ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Справа № 910/4678/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Самусенко С.С.,

Малетича М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні

скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері-Бурове Обладнання"

та Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" В.І. Славінський

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року

у справі № 910/4678/16

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс"

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні інформаційні технології"

треті особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідачів 1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Діскавері-бурове обладнання"

2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

позивача 3.Національний банк України,

4.Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсними договорів та зобов'язання вчинити дії

за участю представників

позивача Петроченко С.О.

відповідачів - 1. Біпічак Х.В., Сичик М.В.

2. не з'явився

третіх осіб - 1.Шапран К.С.

2.Горбан А.В.

3. Шматко В.О.

4. Музичук Л.В.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича (далі-позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (далі-відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні інформаційні технології" (далі-відповідач 2) про:

1.Визнання недійним Договору відступлення права вимоги за договором застави майнових прав № 82/1/1-S, посвідченого 26 грудня 2014 року Джуринською Л. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 2315, що 31 січня 2015 року укладений між відповідачами, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В. за реєстровим номером 211;

2.Визнання недійним Договору відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В., за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс";

3.Витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на користь Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування складів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича права вимоги за:

- кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього;

- договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28 серпня 2012 року за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього;

- договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ (Україна)") № б/н від 30 серпня 2012 року, з усіма додатковими угодами до нього,

шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича прав вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього;

- договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28 серпня 2012 року за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього;

- договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ (Україна)") № б/н від 30 серпня 2012 року, з усіма додатковими угодами до нього;

- кредитним договором № 255/1/13-КL від 23 вересня 2013 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М" та Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього;

- договором іпотеки, посвідченим Кирилюком Д.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 23 вересня 2013 року за реєстровим № 3591, який укладений між Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК" та Дочірнім підприємством "СТРОЙ МАРКЕТ ПЛЮС";

- договором іпотеки, посвідчений Кирилюком Д.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 11 жовтня 2013 року за реєстровим № 3747, який укладений між Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАГМАР-ІНВЕСТ",

шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" майнових прав за:

- кредитним договором № 196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього;

- договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28 серпня 2012 року за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього;

- договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ (Україна)") №б/н від 30 серпня 2012 року, з усіма додатковими угодами до нього,

шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича прав вимоги за Кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладеним Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього;

- договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28 серпня 2012 року за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього;

- договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ (Україна)") № б/н від 30 серпня 2012 року з усіма правами, що передбачені даними договорами;

- кредитним договором № 255/1/13-КL від 23 вересня 2013 року, укладеним Товариством з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього;

- договором іпотеки, посвідченим 23 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., за реєстровим № 3591, який укладений між Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК" та Дочірнім підприємством "СТРОЙ-МАРКЕТ ПЛЮС";

- договір іпотеки, посвідчений 11 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., за реєстровим № 3747, який укладений між Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАГМАР-ІНВЕСТ".

4. Зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" повернути Публічному акціонерному товариству "ЗЛАТОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича оригінали наступних документів:

- кредитний договір №196/12-KL від 28 серпня 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 28 серпня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В. за реєстровим № 2184, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір застави корпоративних прав (права на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ (Україна)" від 30 серпня 2012 року з усіма змінами та доповненнями до нього;

- кредитний договір № 255/1/13-KL, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фросбі - М", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 23 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 3591, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Дочірнім підприємством "Строй-маркет плюс", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 11 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д. В. за реєстровим № 3747, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дагмар - Інвест", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір поруки №255/1/13-KL/Р-1 від 23 вересня 2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Компанією "Ансуса Лімітед".

5. Скасування запису про внесення змін до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 14711154 щодо зміни обтяжувача, вчинений 31 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. на підставі Договору відступлення права вимоги від 31 січня 2015 року щодо зміни обтяжувача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні інформаційні технології" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС";

6. Скасування запису про внесення змін до реєстраційного запису державного реєстру обтяжень рухомого майна 14711155 щодо зміни обтяжувача, вчинений 31 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. на підставі Договору відступлення права вимоги від 31 січня 2015 року щодо зміни обтяжувача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні інформаційні технології" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС";

7. Скасування запису про внесення змін до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 12944475 щодо зміни обтяжувача, вчинений 04 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року, посвідчений Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС";

8. Скасування змін в запис про реєстрацію іпотек 1285063 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо іпотекодержателя внесені на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року, посвідчений Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС";

9. Скасування змін в запис про реєстрацію обтяження 1285130 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обтяжувача, внесені на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року, посвідчений Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС".

Позовні вимоги мотивовані недодержанням в момент вчинення правочинів - договору відступлення права вимоги за договором застави майнових прав № 82/1/1-S та договору відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року їх сторонами вимог встановлених законом.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07 червня 2016 року (суддя Головатюк Л.Д.) у справі №910/4678/16 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року (судді Яковлєв М.Л., Чорна Л.В., Разіна Т.І.) рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року у справі №910/4678/16 скасовано в частині задоволення позовних вимог про:

- визнання недійним Договору відступлення права вимоги від 04.02.2015р., посвідчений Джуринською Л. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 17/52; ідентифікаційний код 35894495) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 31; ідентифікаційний код 37881514);

- витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 31; ідентифікаційний код 37881514) на користь Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 17/52; ідентифікаційний код 35894495) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування складів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича права вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього; договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28 серпня 2012 року за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього; договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ") № б/н від 30 серпня 2012 року, з усіма додатковими угодами до нього,

шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича прав вимоги за кредитним договором № 196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього; договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28 серпня 2012 року за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього; договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ") № б/н від 30 серпня 2012 року, з усіма додатковими угодами до нього,

шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" майнових прав за кредитним договором № 196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього; договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28 серпня 2012 року за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього; договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ") № б/н від 30 серпня 2012 року, з усіма додатковими угодами до нього,

шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 17/52; ідентифікаційний код 35894495) в особі Уовноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича прав вимоги за кредитним договором № 196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладеним Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" та Публічним акціонерним банком "ЗЛАТОБАНК", разом із змінами до нього; договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., 28 серпня 2012 року за реєстровим номером 2184, з усіма додатковими угодами до нього; договором застави корпоративних прав (прав на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ") № б/н від 30 серпня 2012 року з усіма правами, що передбачені даними договорами;

- зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 31; ідентифікаційний код 37881514) повернути Публічному акціонерному товариству "ЗЛАТОБАНК" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 17/52; ідентифікаційний код 35894495) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича оригінали наступних документів: кредитний договір № 196/12-KL від 28.08.2012, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього; договір іпотеки, посвідчений 28.08.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В. за реєстровим № 2184, укладений Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього; договір застави корпоративних прав (права на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" від 30.08.2012 з усіма змінами та доповненнями до нього;

- скасування запис про внесення змін до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 12944475 щодо зміни обтяжувача, вчинений 04 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року, посвідчений Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС";

- скасування зміни в записі про реєстрацію іпотек 1285063 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо іпотекодержателя внесені на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року, посвідчений Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС";

- скасування зміни в записі про реєстрацію обтяження 1285130 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обтяжувача, внесені на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року, посвідчений Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 236, що укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФАКТОР ПЛЮС", та прийняти в цій частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

3.В решті рішення господарського суду міста Києва від 07 червня 2016 року у справі №910/4678/16 залишено без змін.

Не погодившись з зазначеною постановою Публічне акціонерне товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" В.І. Славінський звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року скасувати, а рішення господарського суду міста Києва від 07 червня 2016 року залишити в силі.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діскавері-Бурове Обладнання" також не погоджується з прийнятою у справі постановою звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в решті Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне, 26 грудня 2014 року між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології" було укладено договір банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30-ти днів) від 26 грудня 2014 року на суму в розмірі 59 371 916, 00 грн.

Для забезпечення виконання умов договору банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30-ти днів) від 26 грудня 2014 року між ПАТ "ЗЛАТОБАНК", як заставодавцем, та ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології", як заставодержателем, було також укладено договір застави майнових прав № 82/1/1-S, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В. за реєстровим номером 2315, яким передано в заставу ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології" майнові права за кредитними договорами визначеними в останньому.

23 січня 2015 року між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології" було укладено договір про внесення змін і доповнень до договору застави майнових прав №82/1/1-S, яким п.п.1.1, 1.2, 1.3 договору застави виклали в новій редакції. Так, зокрема, було передано в заставу за даним договором майнові права за наступними кредитними договорами:

- кредитним договором №255/1/13-КL від 23 вересня 2013 року, укладеним між заставодавцем та ТОВ "ФРОСБІ-М" (третьою особою 2);

- кредитним договором №196/12-КL від 28 вересня 2012 року, укладеним між заставодавцем та ТОВ "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)" (третьою особою 1).

Договором про внесення змін і доповнень до договору застави майнових прав №82/1/1-S від 23 січня 2015 року його сторонами було викладено у наступній редакції п. 1.7 договору застави майнових прав №82/1/1-S: "1.7. у зв'язку з укладенням цього договору та з метою забезпечення реалізації прав заставодержателя на звернення на предмет застави, заставодавець в день укладання договору передає оригінали договорів, зазначені в підпунктах 1.1.1, 1.1.2 пункту 1.1 договору, на відповідальне зберігання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Джуринській Л. В. Зазначені в цьому пункті оригінали документів, передаються приватним нотаріусом заставодержателю, в разі надання заставодержателем нотаріусу письмового повідомлення про наявність у нього права звернення стягнення на предмет застави, та відповідні підтверджуючі документи".

Матеріалами справи підтверджено, що 23 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В. було отримано на зберігання від Публічного акціонерного товариства "Златобанк" документи за описом, в тому числі:

- кредитний договір № 196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 28 серпня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В. за реєстровим № 2184, укладений ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір застави корпоративних прав (права на частку в статутному капіталі ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" від 30 серпня 2012 року з усіма змінами та доповненнями до нього;

- кредитний договір №255/1/13-KL, укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Фросбі - М", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 23 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д. В. за реєстровим № 3591, укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ДП "Строй - маркет плюс", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 11 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д. В. за реєстровим № 3747, укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Дагмар - Інвест", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір поруки №255/1/13-KL/Р-1 від 23 вересня 2013 року, що укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та Компанією "Ансуса Лімітед".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "ЗЛАТОБАНК" свої зобов'язання щодо повернення суми вкладу (депозиту) за договором депозиту не виконав, сума вкладу не була повернута ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології". Доказів протилежного сторонами не надано суду.

26 січня 2015 року між ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології", як первісним кредитором, та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", як новим кредитором, було укладено договір відступлення права вимоги №26/01-15/1, яким первісний кредитор передав новому кредитору (відповідачу - 1) право вимоги за договором банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30-ти днів) від 26 грудня 2014 року (депозитний договір).

Пунктом 1.1.1. договору відступлення права вимоги №26/01-15/1 від 26 січня 2015 року його сторонами було погоджено, що у зв'язку з відступленням прав за депозитним договором на підставі цього договору здійснюється відступлення прав за договором забезпечення, яким забезпечується виконання боржником умов депозитного договору перед первісним кредитором, а саме за: договором застави майнових прав № 82/1/1-S від 26 грудня 2014 року, посвідченим Джуринською Л.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 грудня 2014 року за реєстровим номером 2315.

Відступлення прав за договором, що забезпечує виконання зобов'язань за депозитним договором здійснюється шляхом укладення окремого договору відступлення права вимоги за договором застави майнових прав № 82/1/1-S від 26 грудня 2014 року та подальшого внесення інформації про заміну кредитора (заставодержателя), яка підлягає реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в день укладання сторонами такого договору відступлення (п. 1.7 договору відступлення права вимоги № 26/01-15/1 від 26.01.2015р.).

Згідно із п.1.8 договору відступлення права вимоги № 26/01-15/1 від 26 січня 2015 року загальна сума коштів за відступлення права вимоги за депозитним договором, яку новий кредитор зобов'язаний перерахувати первісному кредитору, складає 59 371 916,00 грн.

Права, що відступаються згідно умов цього договору вважаються відступленими (переданими) в повному обсязі первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день укладення сторонами цього договору (п.1.9 договору відступлення права вимоги №26/01-15/1 від 26 січня 2015 року).

31 січня 2015 року між ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології", як первісним заставодержателем, та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", як новим заставодержателем, було укладено договір відступлення права вимоги за договором застави майнових прав №82/1/1-S, відповідно до умов якого первісний заставодержатель відступив новому заставодержателю права вимоги за договором застави майнових прав №82/1/1-S від 26 грудня 2014 року. Вищезазначений договір відступлення права вимоги посвідчений 31 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., за реєстровим номером 211.

Згідно із п.2.1 договору відступлення права вимоги від 31 січня 2015 року за договором застави майнових прав №82/1/1-S моментом переходу права вимоги первісного заставодержателя за договором застави є момент підписання цього договору та його нотаріального посвідчення.

У день укладання цього договору, за заявою первісного заставодержателя здійснюється заміна особи заставодержателя з ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології" на ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", шляхом внесення інформації про заміну кредитора (заставодержателя), яка підлягає реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (п.2.4 договору відступлення права вимоги від 31 січня 2015 року за договором застави майнових прав № 82/1/1-S).

В подальшому, між ПАТ "ЗЛАТОБАНК", як первісним кредитором, та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", як новим кредитором, було укладено договір відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., за реєстровим номером 236, відповідно до умов якого ПАТ "ЗЛАТОБАНК" передав ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", з метою часткового виконання зобов'язань за договором банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30 днів) від 26 грудня 2014 року, щодо повернення новому кредитору депозиту в сумі 59 371 916,00 грн., права вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання.

Відповідно до п.1.3 договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року передача права вимоги згідно умов договору здійснюється у зв'язку з відступленням новому кредитору Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальні Інформаційні Технології" прав за договором депозиту та за договором застави, згідно умов договору про відступлення права вимоги №26/01-15/1 укладеним 26 січня 2015 року та умов договору відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав №82/1/1-S, посвідченого 26 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В., за реєстровим номером 2315.

Права, що відступаються згідно умов цього договору вважаються відступленими (переданими) в повному обсязі первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день підписання цього договору сторонами, скріплення його печатками сторін та його нотаріального посвідчення (п. 1.9 договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року).

Згідно із п.1.11 договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року в день укладання цього договору сума, що має бути повернута первісним кредитором новому кредиторові відповідно до договору банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30 днів) від 26 грудня 2014 року зменшується на 40 522 415,26 грн. та складає 19 376 528,16 грн.

Відповідно до п.2.3 договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року з урахуванням п.1.7 договору застави (щодо відповідального зберігання документів), приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. передаються новому кредитору оригінали документів на підтвердження права вимоги за кредитним договором № 196/12-К L від 28 серпня 2012 року (точний перелік документів наведений сторонами у вказаному пункті договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року).

На виконання умов договору відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В. були внесені зміни в:

- Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо іпотекодержателя та обтяжувача з ПАТ "ЗЛАТОБАНК" на ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", що підтверджено матеріалами справи, щодо об'єкта обтяження: нерухоме майно, нежилі (нежитлові) будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Стрий, вул. Яворницького Д., буд. 41;

- Державний реєстр обтяжень рухомого майна щодо заміни обтяжувача з ПАТ "ЗЛАТОБАНК" на ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", що підтверджено матеріалами справи, щодо об'єкта обтяження: майнові права, корпоративні права на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ (Україна)", що відповідає 99,999 % статутного капіталу товариства.

13 лютого 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 лютого 2015 року № 30 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "ЗЛАТОБАНК".

Рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/9668/15 від 15 червня 2015 року за позовом ПАТ "ЗЛАТОБАНК" до ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фросбі - М", Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІСКАВЕРІ-БУРОВЕ ОБЛАДНАННЯ (Україна)", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" про визнання договору застави та договору про внесення змін і доповнень недійсними був задоволений повністю.

Зазначеним рішенням суду визнано недійсним договір застави майнових прав №82/1/1-S від 26 грудня 2014 року та договір про внесення змін і доповнень до договору застави майнових прав №82/1/1- S від 23 січня 2015 року, укладені між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01 листопада 2015 року рішення господарського суду міста Києва від 15 червня 2015 року у справі №910/9668/15 залишено без змін. Згодом, рішення господарського суду міста Києва від 15 червня 2015 року у справі №910/9668/15 було залишено без змін ухвалою господарського суду міста Києва від 31 березня 2016 року в результаті перегляду зазначеного рішення за нововиявленими обставинами. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10 травня 2016 року ухвала господарського суду міста Києва від 31 березня 2016 року у справі №910/9668/15 була також залишена без змін.

У справі №910/9668/15 господарський суд міста Києва дійшов висновку, що ПАТ "ЗЛАТОБАНК", в порушення вимог, встановлених ч.1 ст.588 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.18 Закону України "Про заставу", і умов, передбачених підпунктом 3.4.2 договорів застави №12/ЗМ та №34/ЗМП, передав ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології" на підставі договору застави №82/1/1-S спірні майнові права без відповідного дозволу Національного Банку України. Отже, договір застави від 26 грудня 2015 року та договір про внесення змін до останнього від 23 січня 2015 року мають ознаки недійсності у зв'язку з відсутністю згоди Національного Банку України на їх укладення.

Крім того, рішенням господарського суду міста Києва від 06 липня 2015 року у справі №910/3092/15-г за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" до ПАТ "ЗЛАТОБАНК" про зобов'язання укласти договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 23 вересня 2013 року №255/1/13-КL в задоволенні позову було відмовлено повністю. Вказане рішення було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від04 листопада 2015 року.

Судом апеляційної інстанції з листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Джуринської Л. В. (вих. №05/01-16 від 19 січня 2016 року) адресованого ПАТ "ЗЛАТОБАНК" встановлено, що Джуринська Л. В. передала ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" наступні документи:

- кредитний договір №196/12-КL від 28 серпня 2012 року, укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 28 серпня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В., за реєстровим № 2184, укладений ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір застави корпоративних прав (права на частку в статутному капіталі ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" від 30 серпня 2012 року з усіма змінами та доповненнями до нього;

- кредитний договір №255/1/13-KL, укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Фросбі - М", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 23 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д. В., за реєстровим № 3591, укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ДП "Строй - маркет плюс", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір іпотеки, посвідчений 11 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д. В., за реєстровим № 3747, укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Дагмар - Інвест", з усіма змінами та доповненнями до нього;

- договір поруки №255/1/13-KL/Р-1 від 23 вересня 2013 року, що укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та Компанією "Ансуса Лімітед".

Предметом позову у справі є вимоги позивача: про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором застави майнових прав №82/1/1-S, посвідченого 26 грудня 2014 року; про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року; про витребування у ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" прав вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та кредитним договором №255/1/13-КL від 23 вересня 2013 року, шляхом визнання за ПАТ "ЗЛАТОБАНК" відповідних прав вимоги; про зобов'язання ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" передати ПАТ "ЗЛАТОБАНК" документи що посвідчують відповідні права вимоги; про скасування внесених на підставі договору відступлення права вимоги від 31 січня 2015 року та від 04 лютого 2015 року записів щодо зміни обтяжувача.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в момент укладення оскаржуваних договорів його сторонами не було дотримано вимог встановлених ст.ст.512-514, 585 Цивільного кодексу України та ст.23 Закону України "Про заставу". Крім того, судом першої інстанції до даних правовідносин було застосовано реституцію.

Суд апеляційної інстанції розглядаючи справу дійшов висновку, що договір про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року фактично було укладено у зв'язку з не виконанням ПАТ "Златобанк" зобов'язань за договором банківського вкладу №82/1/1 від 26 грудня 2014 року, щодо повернення новому кредитору депозиту в сумі 59 371 916,00 грн., строк якого настав.

Права за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання, були відступлені на підставі окремо укладеного договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року за кредитним договором. Зазначений договір укладався на підставі положень ст.512-519 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

У відповідності до частин 1 - 5 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ст.216 ЦК України).

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

В силу ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначалось вище, рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/9668/15 від 15 червня 2015 року договір застави майнових прав №82/1/1-S від 26 грудня 2014 року зі змінами і доповненнями було визнано недійсним.

Відповідно до положень ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Договір застави майнових прав №82/1/1-S від 26 грудня 2014 року зі змінами і доповненнями є недійсним з моменту його вчинення, і не створює жодних юридичних наслідків. Зазначена обставина встановлена рішенням суду у господарській справі під час розгляду якої брав участь позивач у даній справі, і відповідно така обставина не підлягає доведенню.

Враховуючи, що договір застави майнових прав №82/1/1-S від 26 грудня 2014 року зі змінами і доповненнями не створює для його сторін жодних юридичних наслідків, ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології" не набуло прав кредитора за кредитними договорами, зазначеними в договорі застави майнових прав №82/1/1-S від 26 грудня 2014 року та прав кредитора за відповідними забезпечувальними договорами.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до умов договору відступлення права вимоги від 31 січня 2015 року ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" своє право вимоги за договором застави майнових прав №82/1/1-S від 26 грудня 2014 року. Проте, ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології" не набуло жодних прав за зазначеним договором, в силу його недійсності з моменту укладення, відтак в момент укладання договору відступлення права вимоги від 31 січня 2015 року його сторонами не було дотримано вимог встановлених ст. 512, 513, 514 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання його недійсним з моменту його вчинення.

З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, про те, що вимога позивача про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 31 січня 2015 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року, судова колегія зазначає наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач зазначив наступне, що в момент укладання договору відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року його сторонами не було дотримано вимог встановлених законодавством, оскільки ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" було здійснено звернення стягнення на заставлені майнові права за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання, на виконання договору застави майнових прав №82/1/1-S від 26 грудня 2014 року, який визнаний в судовому порядку недійсним з моменту його вчинення.

З зазначеною позицією позивача погодився суд першої інстанції, однак, суд апеляційної інстанції не погодившись з висновком суду першої інстанції в цій частині та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині з огляду на наступне.

Між ПАТ "ЗЛАТОБАНК", як первісним кредитором, та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", як новим кредитором, було укладено договір відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., за реєстровим номером 236, відповідно до умов якого ПАТ "ЗЛАТОБАНК" передав ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", з метою часткового виконання зобов'язань за договором банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30 днів) від 26 грудня 2014 року, щодо повернення новому кредитору депозиту в сумі 59 371 916,00 грн., права вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання.

Відповідно до п.1.3 договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року передача права вимоги згідно умов договору здійснюється у зв'язку з відступленням новому кредитору Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальні Інформаційні Технології" прав за договором депозиту та за договором застави, згідно умов договору про відступлення права вимоги №26/01-15/1 укладеним 26 січня 2015 року та умов договору відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав №82/1/1-S, посвідченого 26 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В., за реєстровим номером 2315.

Згідно із п.1.11 договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року в день укладання цього договору сума, що має бути повернута первісним кредитором новому кредиторові відповідно до договору банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30 днів) від 26 грудня 2014 року зменшується на 40 522 415,26 грн. та складає 19 376 528,16 грн.

Права, що відступаються згідно умов цього договору вважаються відступленими (переданими) в повному обсязі первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день підписання цього договору сторонами, скріплення його печатками сторін та його нотаріального посвідчення (п. 1.9 договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року).

Враховуючи вищевстановлене та правовідносини які виникли між сторонами, договір про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року фактично було укладено у зв'язку з не виконанням ПАТ "Златобанк" зобов'язань за договором банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30 днів) від 26 грудня 2014 року, щодо повернення новому кредитору депозиту в сумі 59371 916,00 грн., строк якого настав.

Права за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання, були відступлені на підставі окремо укладеного договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року за кредитним договором. Зазначений договір укладався на підставі положень ст.512-519 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір застави (визнаний судом недійсним) та договір про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання, є окремими договорами. Під час укладення договору відступлення права вимоги ПАТ "Златобанк" відступив права вимоги за кредитним договором №196/12-КL, за що отримав від ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" у власність грошові кошти, шляхом зменшення заборгованості банку перед останнім на суму 40522415,26 грн.

З огляду на викладене не обґрунтованими є посилання ПАТ "Златобанк" в касаційній скарзі на те, що підставою переходу до ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" права кредитора за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012р. та договорами, що укладені для забезпечення його виконання, була лише реалізація положень договору застави (визнаний судом недійсним).

Посилання ПАТ "Златобанк", як на підставу для визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року, на рішення господарського суду м.Києва від 15 червня 2015 року у справі №910/9668/15 було предметом розгляду суду апеляційної інстанції та судом встановлено наступне.

Господарський суд м.Києва у справі №910/9668/15 дійшов висновку про те, що ПАТ "Златобанк", в порушення вимог, встановлених ч.1 ст.588 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.18 Закону України "Про заставу", і умов, передбачених підпунктом 3.4.2 договорів застави №12/ЗМП, передав ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології" на підставі договору застави №82/1/1-S майнові права за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року без відповідного дозволу Національного Банку України, як заставодержателя останніх.

Відповідно до ст.330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно із ч.1 ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, у разі відчуження майна за відплатним договором відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі. Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Набувач визнається добросовісним, якщо він не знав, що особа, в якої він придбав річ, не мала права її відчужувати.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у відповідності до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 03 червня 2016 року №49708506 обтяження майнових прав за договором застави №12/ЗМП зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 07 березня 2014 року за реєстраційним №14228209 (а.с.250-254 т.1).

При цьому в зазначеному реєстрі наявні наступні записи:

- обтяження 14228209;

- зареєстровано: 07 березня 2014 року, реєстратором: державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України;

- підстави обтяження: Договір застави майнових прав, №12/ЗМП, Національний банк України та Публічне акціонерне товариство "Златобанк";

- об'єкт обтяження: застава майнових прав за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем (АТ "Златобанк") та боржником (юридичні та фізичні особи, згідно з реєстром) відповідно до якого боржник повинен повернути застодавцеві кредит залишковою вартістю станом на 26 лютого 2014 року - 3 082 025 020,89 грн.

Отже, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не можливо ідентифікувати які саме кредитні зобов'язання передані в заставу

Крім того, сторонами не надано суду належних та допустимих доказів того, що під час укладення договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" знало або повинно було знати про наявність обмежень, визначених у договорі застави №12/ЗМП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанцій дійшов вірного висновку, що ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" не могло знати, що ПАТ "Златобанк" не мав права відступати право вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року.

Крім того, необхідно зазначити, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" зверталось до господарського суду з заявою про перегляд за нововиявленими рішення господарського суду міста Києва від 15 червня 2015 року у справі № 910/9668/15.

Підставою для звернення з відповідною заявою слугувала постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року у справі № 826/7339/15, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року, в якій адміністративним судом було встановлено, що оспорюваний договір застави майнових прав від 26 грудня 2014 року № 82/1/1-S та договір про внесення змін до нього від 23 січня 2015 року укладено без порушень вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і куратор Національного банку України був обізнаний про вчинення цих правочинів, заперечень щодо їх укладення не висловив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31 березня 2016 року залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10 травня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України 04 липня 2016 року заяву ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення. В якій водночас Вищий господарський суд України зазначив, що куратору Національного банку України було відомо про укладення вищезазначеного договору.

Підставою відмови у прийнятті зазначеної зави було обставин на які посилається ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" у заяві про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 15 червня 2015 року у справі №910/9668/15 новими а не нововивявленими, оскільки рішення господарського суду міста Києва у справі №910/9668/15 було прийнято 15 червня 2015 року, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2015 року у справі №826/7339/15 прийнято 14 серпня 2015 року, тобто через два місяці після прийняття рішення господарським судом міста Києва та її не існувало на час прийняття господарським судом міста Києва рішення від 15 червня 2015 року у справі №910/9668/15.

З огляду на викладене посилання позивача на необізнаність куратора Національного банку України про вчинення правочину є необґрунтованим та спростовується вищезазначеними рішеннями господарського та адміністративного судів.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що договір відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року є оплатним.

Відповідно до ч.5 ст.626 Цивільного кодексу України договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч.1 ст.632 ЦК України).

При цьому, оплата може здійснюватися як в грошовій формі, так і в будь-якій іншій.

У відповідності до п.1.1 договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року ПАТ "ЗЛАТОБАНК" передав ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс", з метою часткового виконання зобов'язань за договором банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30 днів) від 26 грудня 2014 року, щодо повернення новому кредитору депозиту в сумі 59371 916,00 грн., права вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання.

Згідно із п.1.11 договору про відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року в день укладання цього договору сума, що має бути повернута первісним кредитором новому кредиторові відповідно до договору банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30 днів) від 26 грудня 2014 року зменшується на 40 522 415,26 грн. та складає 19 376 528,16 грн.

Отже, суд апеляційної інстанцій дійшов вірного висновку, що оплата ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" була здійснена шляхом припинення зобов'язання ПАТ "Златобанк" щодо повернення частини депозиту в розмірі 40522415,26 грн.

ПАТ "Златобанк" уклавши договір відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року добровільно передав ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" право вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" придбало майно у власника за відплатним договором, ПАТ "Златобанк" втратив право вимоги з власної волі (внаслідок укладання відповідного договору), а тому ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" є добросовісним набувачем права вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання, тому відсутні підстави для витребування права вимоги у ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору відступлення права вимоги від 04 лютого 2015 року недійсним та правомірно відмовив у задоволенні позову в цій частині..

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив і в частині позовних вимог про витребування у ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" права вимоги шляхом визнання за ПАТ "Златобанк" майнових прав за кредитним договором №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання; зобов'язання ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" повернути ПАТ "Златобанк" оригінал кредитного договору №196/12-КL від 28 серпня 2012 року та договори, що укладені для забезпечення його виконання; скасування записів до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 12944475, 1285063 та 1285130 щодо зміни обтяжувача, внесені на підставі Договору відступлення прав вимоги від 04 лютого 2015 року, з огляду на наступне.

Стосовно позовних вимог про витребування у ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" права вимоги шляхом визнання за ПАТ "Златобанк" майнових прав за кредитним договором №255/1/13-КL від 23 вересня 2013 року та договорами, що укладені для забезпечення його виконання; зобов'язання ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" повернути ПАТ "Златобанк" оригінал кредитного договору №255/1/13-КL від 23 вересня 2013 року та договорів, що укладені для забезпечення його виконання; скасування записів до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 14711154 та 14711155 щодо зміни обтяжувача, внесені на підставі Договору відступлення прав вимоги від 31 січня 2015 року, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Статтею 190 Цивільного кодексу України встановлено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно із ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання прав.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним (п. 15 листа Верховного суду України "Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за І півріччя 2015 р." від 01 липня 2015 року).

У Листі Верховного суду України "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності під час розгляду цивільних справ" від 01 липня 2013 року зазначено, що судовий захист речових прав може здійснюватись за вимогами, аналогічними до тих, що пред'являються для захисту права власності, якщо вони не суперечать змісту та відповідають природі відповідного речового права.

Згідно з листом Верховного суду України "Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 24 листопада 2008 року ст. 330 ЦК чітко розмежовує випадки, в яких належним способом захисту порушеного права є визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, від випадків, коли має заявлятися позов про витребування майна з чужого незаконного володіння. Якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред'являтися тоді, коли майно залишається у набувача. Тобто якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно іншій особі, потрібно звертатися з віндикаційним позовом.

Так, на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" було відступлено право вимоги за договором застави майнових прав №82/1/1-S від 26 грудня 2014 року (визнаний недійсним в судовому порядку) на підставі договору відступлення права вимоги за Договором застави майнових прав № 82/1/1- S від 26 грудня 2014 року, посвідченим 31 січня 2015 року (який є недійсним з підстав, викладених вище).

Отже, наразі відступлені права вимоги за кредитним договором № 255/1/13-КL від 23 вересня 2013 року перебувають у розпорядженні ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс".

З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що до даних правовідносин повинна бути застосована реституція, а саме: у ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" повинні бути витребувані права вимоги за кредитним договором № 255/1/13-КL від 23 вересня 2013 року та договорами, що укладені для забезпечення їх виконання, шляхом визнання за позивачем майнових прав за ними та оригінали документів, що засвідчують відповідні права. Таким чином, відповідні вимоги позивача правомірно задоволено судом першої інстанції як доведені та обґрунтовані.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно з листом Верховного суду України "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" від 01 квітня 2014 року у разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру. Якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з п. 75 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 17 жовтня 2013 року № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат.

Оскільки, договір відступлення права вимоги за договором застави майнових прав № 82/1/1-8 від 26 грудня 2014 року, посвідчений 31 січня 2015 року, є недійсним з підстав недотримання в момент його укладання вимог чинного законодавства, то і записи внесені у зв'язку із укладенням даного правочину підлягають скасуванню.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене. Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері-Бурове Обладнання" залишити без задоволення.

2. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" В.І. Славінський залишити без задоволення.

3. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2017 року у справі № 910/4678/16 залишити без змін.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді С.С. Самусенко

М. М. Малетич