідач повідомив позивача, що не заперечую проти проведення експертизи Житомирською ТТП та просив повідомити про час та місце проведення експертизи.

В подальшому, 09.01.2016 комісією, у складі сторін Договору та експерта Житомирської ТТП, було складено та підписано Акт технічного обстеження стану та фізичного зносу зерносушарки OSZU TKM 33, зав. № 0782414, 2014 р.в., що належить ТОВ «ОР-АГРО», відповідно до якого, виявлено дефекти топки: зовнішні розміри топки: довжина 2,30 м., висота 1,70 м., ширина 1,40 м., по зовнішніх поверхнях корозійні ушкодження, деформація, корозія та відставання фарби верхніх та нижніх дверцят. Нижні дверцята мають згинання на 3,5 см. від поздовжньої вісі. Здування внутрішньої обшивки дверцята на 3,5 см. Пошкодження ущільнювача дверцят. Внутрішні розмірі топки: глибина 1,90 м., ширина 1,17 м. - 0,9 м. висота 0,7 м. Присутні сліди відновлювальних робіт топки. Стіни та стеля топки обварені власником зерносушарки листами металу товщиною 5-р мм, за погодженням із постачальником. Розміри відремонтованої топки менші від заводської топки на 7-17 см. по ширині. В наявності деформація відремонтованих стінок, пошкодження зварних швів та відставання та щілини до 8 см. металу відремонтованих стінок, пошкодження зварних швів та відставання та щілини до 8 см. металу відремонтованої топки окремих листів металу. Пошкодження та відставання вогнетривкого бетону в місяцях зварки листів до заводської топки.

Згідно акту № 1 огляду технічного стану зерносушарки від 01.12.2014, зерносушарка має наступні дефекти станом на 01.12.2014:

- вся площа камери топки деформована, окремі ділянки камери прогоріли повністю, дірки розміром від 300*300 мм аж до 1000*550 мм.;

- повністю згоріла задня перегородка топкової камери;

- деформовані двоє топкових дверцят: верхні і нижні.

Проведена фото фіксація вищенаведених дефектів. Дефектів інших частин сушарки не виявлено.

За результатами технічного обстеження зерносушарки, комісія прийшла до висновку, що топка зерносушарки потребує ремонту чи заміни.

Відповідачем в свою чергу, на звороті акту викладено власні зауваження, а саме зазначив, що листи металу, якими власник сушарки обварив топку, утворили повітряний прошарок завтовшки 7-17 см., через що тепло від продуктів згоряння, до повітря, яке треба підігріти, погано проходить. Згоду на такі суттєві ремонтні роботи відповідач не надавав.

Відповідно до висновку, викладеного в Експертному висновку Житомирської Торгово-промислової палати щодо визначення збитку, заподіяного пошкодженням теплогенератора зерносушарки OZSU TKM 33, що належить ТОВ «ОР-АГРО», від 17.02.2016, розмір збитку заподіяного пошкодженням теплогенератора зерносушарки OZSU TKM 33 становить 270 000 грн., вартість теплогенератора зерносушарки OZSU TKM 33 становить 67 500 грн.

25.03.2016 позивач звернувся до відповідача із Претензією-вимогою у якій пропонував невідкладно, протягом не більш як 20-ти днів з моменту отримання даної претензії - вимоги, здійснити безоплатне усунення недоліків товару на час його ремонту (з доставкою) товар аналогічної марки та моделі, за адресою: 13300 Житомирська обл.. м. Бердичів, вул. Житомирська, 84 та зазначив, що у разі відмови від задоволення цієї претензії - вимоги ТОВ «ОР-АГРО» змушене буде звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду, що потягне за собою стягнення додаткових витрат, в тому числі, зі сплати судового збору.

Таким чином, позивач посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу № 01-08 від 01.08.2014, просить суд стягнути з відповідача неустойку за затримку виконання вимог про надання машини аналогічної моделі в сумі 180 067,86 грн. та стягнути з відповідача суму зменшення ціни товару неналежної якості в розмірі 270 000,00 грн. відповідно до розрахунку викладеного в експертному висновку № 106 від 17.02.2016 або суму зменшення ціни товару неналежної якості в розмірі розрахованому судом на момент винесення рішення по даній справі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачем було поставлено покупцю зерносушарку моделі «ТКМ 33» на твердому паливі, турецької компанії «OZSU» (ОЗСУ), а позивачем прийнято її та оплачено, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою накладною № 20 від 30.09.2014, платіжним доручення № 12 від 01.08.2014 на суму 312 030 та № 14 від 18.09.2014 на суму 827 640 грн. та Актом про завершення робіт по Договору від 03.11.2014.

Відповідно до ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

03.11.2014 сторонами було складено та підписано Акт про завершення робіт по Договору, відповідно до якого, у відповідності до п. 2.2 та ст. 6 Договору, продавець поставив покупцю зерносушарку моделі «ТКМ 33» на твердому паливі, турецької компанії «OZSU» (ОЗСУ), зібрав, виконав передпускові операції, здійснив пробний запуск та провів навчання обслуговуючого персоналу покупця. Зерносушарка було поставлена на площадку покупця 29.09.2014, передана покупцю 30.09.2014 у відповідності з п. 6.4 Договору. Покупцю передані наступні супроводжуючі документи:

- видаткова накладна - оригінал;

- податкові накладні - 2 шт. оригінали;

- оригінали рахунків-фактур - 2 шт. оригінали;

- пакувальний лист - оригінал;

- сертифікат походження - копія;

- інструкція з експлуатації зерносушарки - оригінал;

- гарантійний лист - оригінал;

- паспорт на зерносушарку - оригінал;

- декларація про відповідність - копія.

Згідно з п. 2 та п. 3 зазначеного Акту роботи по зборці та запуску зерносушарки в роботу проводились в період з 30.09.2014 по 02.10.2014 та з 02.11.2014 по 03.11.2014. У відповідності до ст. 3 Договору покупець перерахував продавцю 1 139 670 грн. Сторони не мають претензій по комплектності, вище переліченим роботам та фінансовим питанням.

З наявного в матеріалах справи Гарантійного листа відповідача вбачається, що ПП «ФІНПРО» гарантує безкоштовну заміну вийшовших з ладу по вині завода-виготовлювача деталей та вузлів проданого обладнання, при умові додержання технічних умов, описаних в інструкціях по виготовленню. Строк гарантії - 2 роки з дня постановки на гарантійне обслуговування.

За умовами пункту 2 Гарантійного листа не розповсюджується у випадках:

- покупцем здійснено самостійний ремонт, змінено внутрішнє обладнання або замінені заводські деталі на інші;

- мають місце пошкодження та дефекти, спричинені покупцем;

- виріб має дефекти, викликані форс-мажорними обставинами;

- недбала експлуатація;

- експлуатація зерносушарки ненавченим персоналом;

- експлуатація виробу в розкомплектованому стані;

- використання не рекомендованих заводом-виготовлювачем видів мастильних матеріалів та палива;

- використання виробу не по призначенню;

- використання спільно з пристосуваннями, не рекомендованими заводом-виготовлювачем;

- якщо покупець передавав у використання або передав/продав виріб іншій особі.

Згідно з п. 3 та п. 4 Гарантійного листа протягом гарантійного строку покупець має право вимагати від продавця заміну вийшовши з ладу деталей та вузлів обладнання на нові. Дана гарантія не розповсюджується на вузли та деталі, які є витратними (повітряні та топ ливні фільтри, лампи, акумуляторі та інше), на елементи робочих органів та деталей, які піддаються природному зносу в процесі експлуатації (підшипники, сальники, ножі, ремні, ланцюги, шнеки, запобіжники, електроди запалення та інше). Проте, у випадку передчасного виходу з ладу вище перелічених вузлів та деталей у зв'язку з гарантійною відмовою інших вузлів та деталей, заміна виконується по гарантії.

Згідно з ст. 676 ЦК України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв'язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем.

Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв'язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу.

Статтею 678 ЦК України визначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

У відповідності до ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Згідно з ч. 3 ст. 680 ЦК України якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Однак, в процесі експлуатації за її цільовим призначенням, під час проведення сушіння зерна, позивачем 01.12.2014 було виявлено дефект, який було неможливо виявити під час здійснення приймання передачі даної зерносушарки, а саме наскрізний прогар топки.

Статтею 688 ЦК України унормовано, що покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

У разі невиконання покупцем цього обов'язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов'язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Позивачем було складено Акт огляду технічного стану зерносушарки № 1 від 01.12.2014, відповідно до якого, під час експлуатації зерносушарки першого грудня був виявлений наскрізний прогар топки, а саме:

- вся площа камери топки деформована, окремі ділянки камери прогоріли повністю, дірки розміром від 300*300 мм аж до 1000*550 мм.;

- повністю згоріла задня перегородка топкової камери;

- деформовані двоє топкових дверцят: верхні та нижні.

02.12.2014 позивач звернувся до відповідача із претензією № 7 від 02.12.2014 у якій зазначив, що в процесі експлуатації виявлено дефекти виробничого характеру, які не дають можливості експлуатувати зерносушарку в подальшому та викладені в акті до листа, в зв'язку з чим просив в найкоротший термін усунути виявлені дефекти (замінити теплогенератор зерносушарки на новий), так як простій сушарки не дає можливості виконати умови Договорів та призводить до понесення збитків.

10.05.2015 позивач звернувся до відповідача із Претензією № 10 у якій зазначив, що від дня зупинки зерносушарки минуло більше чотирьох місяців, однак відповідач нічого не виконав для усунення виявлених дефектів зерносушарки, а отже враховуючи, що зерносушарка перебуває на гарантії, проси терміново здійснити заміну теплогенератора зерносушарки.

Листом вих. № 04/04 від 14.04.2015 відповідач повідомив позивача, що неодноразово звертався до турецького виробника сушарок - фірми ОЗСУ, однак турецька компанія не вчинила дій, які можливо визнати такими, що рекламації позивача будуть задоволенні.

Також, у зазначеному листі, відповідач просив надати примірник Акту огляду технічного стану зерносушарки, про який іде мова у листі позивача від 10.04.2015, а також просив надати інформацію про деякі показники які виявлені та відомі з процесу експлуатації зерносушарки.

Листом від 22.12.2015 за № 6 позивач повідомив відповідача про намір звернутися до експертів Житомирської Торгово-промислової палати та просив повідомити про згоду або незгоду з прийнятим позивачем рішенням.

Листом від 23.12.2015 № 4/12 відповідач повідомив позивача, що не заперечую проти проведення експертизи Житомирською ТТП та просив повідомити про час та місце проведення експертизи.

В подальшому, 09.01.2016 комісією, у складі сторін Договору та експерта Житомирської ТТП, було складено та підписано Акт технічного обстеження стану та фізичного зносу зерносушарки OSZU TKM 33, зав. № 0782414, 2014 р.в., що належить ТОВ «ОР-АГРО», відповідно до якого, виявлено дефекти топки: зовнішні розміри топки: довжина 2,30 м., висота 1,70 м., ширина 1,40 м., по зовнішніх поверхнях корозійні ушкодження, деформація, корозія та відставання фарби верхніх та нижніх дверцят. Нижні дверцята мають згинання на 3,5 см. від поздовжньої вісі. Здування внутрішньої обшивки дверцята на 3,5 см. Пошкодження ущільнювача дверцят. Внутрішні розмірі топки: глибина 1,90 м., ширина 1,17 м. - 0,9 м. висота 0,7 м. Присутні сліди відновлювальних робіт топки. Стіни та стеля топки обварені власником зерносушарки листами металу товщиною 5-р мм, за погодженням із постачальником. Розміри відремонтованої топки менші від заводської топки на 7-17 см. по ширині. В наявності деформація відремонтованих стінок, пошкодження зварних швів та відставання та щілини до 8 см. металу відремонтованих стінок, пошкодження зварних швів та відставання та щілини до 8 см. металу відремонтованої топки окремих листів металу. Пошкодження та відставання вогнетривкого бетону в місяцях зварки листів до заводської топки.

Згідно акту № 1 огляду технічного стану зерносушарки від 01.12.2014, зерносушарка має наступні дефекти станом на 01.12.2014:

- вся площа камери топки деформована, окремі ділянки камери прогоріли повністю, дірки розміром від 300*300 мм аж до 1000*550 мм.;

- повністю згоріла задня перегородка топкової камери;

- деформовані двоє топкових дверцят: верхні і нижні.

Проведена фото фіксація вищенаведених дефектів. Дефектів інших частин сушарки не виявлено.

За результатами технічного обстеження зерносушарки, комісія прийшла до висновку, що топка зерносушарки потребує ремонту чи заміни.

Відповідачем в свою чергу, на звороті акту викладено власні зауваження, а саме зазначив, що листи металу, якими власник сушарки обварив топку, утворили повітряний прошарок завтовшки 7-17 см., через що тепло від продуктів згоряння, до повітря, яке треба підігріти, погано проходить. Згоду на такі суттєві ремонтні роботи відповідач не надавав.

Відповідно до висновку, викладеного в Експертному висновку Житомирської Торгово-промислової палати щодо визначення збитку, заподіяного пошкодженням теплогенератора зерносушарки OZSU TKM 33, що належить ТОВ «ОР-АГРО», від 17.02.2016, розмір збитку заподіяного пошкодженням теплогенератора зерносушарки OZSU TKM 33 становить 270 000 грн., вартість теплогенератора зерносушарки OZSU TKM 33 становить 67 500 грн.

25.03.2016 позивач звернувся до відповідача із Претензією-вимогою у якій пропонував невідкладно, протягом не більш як 20-ти днів з моменту отримання даної претензії - вимоги, здійснити безоплатне усунення недоліків товару на час його ремонту (з доставкою) товар аналогічної марки та моделі, за адресою: 13300 Житомирська обл.. м. Бердичів, вул. Житомирська, 84 та зазначив, що у разі відмови від задоволення цієї претензії - вимоги ТОВ «ОР-АГРО» змушене буде звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду, що потягне за собою стягнення додаткових витрат, в тому числі, зі сплати судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав покупців сільськогосподарських машин» при пред'явленні покупцем обґрунтованої вимоги про усунення недоліків машини продавець зобов'язаний задовольнити цю вимогу. Строки усунення недоліків машини згідно пред'явленої покупцем вимоги та попередніх претензій зазначені в ч.ч. 5, 8 ст. 15 Закону та складають для машин у рослинництві й кормо виробництві, чим і виступає придбана зерносушарка, протягом трьох діб після надходження заяви покупця - коли немає потреби у розбиранні основних вузлів, п'яти діб якщо така потреба є та протягом семи діб - коли потрібно розбирати та замінювати базисні деталі. Оскільки у даному випадку необхідно замінити у зерносушарці прогорілу топку, що має на увазі розбирання та заміну базисної деталі, позивач вважає, що його вимога повинна буда бути виконана на протязі семи днів. Але ні на протязі семи днів, ні на протязі 20-ти днів визначених в претензії-вимозі, на станом на момент звернення і позовом до суду , відповідач не виконав даної вимоги позивача та навіть не надав обґрунтованої відповіді на вимогу чи затримку в її виконанні. В зв'язку з чим, позивачем на підставі ст. 15 Закону України «Про захист покупців сільськогосподарських машин» нараховано та заявлено до стягнення з відповідача неустойку, яка станом на 12.07.2016 складає 180 067,86 грн.

Також, на підставі проведеного розрахунку визначеного в Експертному висновку № 106 від 17.02.2016 позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 270 000 грн., що складаються з суми зменшення вартості придбаної сушарки на вартість несправної топки.

Щодо вимог про стягнення з позивача збитків у розмірі 270 000 грн., що складаються з суми зменшення вартості придбаної сушарки на вартість несправної топки, суд зазначає наступне.

Так, статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Нормами ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то:

протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;

шкідливий результат такої поведінки (збитки);

причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками;

вина правопорушника.

Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов'язання, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Статтею 623 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Положення ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України кореспондує положенням ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, якщо кредитор пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність упущеної вигоди тощо).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Таким чином, важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відповідач в свою чергу, у своєму відзиві, зазначає про те, що відповідно до розділу 2 гарантійного листа на зерносушарку, приєднаного позивачем до матеріалів справи, вбачається, що гарантія не розповсюджується у ряді випадків, зокрема у випадках, якщо покупцем проведено самостійний ремонт, змінено внутрішню будову або проведено замін заводських деталей на інші.

Як зазначає відповідач, з акту технічного обстеження стану та фізичного зносу зерносушарки, від 19.01.2016, приєднаного позивачем до матеріалів справи, вбачається що покупцем проведено самостійний ремонт, замінено внутрішню будову теплогенератора зерносушарки.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, виходячи з того, що під час розгляду справи №910/13197/16 виникло питання щодо відповідності зерносушарки моделі «ТКМ 33» на твердому паливі турецької компанії «OZSU» умовам Договору, Технічним характеристикам товару та його Паспорту, а також щодо причин виникнення вищезазначених пошкоджень, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 судом було призначено судову товарознавчу експертизу та експертизу матеріалів, речовин та виробів, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежний інститут судових експертиз».

На вирішення експертів були поставлені наступні питання:

1) Чи відповідає якість зерносушарки, моделі «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414 умовам Додатку № 2 до Договору № 01-08 від 01.08.2014 «Технічні характеристики товару», Паспорту зерносушарки, моделі «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414 та Декларації про відповідність товару Технічним регламентам України?

2) Чим спричинена деформація всієї площі камери топки, а також прогорілі повністю дірки розміром 300х300 мм аж до 1 000х550 мм., повне згорання задньої перегородки топочної камери та деформація двох топочних дверцят, а саме - верхніх та нижніх в зерносушарці, моделі «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414?

3) Деформація всієї площі камери топки, а також прогорілі повністю дірки розміром 300х300 мм аж до 1 000х550 мм., повне згорання задньої перегородки топочної камери та деформація двох топочних дверцят, а саме - верхніх та нижніх в зерносушарці, моделі «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414 спричинено неправильною експлуатацією чи заводським дефектом?

4) Чи було здійснено самостійний ремонт, а саме замінено внутрішню будову теплогенератора зерносушарки моделі «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414?

5) Який розмір збитків, а саме сума коштів, на яку зменшилась вартість зерносушарки, моделі «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414 внаслідок несправної топки?

Витрати за проведення експертизи було покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОР-АГРО".

14.06.2017 до Господарського суду міста Києва з ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» надійшли матеріали справи № 910/13197/16 з висновком експерта.

Експертний висновок - це письмове викладення експертом відомостей про обставини, що мають значення для справи, встановлені експертом на підставі його спеціальних знань і отриманих у результаті проведеного дослідження матеріалів справи, яке ґрунтується на сформульованому в ухвалі суду про призначення експертизи завданні.

Дослідження висновку експерта - це процесуальна дія, спрямована на одержання з висновку експерта відомостей про факти судом і доведення їх до сприйняття учасників процесу. Суд зобов'язаний особисто сприйняти наданий йому висновок експерта з метою його правильної оцінки при винесенні рішення. Досліджуючи висновок експерта, суд повинен перевірити дотримання прав осіб, які беруть участь у справі, під час призначення та проведення експертизи, а також чи було їм надано можливість ознайомитися з висновком експертизи.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 ГПК України висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів. Висновок експерта не є обов'язковим для суду, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили. Експертний висновок оцінюється судом сукупно з іншими доказами.

Як зазначено у п. 5 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.11.2006 N 01-8/2651 "Про деякі питання призначення судових експертиз", у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід враховувати викладене в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах".

Так, у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" зазначається, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

У результаті дослідження та оцінки експертного висновку суд може визнати його: а) повним та обґрунтованим і покласти в основу рішення; б) неповним або не досить зрозумілим і призначити додаткову експертизу; в) таким, що викликає сумніви у правильності висновку, і призначити повторну експертизу; г) не погоджуючись із висновком експерта, не враховувати його у винесенні рішення, постановити рішення на підставі інших доказів.

Якщо суд не погоджується з висновком експерта, він відповідно до ч. 6 ст. 43 ГПК України має право відхилити висновок судового експерта. Мотиви такого відхилення суд повинен викласти в судовому рішенні, як це передбачено ст. 84 ГПК.

Ознайомившись з висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, заслухавши пояснення сторін та судового експерта, суд дійшов висновку, що він є повним, правильним та обґрунтованим, а сторонами не надано належних доказів на спростування висновків викладених експертом, відтак у суду відсутні підстави для відхилення вказаного висновку експертизи і останній покладається в основу рішення.

Відповідно до Висновку судового експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 8827 від 12.06.2017, деформація всієї площі камери топки, а також прогорілі повністю дірки розміром 300х300 мм аж до 1000х550 мм., повне згорання задньої перегородки топочної камери та деформація двох топочних дверцят, а саме - верхніх та нижніх в зерносушарці моделі «ТКМ 33», на твердому паливі турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414 спричинено надвисокою температурою (величина якої не передбачена конструкцією та використаними матеріалами топки), яка була в топці теплогенератора при спалюванні кам'яного вугілля марки «АС», яке не передбачено в якості палива для даної сушарки Керівництвом по експлуатації.

Деформація всієї площі камери топки, а також прогорілі повністю дірки розміром 300х300 мм аж до 1000х550 мм, повне згорання задньої перегородки топочної камери та деформації двох топочних дверцят, а саме - верхніх та нижніх в зерносушарці мопеді «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414 спричинено неправильною експлуатацією обладнання ТОВ «ОР-АГРО».

ТОВ «ОР-АГРО» в 2016 році було здійснено самостійний ремонт, а саме замінено внутрішню будову теплогенератора зерносушарки моделі «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU»: металеву внутрішню обшивку топки було замінено на шамотну цеглу.

Виробник, модель, фактична комплектація зерносушарки на час поставки обладнання - 03.11.2014 відповідає умовам Додатку № 2 до Договору № 01-08 від 01.08.2014 «Технічні характеристики товару» та Паспорту зерносушарки моделі «ТКМ 33».

Відповідність якості зерносушарки ТКМ-33 (зав. № 0782414) декларації про відповідність товару Технічним регламентам України встановити не видається за можливе з причин, що вказані у дослідницькій частині по цьому питанні.

Заключення про відповідність можна буде зробити після представлення та аналізу Технічного файлу (технічної документації, яка є доказовою базою відповідності вимогам Технічних регламентів).

Сума коштів, на яку зменшилась вартість зерносушарки моделі «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414 внаслідок несправної топки складає 388 400 грн. на час проведення експертизи.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 270 000 грн., що складаються з суми зменшення вартості придбаної сушарки на вартість несправної топки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено суду наявності повного складу цивільного правопорушення, а саме не доведено суду, що деформація всієї площі камери топки, а також прогорілі повністю дірки розміром 300х300 мм аж до 1 000х550 мм., повне згорання задньої перегородки топочної камери та деформація двох топочних дверцят, а саме - верхніх та нижніх в зерносушарці, моделі «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414 спричинено заводським дефектом та відповідно неналежним виконанням відповідачем умов Договору.

Щодо вимог про стягнення неустойки за затримку виконання вимог про надання машини аналогічної моделі у розмірі 180 067,86 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частини 1 статті 1 Цивільного кодексу України).

Водночас, в силу приписів частини 2 статті 9 Цивільного кодексу України, законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Цю норму Цивільного кодексу України слід розуміти так, що спеціальними законами можуть передбачатися особливості регулювання певних майнових відносин в сфері господарювання.

Згідно з частиною 2 статті 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

У пункті 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/211 від 07.04.2008 р. "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексу України" зазначено, що спеціальні норми ГК України, які встановлюють особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання, підлягають переважному застосуванню перед тими нормами ЦК України, які містять відповідне загальне регулювання. Наприклад, правила частини першої статті 232 ГК України, відповідно до якої збитки відшкодовуються в частині, не покритій штрафними санкціями (залікова неустойка), підлягають переважному застосуванню перед правилами частини першої статті 624 ЦК України, відповідно до якої неустойка підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (штрафна неустойка).

При цьому, слід враховувати, що відповідно до частини другої статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Тому в разі, якщо норми ГК України не містять особливостей регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання, а встановлюють загальні правила, які не узгоджуються із відповідними правилами ЦК України, слід застосовувати правила, встановлені ЦК України.

За таких обставин, до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми Господарського кодексу України, які регулюють майнову відповідальність суб'єктів господарювання за порушення господарських зобов'язань.

В силу приписів статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Так, Закон України «Про захист прав покупців сільськогосподарських машин» регулює відносини між покупцями сільськогосподарських машин та їх виробниками, продавцями, виконавцями робіт і послуг з технічного сервісу, встановлює права та обов'язки покупців, визначає механізм реалізації державного захисту покупців, обов'язки та відповідальність виробників, продавців, виконавців робіт, послуг.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про захист прав покупців сільськогосподарських машин» виробники, продавці, виконавці зобов'язані передавати покупцям машини, результати робіт, послуг, які за якістю відповідають вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів, а також інформації про них.

Виявлені покупцями недоліки у машині протягом гарантійного строку експлуатації підлягають усуненню виробниками, продавцями, виконавцями відповідно до умов договору.

При пред'явленні покупцем обґрунтованої вимоги про заміну машини виробник, продавець, підприємство, що виконує його функції, зобов'язані задовольнити цю вимогу.

Доставка машин виробнику, продавцеві, підприємству, що виконує їх функції, та їх повернення покупцеві здійснюються силами і засобами виробника, продавця, підприємства, що виконує їх функції, або за їх рахунок.

Під час заміни машини з недоліками на машину аналогічної марки (моделі, модифікації) належної якості, ціна на яку змінилася, перерахунок вартості не провадиться.

Пред'явлені покупцем вимоги про усунення недоліків машини повинні задовольнятися у такі строки:

для машин у рослинництві й кормовиробництві - протягом трьох діб з часу надходження заяви покупця про відмову, якщо немає потреби у розбиранні основних вузлів; п'яти діб, якщо така потреба є; семи діб - коли необхідно розбирати й замінювати базисні деталі. Для машин сезонного використання, у міжсезонний період - не більше двадцяти діб;

для машин у тваринництві - у технічно можливі строки, але не більше 3 годин з часу надходження заяви покупця про відмову обладнання для інкубації, доїння, первинної переробки молока; не більше 5 годин - для обладнання із забезпечення поїння, кормоприготування та кормороздавання; не більше 6 годин - для вентиляційного обладнання і не більше 20 годин - для гноєвидалення.

На письмову вимогу покупців машин на час ремонту неякісної машини їм надаються (з доставкою) справні машини аналогічних марок (моделей, модифікацій). Для цього виробники, продавці, виконавці зобов'язані передбачати обмінний фонд машин.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання машини аналогічної марки (моделі, модифікації) покупцям машин виплачується неустойка в розмірі 0,2 відсотка вартості машини, але не більше 60 відсотків її первинної вартості.

Виробник (продавець) звільняється від виконання вимог щодо відшкодування збитків, якщо на час ремонту неякісної машини, за письмовою заявою покупця, надасть йому, з доставкою на місце, справну машину аналогічної марки (моделі, модифікації).

Вимоги покупців щодо машин, на які не скінчились гарантійні строки, розглядаються виробниками негайно і усуваються у строки, передбачені частиною п'ятою цієї статті, після чого складаються документи, які визначають причини виникнення, вартість усунення недоліків та винну сторону.

Вимоги покупців машин, передбачені частиною другою статті 9 цього Закону щодо машин, виготовлених за межами України або придбаних у посередників, задовольняються за рахунок продавця.

Вимоги покупця щодо відшкодування витрат на відновлення машини і збитків від її простою не підлягають задоволенню, якщо виробник, продавець, підприємство, що виконує їх функції, доведуть, що недоліки машини виникли внаслідок порушення покупцем вимог нормативно-технічної документації на машину.

В свою чергу, як вже встановлено судом, деформація всієї площі камери топки, а також прогорілі повністю дірки розміром 300х300 мм аж до 1000х550 мм, повне згорання задньої перегородки топочної камери та деформації двох топочних дверцят, а саме - верхніх та нижніх в зерносушарці мопеді «ТКМ 33», на твердому паливі, турецької компанії «OZSU», заводський номер 0782414 спричинено неправильною експлуатацією обладнання ТОВ «ОР-АГРО», а отже відповідач не зобов'язаний був виконувати вимогу про надання машини аналогічної марки, а відтак і підстав для застосування до відповідача неустойки у розмірі 180 067,86 грн. нарахованої позивачем на підставі ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав покупців сільськогосподарських машин» суд не вбачає, в зв'язку з чим вимога про стягнення неустойки в розмірі 180 067,86 грн. задоволенню не підлягає.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з покладенням витрат по сплаті судового збору на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача;

Оскільки позов не підлягає задоволенню, витрати понесені позивачем у цій справі по оплаті судової експертизи та позасудової експертизи повинно бути покладено на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.07.2017.

Суддя О.А. Грєхова