ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Справа № 910/10225/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівСибіги О.М., Швеця В.О.
за участю представників:
позивача Галкін В.Ю. (дов. від 10.01.2017 №6-50) Печерний С.Л. (дов. від 10.01.2017 №6-49)
відповідачаПетрук Я.Ю. (дов. від 19.09.2016 №14-133) Куницький В.В. (дов. від 14.04.2017 №14-78) Сидорченко В.В. (дов. від 14.04.2017 №14-73)
за участю представників Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікаці "Київоблгаз"Замкова М.О. (дов. від 30.12.2016 №1-211) Богдан С.В. (дов. від 30.12.2016 №1-208) Слюсар М.О. (дов. від 30.12.2016 №1-175)
розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 15.02.2017
у справі№910/10225/16 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
доПублічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
простягнення 924831801,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення заборгованості за надані в січні, лютому, березні та квітні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу в розмірі 868828764,84 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі укладеного з відповідачем договору транспортування природного газу № від 12.02.2016, позивачем були надані послуги з балансування обсягів природного газу в січні, лютому, березні та квітні 2016 року, які відповідачем оплачені не були.
13.07.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача була подана заява №9913/6 від 22.07.2016 про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 902976476,28 грн. заборгованості за надані у період з січня по травень 2016 року включно послуги з балансування природного газу.
01.08.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи та заяву № 10800/6 від 29.07.2016 про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої він просить суд стягнути з відповідача 924831801,05 грн. заборгованості за надані у період з січня по червень 2016 року включно послуги з балансування обсягів природного газу.
Як вбачається з матеріалів справи, вищевказані заяви про збільшення розміру позовних вимог були прийняті до розгляду, у зв`язку з чим позовні вимоги розглядались за новою ціною позову.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2016 (суддя Літвінова М.Є.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" заборгованість в сумі 924831801,05 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 206700,00 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки відповідач прийняв надані позивачем послуги, однак в обумовлені строки не сплатив їх вартість, відповідний борг в сумі 924831801,05 грн. (який існує) повинен бути стягнутий з відповідача.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 (головуючий суддя Смірнова Л.Г, судді Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.) рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2016 скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 227370,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Не погоджуючись із вищевказаною постановою, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
В своїй скарзі Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" посилається на порушення приписів ст.ст. 526, 530, 651 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, п. 1-4 гл. 4 Розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи Кодексу та п. 9 Глави 3 Розділу ХІІ Кодексу ГТС, ст.ст. 4-2, 43 Господарського процесуального кодексу України, а також на неналежне дослідження судом апеляційної інстанції доказів та встановлення обставин, що призвело, на думку скаржника до порушення норм матеріального та процесуального права.
В заяві від 06.07.2017 Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" просить змінити вимоги касаційної скарги, а саме викласти пункт 2 прохальної частини касаційної скарги в наступній редакції: "скасувати в повному обсязі постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі №910/10225/16 та передати справу на новий розгляд. В іншій частині касаційну скаргу залишити без змін".
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.05.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя Данилова М.В., судді Сибіга О.М., Швець В.О.
Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.06.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.
05.07.2017 до Вищого господарського суду України від Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікаці "Київоблгаз" надійшла касаційна скарга на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017.
Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.06.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікаці "Київоблгаз" прийнято до провадження для сумісного розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз".
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у закритому судовому засіданні 06.07.2017 представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.
Зі змісту статті 1117 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що завданням господарського суду касаційної інстанції є перевірка застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 12.02.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (оператор) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (замовник) було укладено договір № транспортування природного газу (далі - договір).
03.03.2016 сторони уклали додаткову угоду №1, якою виклали статті ІІ-ХІ договору в новій редакції.
Відповідно до п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1) за цим договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.
В силу п. 2.2. договору (в редакції додаткової угоди № 1) послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених договором.
Пунктом 2.3. договору (в редакції додаткової угоди № 1) визначені послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:
-послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);
-послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);
-послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).
Згідно з п. 7.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1) вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.
Розділом ХІ договору (в редакції додаткової угоди № 1) сторони узгодили порядок визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.
Відповідно до п. 9.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1) у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного балансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс визначається відповідно до Кодексу.
За умовами п. 9.2. договору (в редакції додаткової угоди № 1) вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: Вбалансування= БЦГ х К х QБГ, де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного балансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.
Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування з деталізацією у вигляді додатка до рахунка-фактури, з подальшим наданням оригіналу рахунку-фактури. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (п. 9.4. договору в редакції додаткової угоди № 1).
Згідно з п. 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.
Пунктом 17.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2016.
За твердженням позивача, ним було встановлено наявність у відповідача у період з січня по червень 2016 року негативного місячного небалансу. Оскільки негативний місячний небаланс відповідачем врегульований не був, позивач склав односторонні акти №01-16--БАЛАНС надання послуг балансування в обсязі 45210,811 тис.куб.м., коригуючий акт від 26.02.2016 №01-16- БАЛАНС/КОР, від 29.02.2016 №02-16--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу в обсязі 32462,432 тис.куб.м., від 31.03.2016 №03-16--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу в обсязі 29818,329 тис.куб.м., від 30.04.2016 №04-16--БАЛАНС надання послуг балансування обсягів природного газу в обсязі 6644,132тис.куб.м., від 31.05.2016 №05-16-9-БАЛАНС, №06-16--БАЛАНС від 30.06.2016, рахунок №06-16--БАЛАНС від 30.06.2016 та розрахунок вартості послуг балансування (Додаток до Акту №06-16--БАЛАНС від 30.06.2016.
Зазначені акти разом з доданими до них розрахунками та рахунками для оплати позивач надіслав відповідачу листами № 7032/12-014 від 16.05.2016, №5943/12-014 від 18.04.2016, №4444/12-004 від 23.03.2016, №3889/12-014 від 16.03.2016, №3431/12 від 11.03.2016, №2027/12 від 16.02.2016, №10084/12-014 від 15.07.2016, №8848/12-004 від 16.06.2016.
Відповідач, у свою чергу, зазначає, що він не несе відповідальності за споживання газу без підтверджених номінацій.
Предметом позову у даній справі є стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості за послуги балансування, які надавались Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в зв`язку із виникненням небалансу природного газу на об`єктах споживання підприємств теплокомуненерго.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд апеляційної інстанції правомірно зауважував про наступне.
Так, Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №882 від 02.02.2013 на Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" покладено функції оператора Єдиної газотранспортної системи України.
Відповідно до п. 19 ст. 1 Закону України Про ринок природного газу оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).
Статтею 20 Закону України Про ринок природного газу передбачено, що оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи. Ліцензія на провадження діяльності з транспортування природного газу видається виключно тому заявнику, щодо якого прийнято остаточне рішення про сертифікацію відповідно до ст.ст. 24, 26 цього Закону, крім заявника, щодо якого Регулятор прийняв рішення про незастосування ст. 23 цього Закону відповідно до статті 54 цього Закону.
Права та обов`язки оператора газотранспортної системи закріплені у статті 22 Закону України Про ринок природного газу, частиною 1 якої передбачено, що права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються цим Законом, кодексом газотранспортної системи, іншими нормативно-правовими актами, а також договором транспортування природного газу.
Відповідно до п. 5 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).
Пунктом 2 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС передбачено, що цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.
Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності (п. 3 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС).
Приписами п. 1 гл. 3 р. 1 Кодексу ГТС визначено, що оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу:
-право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу;
-послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій;
-послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.
Відповідно до п. 5 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.
При цьому, комерційне балансування в розумінні п. 5 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС це діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про ринок природного газу правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками. Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи. Такі правила мають бути засновані на ринкових принципах. Такі правила мають створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками.
Частиною 2 статті 35 Закону України Про ринок природного газу розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи.
Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі (частина 3 статті 35 Закону України Про ринок природного газу).
Під небалансом у п. 5 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС розуміється різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.
Згідно з п. 5 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС алокація - це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу.
Алокація обсягів природного газу для кожного замовника послуг транспортування в окремих точках входу, за винятком віртуальних точок входу з газорозподільної системи (точки надходження газу від газодобувних підприємств чи виробників біогазу, підключених до газорозподільної системи) та точок входу (як віртуальних так і фізичних) від газовидобувних підприємств, здійснюється оператором газотранспортної системи (п. 1 гл. 1 р. ХІІ Кодексу ГТС).
В силу п. 2. гл. 1 р. ХІІ Кодексу ГТС якщо в точці входу природний газ на підставі підтвердженої номінації направляється для транспортування лише одним замовником послуг транспортування, повний обсяг природного газу, визначений на підставі результатів вимірів, буде віднесено саме до цього замовника послуг транспортування.
За умовами п. 3. гл. 1 р. ХІІ Кодексу ГТС загальний обсяг природного газу, встановлений на основі вимірювання для даної точки входу, за винятком віртуальних точок входу з газорозподільної системи та точок входу (як віртуальних так і фізичних) від газовидобувних підприємств, повинен бути виділений окремим замовникам послуг транспортування пропорційно до підтверджених номінацій/реномінацій.
Відповідно до п. 4. гл. 1 р. ХІІ Кодексу ГТС алокація обсягів природного газу для кожного замовника послуг транспортування в точках входу (як віртуальних, так і фізичних) від газовидобувних підприємств виконується відповідним газовидобувним підприємством. Газовидобувне підприємство надсилає алокації обсягів природного газу до оператора газотранспортної системи відповідно до положень пункту 6 глави 2 цього розділу.
Згідно з п. 5. гл. 1 р. ХІІ Кодексу ГТС якщо алокація обсягів природного газу не буде виконана в порядку, передбаченому в пункті 4 цієї глави, обсяг природного газу, поданий у відповідних точках входу від газовидобувних підприємств, повинен бути призначений відповідним замовникам послуг транспортування пропорційно підтвердженим оператором газотранспортної системи номінаціям/реномінаціям, про що мають бути поінформовані замовники послуг транспортування.
Пунктом 6 гл. 1 р. ХІІ Кодексу ГТС передбачено, що алокація обсягів природного газу для кожного замовника послуг транспортування у віртуальній точці входу з газорозподільної системи виконується відповідним оператором газорозподільної системи відповідно до положень глави 3 цього розділу.
У процесі алокації обсягів природного газу для віртуальної точки входу, в якій відбувається передача природного газу замовнику послуг транспортування, виділяється обсяг природного газу відповідно до обсягів, зазначених у підтверджених номінаціях/реномінаціях (п. 7 гл. 1 р. ХІІ Кодексу ГТС).
Як зазначалося вище, приписами п. 1 гл. 3 р. 1 Кодексу ГТС визначено, що оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу, зокрема, послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.
Проте, позивачем до матеріалів справи не надано підтвердженні номінаціі відповідача за весь період, за який позивач здійснював балансування.
Оскільки, відповідно до п. 5 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС балансування системи це діяльність, яка здійснюється в рамках надання послуг транспортування у розрізі замовників таких послуг, то транспортування має здійснюватись відповідно до Кодексу ГТС згідно підтверджених номінацій.
За умовами п. 3. гл. 1 р. ХІІ Кодексу ГТС загальний обсяг природного газу, встановлений на основі вимірювання для даної точки входу, за винятком віртуальних точок входу з газорозподільної системи та точок входу (як віртуальних так і фізичних) від газовидобувних підприємств, повинен бути виділений окремим замовникам послуг транспортування пропорційно до підтверджених номінацій/реномінацій.
Судом апеляційної інстанції встановлено, а позивачем не спростовано той факт, що відповідачем не замовлялось транспортування (не подавались номінації) стосовно обсягів природного газу, який було спожито наступними споживачами:
-у січні 2016 року: Львівський національний університет ветмедицини та БТ ім. С.З.Г., ПАТ МТЕЦ, ПАТ Дніпродзержинська теплоелектроцентраль, ПАТ Херсонська ТЕЦ, ПАТ Одеська ТЕЦ, Українська академія друкарства, Університет банківської справи, КЗ Іртиська центральна міська лікарня Іртиської міської ради, ПАТ Полтаваобленерго, КЕВ м. Дніпропетровська, Дніпропетровський національний університет імені Олеся Гончара, Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, Українське Державне підприємство поштового зв`язку Укрпошта, ДВНЗ "Український державний хіміко-технологічний університет", Національна металургійна академія України, ТОВ Акімжилсервіс, КЕВ м. Чернівці, ДП Донецька залізниця, ОСББ Кришталева 4, КП "Тепломережа" Угледарської міської ради", Південно-Західна залізниця Відокремлений підрозділ Конотопське будівельно-монтажне експлуатаційне управління, Державний професійно-технічний навчальний заклад "Недригайлівське вище професійне училище" № 5, Одеська юридична академія НУ, ПТРБ у м. Одеса, Тарутинський професійний аграрний ліцей ДНЗ, КЕВ м. Одеса, всього без номінацій спожито 20452,520 тис.куб.м.;
-у лютому 2016 року: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська (Нікополь), Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська (Новомосковськ), ДП Донецька залізниця, ОСББ Кришталева 4, ВТВ та НВ ПАТ Донецькоблгаз, ОСББ Колос-Талаківка, КЗ "Ірпінська центральна міська лікарня Іртиської міської ради, Чорнобильска АЕС ДСП, ТОВ Акімжилсервіс, ВТВ та НВ ПАТ Мелітопольгаз, ПАТ Полтаваобленерго, всього без номінацій спожито 16129,449 тис.куб.м.;
-у березні 2016 року: 241В Військова частина, ПАТ Херсонська ТЕЦ, ДП "Житло Сервіс" ТОВ "Броварський ДБК "Меркурій", ПАТ Миколаївська ТЕЦ, КЕВ м. Миколаїв, ДП Донецька залізниця, Донбаський центр механізації колійних робіт (Дон, залізниця), ОСББ Кришталева 4, ВТВ та НВ ПАТ Донецькоблгаз, ВТВ та НВ ПАТ Мелітопольгаз, ПАТ Полтаваобленерго, ТОВ Акімжилсервіс, Українська залізниця ПАТ Придніп. залізниця РФ, Служба буд.-монт. Р, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська (Новомосковськ), ЗБК з-д Од Ж/д, РЕГІОНАЛЬНА ФІЛІЯ "ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ Виробничий підрозділ, всього (без номінацій) спожито 14543,985 тис.куб.м.;
-у квітні 2016 року: Одеська ТЕЦ ПАТ, Житло ДП, СОФІЯ КИЇВСЬКА ЖЕО ТОВ, Теплоенергетик КП, Харківські теплові мережі КП, ДОПІЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ, ОСББ Кришталева 4, ВТВ та НВ ПАТ Донецькоблгаз, ВТВ та НВ ПАТ Мелітопольгаз, % Кременецька дільниця Шумського УЕГГ, Лубенське КУВП Полтавського УВО УТОС, Полтаваобленерго ПАТ, Крюківський вагонобудівний завод ПАТ, Азовський Обслуговуючий житловий кооператив, (ТИ Машківської виправної колонії №9 ДП, Котельня ЛВУМГ (Диканька;, Борщівський агротехнічний коледж, КП Хотинтепломережа Хотинської міської ради, Дніпроводоканал ДМР КП, ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИИ ЗАВОД ПрАТ, Трубник ЖБК№54, Українська залізниця ПАТ Придніп.залізниця РФ Служба буд.-, МАРІЇНСЬКИЙОСББ, Одеська облорганізація ФСТ Динамо, Житомиртеплокомуненерго КП ЖМР,Затишна оселя 25 ОСББ, Філія "ІРІПАНСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙКОМБІНАТІ, Сервіс-Житло-Комфорт ТОВ, ТРЕД №2 Київпастранс КГІ, БУ№! КЬВМ.Миколаєва, ЖЕК-5 ЕК ТОВ, Світловодськнобут СП TOB, ІІанютинськийвагоноремонтний завод філія Укрзалізниця ПАТ, Астра20130СББ, Будівельний торговий будинок ТОВ, Котлова-106 ОСББ, Мог житло-2013 ОСББ, Наш дім Ю80СББ, Наш Дім-25 ОСББ, Наш дім-41 ОСББ, Сків ТОВ, Харківтрансгаз Філія УМГ ПАТ Укртрансгаз, Зоря-Машпроект НВКГДП, всього (без номінацій) спожито 5771,324 тис.куб.м.
-у травні 2016 року: ДЗ ДССС Барвинок МЗ України, ТОВ Теплосервіс, КП Теплоенерго, КП Дзержинськтепломережа, Новомосковський коледж Дніпропетровського державного аграрного університету, ОКП Донецьктеплокомуненрго, ОСББ Кришталева 4, ТОВ Квант Енергія, ПАТ Шахтоуправління Покровське, ПАТ Донецькоблгаз, ПАТ Мелітопольгаз, ТОВ Газовик, ПАТ Полтаваобленерго, КПТМ Криворіжтепломережа, КПП Маріупольтепломережа, ОКУ Чернівецька обласна філармонія, ОСББ Лідерсовський; ПП ЖЕК Наш будинок, Групова котельня УМТ ГЗ МВС України, ТОВ Акважитлосервіс, ТОВ ЕК Комфорт-Майстер, ТОВ Житлово-експлуатаційна організація № 3, ТОВ Сервісна компанія Простір, КП Київпастранс № 2, всього без номінацій спожито 4688,358 тис.куб.м.
-у червні 2016 року: ОКП Донецьктеплокомуненерго, ОСББ Кришталева 4, ТОВ Квант Енергія, ПАТ Шахтоуправління Покровське, ПАТ Донецькоблгаз, ПАТ Мелітопольгаз, ПАТ Полтаваобленерго, Полтавське УВП УТОС Полтаваенерго, КПТМ ТМП Тернопільміськтеплокомуненрго, ОКУ Чернівецька обласна філармонія, Групова котельня УМТ ГЗ МВС України, ТОВ ЕК Комфорт-Майстер, ТОВ Сервісна компанія Простір, всього без номінацій спожито 2649,578 тис.куб.м.
Також, судом апеляційної інстанції досліджено, а позивачем не спростовано, що відповідач не укладав з теплогенеруючими підприємствами договорів на купівлю-продаж природного газу, у зв`язку з чим не замовляв транспортування (не подавав номінації) обсягів природного газу для задоволення власних виробничих потреб наступним споживачам -теплогенеруючим підприємствам:
-у січні 2016 року: Комунальне підприємство Теплоенергетик, Приватне акціонерне товариство Теплогенерація, Державне підприємство Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Заря-Машпроект, Комунальне підприємство Харківські теплові мережі;Таким чином у січні теплогенеруючими підприємствами всього (без номінацій та договорів) спожито 6999,116 тис. куб. м. для задоволення власних виробничих потреб. При цьому, відповідач вказує, що оператор ГТС безпідставно відніс на НАК Нафтогаз України небаланс у розмірі 200,000 тис. куб. м. природного газу, як обсяги природного газу, які спожиті Товариством з обмеженою відповідальністю Курганський бройлер з ресурсів Відповідача понад підтверджені номінацією обсяги. З цього приводу відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю Курганський бройлер мав оформлені договори купівлі-продажу природного газу на 2016 рік, як з НАК Нафтогаз України, так і з Товариством з обмеженою відповідальністю Люкс Країна. ТОВ Люкс Країна підтвердила номінацію, тобто обсяг природного газу на суму 950,000 тис.куб.м для постачання ТОВ Курганський бройлер, у зв`язку з чим відсутні підстави для віднесення на НАК Нафтогаз України небалансу в розмірі 200,000 тис.куб.м. В листі ТОВ Курганський бройлер від 12.07.16 №727, зокрема, вказано, що в січні 2016 року загальний обсяг спожитого газу складає 1136,258 тис.куб.м.: з ресурсів ТОВ Люкскраїна - 950,00 тис.куб.м., з ресурсів НАК "Нафтогаз України" - 186,258 тис.куб.м.
-у лютому 2016 року: Публічне акціонерне товариство Дніпродзержинська теплоелектроцентраль, Комунальне підприємство Теплоенергетик, Публічне акціонерне товариство Херсонська ТЕЦ, Комунальне підприємство Харківськітеплові мережі, Публічне акціонерне товариство Миколаївська ТЕЦ, Публічне акціонерне товариство Одеська ТЕЦ. Таким чином у лютому теплогенеруючими підприємствами всього (без номінацій та договорів) спожито 16376,25 тис.куб.м. для задоволення власних виробничих потреб;
-у березні 2016 року: Публічне акціонерне товариство Дніпродзержинська теплоелектроцентраль, Публічне акціонерне товариство Одеська ТЕЦ, Комунальне підприємство Теплоенергетик, Комунальне підприємство Харківські теплові мережі Таким чином у березні теплогенеруючими підприємствами всього (без номінацій та договорів) спожито 9921,098 тис.куб.м. для задоволення власних виробничих потреб;
-у квітні 2016 року: Публічне акціонерне товариство Миколаївська ТЕЦ всього (без номінацій та договору) спожило 37,482 тис.куб.м. для задоволення власних виробничих потреб;
-у травні 2016 року: Концерн Міські теплові мережі, ПАТ Київенерго, КЕВ м. Львова, КП Харківські теплові мережі.
Матеріалами справи підтверджується, що у червні 2016 року відповідач не укладав з Концерном Міські теплові мережі та КП Харківські теплові мережі договорів на постачання природного газу для виробництва теплової енергії, для подання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам-організаціям та іншим споживачам, що підтверджується умовами договорів, укладених відповідачем з означеними підприємствами, відповідно до яких визначено, для яких саме цілей вказаним контрагентам постачався природний газ, а також строки дії вказаних договорів. Зокрема, відповідач мав укладені договори на постачання природного газу для виробництва теплової енергії, для подання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам з Концерном Міські теплові мережі, КП Харківські теплові мережі, строк дії яких в частині поставки природного газу закінчився 30.04.2016. Таким чином, за відсутності у червні 2016 року договорів на постачання природного газу для виробництва теплової енергії, для подання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам, відповідач не замовляв у позивача транспортування (не подавав номінацій) обсягів природного газу Концерну Міські теплові мережі, КП Харківські теплові мережі для виробництва теплової енергії, для подання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам. З викладеного вбачається, що у червні 2016 року Концерном Міські теплові мережі, КП Харківські теплові мережі без укладеного договору та без номінацій спожито 500,798 тис.куб.м. За таких обставин, відповідач зазначає, що у червні 2016 року без номінацій спожито 3150,376 тис.куб.м. природного газу.
З матеріалів справи вбачається, що між НАК Нафтогаз України та ДП Маріупольський торговельний порт було укладено два договори на постачання природного газу: договір на постачання природного газу від 15.12.2015 № 051/16-ГІР-4/27- 7/15/617, термін дії цього договору з 01.01.2016 до 31.12.2016.; договір постачання природного газу від 21.12.2015 №4130/16-ТЕ/27-7/15/616, термін дії цього договору з 01.01.2016 до 31.03.2016. Таким чином відсутній на квітень 2016 року договір на постачання природного газу для виробництва теплової енергії між НАК Нафтогаз України та ДП Маріупольський торговельний порт. За таких обставин оператором ГТС безпідставно віднесено на ПАТ Нафтогаз України небаланс у розмірі 0,964 тис.куб.м. природного газу, як обсяги природного газу, який спожитий ДП Маріупольський торговельний порт для виробництва теплової енергії.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
В свою чергу, позивачем не надано будь-яких доказів того, що з іншими споживачами, зазначеними в Деталізації послуг оператора ГТС з балансування Національної акціонерної компанії Нафтогаз України у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" взагалі існували договірні відносини, не доведено належними засобами доказування, що обсяг природного газу, відібраного через точку виходу підтверджується номінаціями відповідача та договорами зі споживачами, а також позивачем не доведено обґрунтованість та реальність витрат позивача, пов`язаних із врегулюванням небалансу відповідача та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат із здійснення балансування.
Крім того, відповідно до Розділу 3 Глави XIV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів. У разі позитивного значення місячного небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює продаж природного газу в розмірі небалансу іншим замовникам послуг транспортування; здійснює закачування газу в обсязі місячного небалансу природного газу або його залишків шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації за цей газовий місяць. У разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць.
У разі підтвердження достатніх обсягів газу для покриття місячного небалансу у замовника послуг транспортування оператор газосховища здійснює балансуючу алокацію та надсилає її до оператора газотранспортної системи 12-го числа наступного місяця.
Замовники послуг транспортування після проведення заходів, передбачених пунктами 3 - 5 цієї глави, для врегулювання місячного небалансу оформлюють, підписують та скріплюють печатками додаткові акти приймання-передачі і коригуючі реєстри та надсилають оператору газотранспортної системи в строк до 12-го числа наступного місяця.
Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів:
1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов`язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання;
2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.
Як вбачається з матеріалів справи, акт про надання послуг балансування за січень складено 31.01.2016, за лютий - 29.02.2016, за березень - 31.03.2016, за квітень - 30.04.2016, за травень - 31.05.2016, за червень - 30.06.2016, тобто позивач не інформував відповідача про виникнення небалансу за кожний з вказаних місяців та не надавав можливість до 12 числа наступного місяця самостійно вреґулювати такий небаланс, а одразу в останній день кожного місяця складався одностороній акт про надання послуг відповідачу, що суперечить вказаним вище вимогам законодавства.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз".
Щодо доводів викладених в касаційній скарзі колегія суддів зазначає про таке.
В своїй касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" вказує про те, що суть постанови апеляційної інстанції зводиться до відсутності у позивача правових підстав для надання відповідачу послуг балансування обсягу газу у січні-червні 2016 на суму 924831801,05 грн. Крім того, на думку скаржника, позиція суду апеляційної інстанції спростовується тим, що взаємовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані умовами договору та положеннями чинного законодавства.
Колегія суддів касаційної інстанції вищевказане твердження Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" не приймає до уваги, адже відповідно п. 1 гл. 3 р. 1 Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу, зокрема, послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.
До того ж, в підтвердження своїх доводів, Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" не було надано підтверджуючих номінацій відповідача за весь період, за який позивач здійснив балансування та не доведено належними засобами доказування, що обсяг природного газу, відібраного через точку виходу підтверджується номінаціями відповідача та договорами зі споживачами.
Таким чином, скаржником не доведено обґрунтованість та реальність витрат позивача, пов`язаних із врегулюванням небалансу відповідача та наявністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат із здійснення балансування.
В касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" вказує про те, що замовник послуг транспортування, яким є відповідач, алокацій не здійснює та яким-небудь чином здійснювати їх перевірку або погодження, відповідно до чинного законодавства не правомочний. Саме лише заперечення відповідачем даних, вказаних в алокаціях операторів ГРМ не може їх спростувати або викликати сумніву у їх достовірності. В противному випадку будь-який замовник послуг транспортування міг би заперечувати будь-які дані щодо обсягів небалансів або обсягів протранспортованого газу та відмовлятись оплачувати надані йому послуги балансування. При цьому, правові підстави для будь-яких коригувань звітів щодо розподілу обсягів природного газу по постачальниках (алокацій), наданих позивачу оператором ГРМ, відсутні також і у позивача.
Колегія суддів касаційної інстанції не приймає до уваги вищевказані твердження, адже дані, які зазначені операторами ГРМ в звітах та реєстрах, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги, не підтверджують тих обсягів природного газу, які на думку Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" відібрало у спірний період в точках виходу газотранспортної системи Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
Крім того, у вказаних доводах скаржник взагалі не зазначає, які саме норми матеріального та процесуального права були порушені судом апеляційної інстанції при винесені оскаржуваної постанови.
Публічне акціонерне товариство "Укратрансгаз" в своїй касаційній скарзі зазначає про те, що у позивача відсутні правові підстави для віднесення обсягів небалансу природного газу, що утворився при наданні позивачем послуг з транспортування обсягів природного газу переданого відповідачем на точках входу та відібраного відповідачем на точках виходу з ГТС, протягом січня-червня 2016 року на будь-яких інших осіб, крім відповідача.
Дані доводи колегія суддів касаційної інстанції не приймає до уваги, у зв`язку тим, що позивачем до матеріалів справи не надано підтверджених номінацій відповідача за весь період, за який позивач здійснював балансування, при цьому послуги транспортування надаються позивачем на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними у Кодексі, в межах підтверджених номінацій.
В свою чергу, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що балансування це діяльність, яка здійснюється в рамках надання послуг транспортування, а транспортування знову ж таки має здійснюватись згідно підтверджених номінацій.
В касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Укратрансгаз" наголошує на тому, що фактичний розподіл природного газу, належного Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в січні-червні 2016 року по споживачах, яким Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" постачала природний газ за власними договорами, підтверджується звітами (алокаціями) операторів ГРМ про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках, отриманих Публічним акціонерним товариством "Укратрансгаз" від операторів ГРМ, а також переліками споживачів природного газу, які отримували природний газ безпосередньо з магістральних газопроводів філій Публічного акціонерного товариства "Укратрансгаз".
Разом з тим, вищезазначені доводи не є правомірними, адже як вже було встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем не спростовується той факт, що відповідач не укладав з теплогенеруючими підприємствами договорів на купівлю-продаж природного газу, доказів того, що у Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" існували договірні відносини з іншими споживачами, зазначеними в Деталізації послуг оператора ГТС з балансування, скаржником надано не було.
В матеріалах справи відсутні і докази, які б підтверджували обсяги відбору газу, на підставі яких позивач здійснив розрахунок небалансу, адже обсяги відбору газу з ГТС, зазначені в позовній заяві, не підтверджуються ні звітами про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках, ні реєстрами обсягів природного газу, що були використані споживачами по договорах з Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" через мережі операторів ГРМ, ні актами приймання-передачі природного газу, складними між позивачем та операторами газорозподільних мереж.
В свою чергу, є абсолютно непослідовним твердження Публічного акціонерного товариства "Укратрансгаз" про те, що фактичний розподіл природного газу, належного Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в січні-червні 2016 року по споживачах , яким останній постачав природний газ за власними договорами, адже надання послуг балансування можливе лише, якщо замовник послуг транспортування не врегулював негативний небаланс, який виник внаслідок відбору ним з газотранспортної системи газу.
Колегія суддів касаційної інстанції не приймає до уваги і доводи скаржника про те, що подання відповідачем місячних номінацій (заявок на транспортування природного газу) по точках виходу, в яких газ надходить до газорозподільних систем та отримується відповідними операторами ГРМ для подальшого його розподілу споживачами, підтверджується номінаціями самого відповідача, наданими ним суду першої інстанції (листи від 30.03.2016 №26-1771/1.2-16, від 12.07.2016 б/н, від 01.08.2016 №14/2-1463), оскільки дані листи були направлені пізніше січня-червня 2016 періоду, щодо якого, як стверджує позивач, надавались місячні номінації.
До того ж, суд апеляційної інстанції встановив ряд випадків відсутності договірних відносин відповідача з особами, що спожили газ, що не дає можливості прийти до висновку про те, що Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є в таких випадках постачальником, для якого алокація оператора ГРМ є обов`язковою.
Враховуючи все вище зазначене, наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів касаційної інстанції зауважує про те, що Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не подавало та не відбирало ті обсяги газу, які утворили спірний негативний небаланс.
Колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне вказати і про наступне.
У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно приписів ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.
Статтею 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено, що кожному гарантується право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
З огляду на викладене, колегія суддів зауважує на тому, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Приписами ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Колегія суддів касаційної інстанції вирішуючи даний спір опиралась не тільки на суперечливі і взаємовиключні юридичні обґрунтування сторін, а перш за все на базовий правовий принцип принцип правової визначеності.
З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укратрансгаз", адже доводи викладені у скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, пов`язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції і не є такими, що тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення.
Стосовно касаційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікаці "Київоблгаз" колегія суддів касаційної інстанції зазначає про таке.
Так, у липні 2017 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікаці "Київоблгаз", яке не брало участі у справі, звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваної постанови з неналежним дослідженням всіх доказів, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, що може вплинути на права та обов`язки скаржника.
За приписами ст. 107 Господарського процесуального кодексу України правом касаційного оскарження рішення та ухвали місцевого господарського суду, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду наділені сторони у справі, прокурор, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки.
Правовий аналіз наведеної норми процесуального закону свідчить про те, що судовим актом, оскаржуваним такою особою, повинно безпосередньо вирішуватися питання про її права та обов`язки. Суд має вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття судового акта є скаржник, або міститься судження про нього у відповідних правовідносинах. При цьому в мотивувальній частині судового акту повинні міститися висновки суду про права та обов`язки такої особи, або у резолютивній частині судового акта судом прямо має бути вказано про права та обов`язки цієї особи. Тільки в такому випадку судовий акт порушує не лише матеріальні права особи, а й її процесуальні права. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
З матеріалів касаційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікаці "Київоблгаз" вбачається лише те, що судом апеляційної інстанції при винесенні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, що може в подальшому вплинути на права та обов`язки скаржника.
Підпунктом 6.3 пункту 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України" роз`яснено, що у розгляді касаційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи господарським судом нижчої інстанції і яка вважала, що таким господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, касаційна інстанція, прийнявши касаційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягає поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинна з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи судовими рішеннями місцевого та апеляційного господарських судів не порушено та що питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі попередніми судовими інстанціями не вирішувалися, то суд касаційної інстанції своєю ухвалою припиняє касаційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт касаційного оскарження.
Під час розгляду даної справи в суді касаційної інстанції, як представники Публічного акціонерного товариства "Укратрансгаз", так і представники Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", заперечували проти касаційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікаці "Київоблгаз" вказуючи про те, що в даній справі предметом спору є встановлення кола обставин щодо того, чи надавались послуги балансування позивачем відповідачу, що ніяким чином права та обов`язки скаржника не зачіпає.
За таких обставин, перевіривши доводи касаційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікаці "Київоблгаз", враховуючи, що оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції права скаржника не порушено, питання про його права і обов`язки судом апеляційної інстанції не вирішувалося, касаційне провадження у справі підлягає припиненню відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 80, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікаці "Київоблгаз" - припинити.
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укратрансгаз" залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі №910/10225/16 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді О.Сибіга

В.Швець