ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року Справа № 908/299/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Гольцової Л.А. (доповідач)
суддівІванової Л.Б., Козир Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на ухвалу та постановуГосподарського суду Запорізької області від 23.01.2017 Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017
за заявоюПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз"
пророзстрочення виконання рішення суду
у справі№ 908/299/16
Господарського судуЗапорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз"
простягнення суми

за участю представників:

позивача: Сороколіт Є.М., дов. від 14.04.2017;

відповідача: Богдан С.В., дов. від 26.12.2016;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.01.2017 у справі №908/299/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Мірошниченко М.В., судді - Колодій Н.А., Корсун В.Л.) заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" про надання розстрочки виконання судового рішення у справі №908/299/16 задоволено. Суд розстрочив виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016 по справі №908/299/16, частково скасованого постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у даній справі про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" пені в сумі 5385628,37грн, 3% річних в сумі 712022,85грн, інфляційних втрат в сумі 424306,84грн та судового збору в сумі 97829,37грн - на 36 місяців, починаючи з лютого 2017 року по лютий 2020 рік, включно, зі сплатою рівними частинами по 183882,98грн, останній платіж - 183883,13грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Попков Д.О., судді - Чернота Л.Ф., Радіонова О.О.) ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.01.2017 у справі №908/299/16 залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та відмовити відповідачу в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду в повному обсязі.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення, просить прийняті у даній справі судові рішення залишити без змін.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016 у справі №908/299/16 позовні вимоги про стягнення 12093429,57грн задоволено частково. Суд стягнув відповідача на користь позивача пеню в сумі 5475488,98грн, 3% річних в сумі 730593,58грн, інфляційні втрати в сумі 1790667,65грн та судовий збір в сумі 119942,63грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду України від 13.09.2016, рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2016 у справі №908/299/16 частково скасовано та стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 5385628,37грн, 3% річних в сумі 712022,85грн, інфляційні втрати в сумі 424306,84грн та судовий збір в сумі 97829,37грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 постанову Донецького апеляційного господарського суду України від 13.09.2016 у даній справі залишено без змін.

Відповідач звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про розстрочення виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 в частині стягнення на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості в сумі 6619787,43грн строком на три роки, з щомісячною виплатою вказаної суми у рівних частинах.

В обґрунтування заяви відповідач послався на важкий фінансовий стан товариства, основними причинами якого є значна дебіторська заборгованість за постачання та розподіл природного газу. Крім того, внаслідок негативних економічних процесів в державі, що призвели до кризи неплатежів та збитковості газопостачальних і газорозподільних підприємств, а також проведення реформування ринку природного газу, заявник зазначає, що був позбавлений права здійснювати постачання природного газу, що значно скоротило виручку товариства та призвело до неможливості вчасно та в повному обсязі виконувати грошові зобов'язання. Тому додаткове покладення на підприємство, яке здійснює розподіл природного газу усім категоріям споживачів м. Дніпро стягнення в примусовому порядку заборгованості, призведе до ускладнення і без того тяжкого фінансового становища та фактично неплатоспроможності підприємства і нездатності його вести господарську діяльність.

Також, заявник зазначає, що затвердження протягом 2014-2015 років НКРЕ (НКРЕКП) економічно необґрунтованих занижених тарифів на розподіл природного газу, зокрема в частині витрат ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (виробничо-технологічні витрати та виробничо-технологічні втрати (нормовані втрати газу), внаслідок чого затверджений тариф не покривав економічно обґрунтованих витрат останнього, призвело до суттєвого погіршення фінансово-економічної діяльності товариства, дефіциту коштів для виконання своїх зобов'язань перед кредиторами.

Заявник має численні розстроченні зобов'язання, які ним сумлінно виконуються згідно укладених угод у справах: справа №22/93/10-18/245/10-22/124/10 - розмір щомісячного платежу становить 139828,73грн; справа №14/342 - розмір щомісячного платежу становить 129312,55грн; справа №21/230/07 - розмір щомісячного платежу становить 41125,03грн; договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-101 від 28.05.2012 - розмір щомісячного платежу становить 211443,50грн; договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-100 від 28.05.2012 - розмір щомісячного платежу становить 182906,14грн. Загалом ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" щомісяця добросовісно виконує взяті на себе розстрочені зобов'язання у розмірі 704615,95грн.

Однак, позивач заперечив проти задоволення вищенаведеної заяви відповідача з підстав відсутності об'єктивних непереборних обставин, які б свідчили про реальну неможливість сплати відповідачем заборгованості.

Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, беручи до уваги подану відповідачем заяву про розстрочку зазначеного вище судового рішення у справі №908/299/16, а також надавши оцінку запереченням позивача, керуючись положеннями ст.121 ГПК України задовольнив заяву та розстрочив виконання рішення шляхом погашення пені в сумі 5385628,37грн, 3% річних в сумі 712022,85грн, інфляційних втрат в сумі 424306,84грн та судового збору в сумі 97829,37грн - на 36 місяців, починаючи з лютого 2017 року по лютий 2020 рік, включно, зі сплатою рівними частинами по 183882,98грн, останній платіж - 183883,13грн.

При цьому, суди, врахувавши скрутний фінансовий стан відповідача дослідили надані останнім: копію звіту про фінансові результати ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" та копію балансу за 2015 рік, з яких вбачається, що господарська діяльність підприємства є збитковою;

- копію висновку Торгово-промислової палати України від 04.08.2015 №5722/05.0-20 про істотну зміну обставин з 01.01.2015 - з моменту набрання чинності затверджених для відповідача Міністерством енергетики та вугільної промисловості України розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат за наявності затвердженого тарифу на транспортування природного газу, який встановлено без урахування розмірів нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат, а також з порушенням методик їх розрахунку;

- копію ухвал Господарського суду Запорізької області, якими затверджено графіки погашення заборгованості ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" у справі №22/93/10-18/245/10-22/124/10 (розмір щомісячного платежу становить 139828,73грн); у справі №14/342 (розмір щомісячного платежу становить 129312,55грн); у справі №21/230/07 (розмір щомісячного платежу становить 41125,03грн), а також договори про реструктуризацію заборгованості від 28.05.2012 №14/12-101 та від 28.05.2012 №14/12-100, що загалом свідчить про те, що відповідач щомісяця добросовісно виконує взяті на себе розстрочені зобов'язання;

- копію довідки від 06.01.2017 №17/2, зі змісту якої вбачається, що на основному рахунку ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (рахунок №) залишок грошових коштів становить 1468006,87гр, що недостатньо для одноразової сплати (примусове стягнення) коштів на виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у даній справі, де загальний розмір стягнення становить 6619787,43грн;

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змінами і доповненнями), підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Положеннями ст. 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Зазначені докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

З огляду на те, що нормами чинного ГПК України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість чи ускладнення виконання рішення, тому суд оцінює докази, які підтверджують такі обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Надавши правову оцінку наведеним відповідачем обставинам та наданим на їх підтвердження доказам, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що скрутне фінансове становище боржника, велика дебіторська заборгованість, наявність суттєвих грошових заборгованостей за договорами про реструктуризацію заборгованостей, обов'язок ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" забезпечувати безперебійне та безаварійне надання послуг, ускладнюють та роблять неможливим негайне виконання рішення суду та сплату заборгованості у повному обсязі, оскільки стягнення усієї суми боргу одразу може призвести до зупинки діяльності підприємства, що виключить надалі можливість розрахунку з позивачем. Такі факти, на переконання судів попередніх інстанцій, свідчать про винятковість обставин, з якими закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання судового рішення.

Дані висновки як суду першої так і суду апеляційної інстанцій ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають нормам процесуального права.

Посилання позивача в касаційній скарзі визнаються непереконливими, позаяк не спростовують викладеного і встановленого судами та їм усім надавалася оцінка судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.01.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі №908/299/16 - без змін.

Головуючий суддя Л.А. ГОЛЬЦОВА

Судді Л.Б. ІВАНОВА

Т.П. КОЗИР