ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017р. Справа № 914/646/17

Господарський суд Львівської області у складі

судді Фартушка Т.Б.

при секретарі Сало О.А.

за позовом: Виконавчого комітету Соснівської міської ради, м. Соснівка, Львівська область,

до Відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Червоноград, Львівська область,

про примусове виконання обов'язку в натурі

Представники:

Позивача: Карпів С.В. - представник (довіреність від 03.01.2017 року №02);

Відповідача: ОСОБА_1 - особисто

Суть спору:

Виконавчий комітет Соснівської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про примусове виконання обов'язку в натурі.

У позовній заяві Позивач просить примусити Відповідача виконати обов'язок за Договором оренди нежитлового приміщення від 01.03.2007р., тобто передати Позивачу об'єкт оренди за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з закінченням терміну дії Договору оренди та разом з представниками Орендодавця скласти Акт здачі-приймання цього приміщення, згідно чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 06.04.2017р. зобов'язано Позивача надати письмове пояснення щодо обраного способу захисту, в тому числі щодо того, які саме позовні вимоги зазначено Позивачем.

У поясненні щодо обраного способу захисту від 26.04.2017р. вх.№15366/17 Позивач зазначає, що просить зобов'язати Відповідача звільнити орендоване майно площею 43,8кв.м за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із закінченням терміну дії Договору оренди.

У поясненнях щодо обраного способу захисту від 16.05.2017р. вх.№17175/17 представник Позивача зазначає, що просить суд виселити Відповідача з нежитлового приміщення, площею 43,8кв.м за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із закінченням терміну дії Договору оренди та передати це приміщення виконавчому комітету Соснівської міської ради.

Пояснення подані після початку розгляду справи по суті, оголошення прав та обов'язків представнику Позивача; до пояснень не додано доказів їх надсилання Відповідачеві. Проте, представник Позивача пояснила, що подані пояснення від 26.04.2017р. вх.№15366/17 та від 16.05.2017р. вх.№17175/17 не є заявою про зміну предмета позову, а лише конкретизують позовні вимоги. Відтак, в суду відсутні правові підстави до вирішення питання щодо прийняття заяви про зміну предмета позову, а пояснення щодо обраного способу захисту від 26.04.2017р. вх.№15366/17 та від 16.05.2017р. вх.№17175/17 прийняті як пояснення сторони.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 06.04.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 25.04.2017р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалах суду по даній справі від 25.04.2017р., 16.05.2017р., 06.06.2017р. В судовому засіданні 29.05.2017р. оголошувалась перерва. Строк розгляду спору продовжено з причин та підстав, зазначених в ухвалі Господарського суду Львівської області по даній справі від 06.06.2017р.

За клопотанням представника Позивача в судових засіданнях з 06.06.2017р. здійснювалась технічна фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу «Оберіг».

Сторонам впродовж розгляду справи оголошено права та обов'язки, визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59 ГПК України. Крім того, в ухвалах суду по даній справі, які скеровані чи оголошені Сторонам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень та письмові повідомлення про відкладення розгляду справи та про оголошення перерв в судовому засіданні) зазначено, що права та обов'язки сторін визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала повністю з причин та підстав, зазначених у позовній заяві та поясненнях щодо обраного способу захисту від 26.04.2017р. вх.№15366/17 та від 16.05.2017р. вх.№17175/17, а також у письмових поясненнях від 13.06.2017р. вх.№20987/17, надала усні пояснення по суті спору.

Відповідач в судове засідання з'явився, проти позову заперечив повністю з причин та підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 06.06.2017р. вх.№19991/17; надав усні пояснення по суті спору.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про прийняття справи на новий розгляд до провадження (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобов'язувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судових засіданнях впродовж розгляду справи суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд зазначає, що, з врахуванням вимог ч.ч.1, 3 ст.69 ГПК України, в суду відсутні правові підстави для подальшого відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

01.03.2007р. між Позивачем (Орендодавець) та Відповідачем (Орендар) укладено типовий договір оренди індивідуального (нерухомого чи іншого) майна, що належить до комунальної власності (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене об'єкт оренди - частину будівлі міської лазні (надалі - Обєкт оренди) площею 45кв.м, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, на першому поверсі (будинку, приміщення, будівлі) Соснівської міської ради.

Згідно п.2.1 Договору, Обєкт оренди передається з метою розміщення об'єкту громадського харчування площею 31кв.м та розміщення взуттєвої майстерні площею 14кв.м.

Відповідно до 3.4 Договору, при передачі Обєкта оренди складається акт, який підписується Орендарем та Балансоутримувачем. Згідно доводів Сторін, приміщення передано Відповідачеві згідно умов Договору, Відповідач наведене не заперечив. Проте, в матеріалах справи відсутні, Сторонами не представлений акт приймання-передачі Обєкта оренди.

Згідно п.п.8.1-8.4 Договору, повернення Орендодавцю Обєкта оренди здійснюється після закінчення дії Договору оренди або після дострокового його розірвання чи припинення; Сторони повинні приступити до передачі Обєкта оренди протягом 5 днів з моменту закінчення терміну оренди; Обєкт оренди повинен бути переданий Орендарем та прийнятий Орендодавцем (чи за його дорученням - Балансоутримувачем) протягом 5 днів з моменту настання однієї із подій, вказаних у п.8.1 цього Договору; при передачі Обєкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується Сторонами.

Відповідно до п.4.1 Договору, термін оренди визначений з 01.03.2007р. до 28.02.2017р. включно.

Згідно п.4.3 Договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той же термін і на таких самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до п.4.8 Договору, чинність цього Договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкту оренди Орендарем; загибелі об'єкту оренди; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства Орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Договір підписано та скріплено відбитками печаток Сторін.

Сторонами укладено дві додаткові угоду без дати та номеру до Договору, якими визначено розмір орендної плати з 01.10.2008р.

Рішенням Соснівської міської ради від 28.01.2009р. №198 внесено зміни в Договір оренди в частині орендованої площі, а саме: 12,8кв.м для розміщення взуттєвої майстерні; 31кв.м для розміщення приміщення під громадське харчування.

Крім того, Сторонами укладено додаткову угоду без дати та номеру до Договору, якою внесено зміни до п.1.1 Договору щодо орендної площі, а саме - площу 45 кв.м змінено площею 43,8кв.м з 01.02.2009р.

Рішенням Виконавчого комітету Соснівської міської ради від 23.04.2008р. №25 будівлі колишньої лазні в м.Соснівка присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1.

Також, Сторонами укладено додаткову угоду без дати та номеру до Договору, якою визначено адресу АДРЕСА_1 згідно рішення №25 від 23.04.2008р.

Повідомленням від 21.11.2016р. №1190 Позивач повідомив Відповідача, що термін дії Договору закінчується 28.02.2017р. У повідомленні від 21.11.2016р. №1190 також зазначено: «На підставі вищевикладеного, виконавчий комітет Соснівської міської ради повідомляє Вас про те, що орендоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1, після закінчення терміну дії оренди, не буде використовуватися як об'єкт оренди, оскільки орендоване майно необхідне у використанні для потреб виконавчого комітету Соснівської міської ради…».

Як доказ скерування Відповідачеві повідомлення від 21.11.2016р. №1190 Позивачем представлено повідомлення про вручення поштового відправлення від 23.11.2016р. та витяг з журналу вихідної документації Позивача. З даного приводу Відповідач зазначив, що повідомлення від 21.11.2016р. №1190 він не отримував та отримати не міг, оскільки в цей час перебував за кордоном, проте, доказів зазначеного Відповідачем не представлено.

Крім того, повідомленням від 13.02.2017р. №128 Позивач повідомив Відповідача про скерування повідомлення від 21.11.2016р. №1190 та про необхідність передачі згідно акту здачі-приймання Обєкт оренди 05.03.2017р. У повідомленні від 13.02.2017р. №128 також зазначалось, що Позивач просить Відповідача прибути за адресою орендованого приміщення: АДРЕСА_1 03.03.2017р. о 13.00год. для передачі об'єкту оренди, де представниками Орендодавця - з однієї сторони та Орендарем - з іншої сторони буде складений та підписаний Акт здачі-приймання.

Як доказ скерування Відповідачеві повідомлення від 13.02.2017р. №128 Позивачем представлено повідомлення про вручення поштового відправлення від 16.02.2017р. та витяг з журналу вихідної документації Позивача.

Розпорядженням міського голови Соснівської міської ради від 27.02.2017р. №31 з метою передачі Обєкта оренди утворено комісію, якій міський голова розпорядився приступити до роботи 03.03.2017р. для прийому орендованого приміщення та скласти відповідний акт прийому-передачі.

Утвореною Розпорядженням від 27.02.2017р. №31 комісією складено та підписано 03.03.2017р. Акт про неявку Орендаря для передачі орендованого приміщення та складання Акту здачі-приймання до Договору оренди від 01.03.2007р.

Разом з тим суд зазначає, що 17.02.2017р. за вх. №91 Відповідачем подано Соснівському міському голові заяву про продовження оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1, за договором оренди від 01.03.2007р. по 28.02.2017р.; заяву скеровано на розгляд депутатської комісії. Факт отримання заяви Відповідача від 17.02.2017р. за вх.№91 також визнається Позивачем у письмовому поясненні від 13.06.2017р. вх.№20987/17.

Згідно протоколу від 01.03.2017р. №3 засідання депутатської комісії, постановлено, ОСОБА_1 запропонувати оренду приміщення площею 12,8кв.м, а приміщення площею 31,0кв.м також виставити на конкурс.

Листом від 02.03.2017р. №184 міський голова м.Соснівки повідомив Відповідача, що:

«… згідно Протоколу засідання комісії з питань планування бюджету та фінансів, економічних реформ, приватизації та регулювання комунальної власності від 01.03.2017р. № 3 нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею 31,0 кв.м., яке Ви орендували до 28.02.2017р., буде надаватись в оренду на конкурсній основі…

Без конкурсної основи комісією вирішено запропонувати Вам продовжити термін дії договору оренди на приміщення площею 12,8кв.м. для влаштування взуттєвої майстерні.».

Як доказ скерування Відповідачеві листа від 02.03.2017р. №184 Позивачем представлено витяг з журналу вихідної документації Позивача.

Листом від 29.03.2017р. №279 Позивач надав Відповідачеві пропозицію щодо продовження дії Договору оренди та повідомив Відповідача про факт та зміст листа від 02.03.2017р. №184. У листі від 29.03.2017р. №279 зазначалось наступне:

«Виконавчим комітетом Соснівської міської ради на Вашу адресу був надісланий лист №184 від 02.03.2017р. про те, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею 31,0м2, яке Ви орендували під громадське харчування, буде надаватись в оренду на конкурсній основі. Без конкурсної основи комісією вирішено запропонувати Вам продовжити термін дії Договору оренди на приміщення площею 12,8м2 для розміщення взуттєвої майстерні, але Вашої згоди на пропозицію ми так і не отримали.

На даний час Ви незаконно володієте приміщенням, яке перебуває у комунальній власності громади. Тому, для того, щоб узаконити користування цим приміщенням, пропонуємо Вам звернутись у виконавчий комітет Соснівської міської ради для продовження терміну дії Договору оренди на частину (12,8м2) нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1».

Як доказ скерування Відповідачеві листа від 29.03.2017р. №279 Позивачем надано копію витягу з журналу вихідної документації Позивача.

Як підставу позову Позивачем зазначено у позовній заяві, що в силу вимог п.2 ст.291 ГК України, п.2 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.4.8 укладеного Договору, чинність Договору припинилась внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Обєкт оренди, в порушення вимог Договору та ст.795 ЦК України, не було повернуто Відповідачем згідно акту приймання-передачі. Позивачем, як Орендодавцем, неодноразово скеровувались Відповідачеві листи: 21.11.2016р., 13.02.2017р., проте, Відповідач 03.03.2017р. о 13год. 00хв. не з'явився для передачі Обєкта оренди, про що було складено акт, який надіслано Відповідачеві 06.03.2017р. На час подання позову Відповідач незаконно володіє Обєктом оренди.

У поясненнях Позивач зазначив, що повідомленням від 21.11.2016р. №1190 Позивач повідомив Відповідача, що термін дії Договору закінчується 28.02.2017р. та орендоване майно необхідне для використання для потреб виконавчого комітету Соснівської міської ради, чим Позивач виконав вимоги п.3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст.763 ЦК України. Також, у поясненнях Позивач зазначив, що дата передачі орендованого майна самостійно визначалась утвореною Розпорядженням міського голови Соснівської міської ради від 27.02.2017р. №31 комісією, що узгоджується з п.8.3 Договору. Позивач також зазначив, що частина приміщення площею 31кв.м буде надаватись в оренду на конкурсній основі, оскільки тривалий час не використовується згідно цільового призначення, взагалі не використовувалась, тривалий час була зачинена. У поясненнях Позивач також зазначає про своє право на розірвання Договору в порядку ч.2 ст.773 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив повністю, зазначивши, що у 2006р. він з дружиною орендував приміщення у м.Соснівка по АДРЕСА_1. Дане приміщення було проблемним для міста через аварійний стан: без вікон, дверей, з пошкодженим дахом, засміченим зсередини. У приміщенні існувала дискотека, яка під час кризи припинила своє існування. Відповідач додатково пояснив, що на момент передачі йому Обєкта оренди у приміщенні були відсутні вікна, двері, інженерні комунікації, приміщення не опалювалось, знаходилось в незадовільному стані. Ним власноручно збудовано пічку для піци і діяльність в приміщенні продовжилась. В барі трапилась пожежа внаслідок підпалу; на підтвердження наведеного Відповідачем надано копію акту про пожежу від 18.04.2014р., в якому зазначено про пожежу приміщення за адресою: АДРЕСА_1, де власником визначено ОСОБА_4 Після цього діяльність тимчасово призупинена з метою здійснення ремонту. Рішення Позивача про припинення орендних відносин Відповідач вважає несправедливим. Приміщення використовувалось для громади міста, а не в інтересах Позивача. Відповідач також зазначив, що у 2005р. провів газифікацію Обєкта оренди, на підтвердження чого надав копію робочого проекту, де замовником виступає дружина Відповідача (згідно пояснень Сторін - орендар суміжного приміщення) (замовлення №553/2005) від 2005р. Крім того, Відповідачем надано суду копії світлин, на яких, згідно доводів Відповідача, відображено стан Обєкта оренди на час передання Відповідачеві Обєкта оренди та після проведення ним ремонту. Представник Позивача не заперечила та не підтвердила зображення на світлинах, заявивши, що не мала доступу до приміщень. Відтак, суд критично оцінює подані Відповідачем копії світлин, оскільки в матеріалах справи відсутні, Сторонами не наведені та не подані докази того, що зазначені світлини є відображенням частин саме Обєкта оренди; крім того, відсутні докази, на підставі яких можна було б встановити час та місце виготовлення даних світлин.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч.1-3, 5 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами; до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч.1 ст.2, ч.3 ст.18, ч.ч.1, 3 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності; орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі; орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності; строки внесення орендної плати визначаються договором.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», об'єктами оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Відповідно до ч.1 ст.284 ГК України, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Наведене відповідає ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

З врахуванням вимог ст.ст.759, 760 ЦК України, ст.ст.283, 284 ГК України, ст.ст.10-19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» можна зазначити, що істотними умовами договору оренди комунального майна є, серед іншого, об'єкт договору (склад та вартість майна), орендна плата, строк договору.

Згідно ч.1 ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

В силу вимог ст.283 ГК України та ст.4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», об'єктом оренди є індивідуально визначене майно.

Як вбачається з укладеного Договору (з врахуванням Додаткових угод без дати та номеру до Договору, якими визначено адресу АДРЕСА_1 згідно рішення №25 від 23.04.2008р. та внесено зміни до п.1.1 Договору щодо орендної площі, а саме - площу 45 кв.м змінено площею 43,8кв.м з 01.02.2009р.) Обєктом оренди визначено частину будівлі міської лазні площею 43,8кв.м, розміщену за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1 Договору).

Щодо п.2.1 Договору, то ним не визначено площу Обєкта оренди, а визначено мету оренди.

Пунктами 5.1, 5.2 Договору (з врахуванням Додаткових угод без дати та номеру до Договору) визначено розмір орендної плати не за кожен квадратний метр оренди, а за Обєкт оренди загалом.

З врахуванням вищенаведеного, в тому числі дослідивши такі істотні умови укладеного між Сторонами Договору як Обєкт оренди та розмір орендної плати, беручи до уваги, що орендна плата визначається не за частину Обєкта оренди, а за весь Обєкт оренди, суд зазначає, що Договір оренди не може припинити свою дію частково щодо частини Обєкта оренди без змін істотної умови Договору - орендної плати.

Відповідно до ч.1 ст.763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ч.7 ст.180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ч.2 ст.291 ГК України, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Проте, згідно ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» норми якого є спеціальними, враховуючи правовий статус майна - комунальне майно, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Правові норми аналогічного змісту також зазначені у ч.4 ст.284 ГК України.

За змістом ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено у пункті 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», що зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Як встановлено судом, відповідно до п.4.1 Договору, термін оренди визначений з 01.03.2007р. до 28.02.2017р. включно.

Згідно доводів Позивача, ним листами від 21.11.2016р. №1190 та від 13.02.2017р. №128 повідомлялось Відповідача про те, що Договір оренди припиняє свою дію та про необхідність передачі згідно акту здачі-приймання Обєкт оренди.

Проте, як зазначалось вище, 17.02.2017р. за вх.№91 Відповідачем подано Соснівському міському голові заяву про продовження оренди приміщення за адресою АДРЕСА_1, за договором оренди від 01.03.2007р. по 28.02.2017р.; заяву скеровано на розгляд депутатської комісії. Факт отримання заяви Відповідача від 17.02.2017р. за вх.№91 також визнається Позивачем у письмовому поясненні від 13.06.2017р. вх.№20987/17.

Листом від 02.03.2017р. №184 (в межах строків, встановлених ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»), після скерування Позивачем Відповідачу зазначених вище листів від 21.11.2016р. №1190 та від 13.02.2017р. №128 Позивачем, з врахуванням протоколу №3 від 01.03.2017р. засідання депутатської комісії, надано відповідь на звернення Відповідача та повідомлено Відповідача про пропозицію продовження дії Договору оренди частини Обєкта оренди площею 12,8кв.м.

Відтак, останнє з повідомлень Позивача (від 02.03.2017р. №184) в межах визначених ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строків не стосувалось припинення Договору загалом, а в ньому йшлося саме про продовження терміну дії Договору.

Поряд з цим суд зазначає, що повідомлення Позивача від 02.03.2017р. №184 не є у встановленому законом порядку (ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна») заявою про зміни умов Договору, оскільки у повідомленні від 02.03.2017р. №184 Позивач не пропонував внести зміни до умов Договору, а пропонував продовжити термін дії Договору щодо частини (12,8кв.м з 43,8кв.м) Обєкта оренди. При цьому суд зазначає, що заява про зміну умов Договору в порядку, встановленому ст.188 ГК України, Позивачем Відповідачу також не подавалась.

З врахуванням вищенаведеного, в тому числі зазначених вище висновків суду, що Договір оренди не може припинити свою дію частково щодо частини Обєкта оренди без змін істотної умови Договору - орендної плати; беручи до уваги те, що повідомлення Позивача від 02.03.2017р. №184 не стосувалось припинення Договору загалом, а стосувалось продовження терміну дії Договору на приміщення площею 12,8кв.м., і зазначене повідомлення не є заявою про зміни умов Договору, суд зазначає, що Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а відтак, відсутні правові підстави до задоволення позову.

Поряд з цим, щодо доводів Позивача про скерування Відповідачеві повідомлень (заяв) в порядку ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору суд зазначає наступне.

Так, як зазначено вище, з укладеного Договору з врахування Додаткових угод до Договору, адресою місцезнаходження Обєкта оренди з 23.04.2008р. є АДРЕСА_1.

Згідно ст.283 ГК України та ст.4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», об'єктом оренди є індивідуально визначене майно.

Проте, у повідомленнях від 21.11.2016р. №1190 та від 13.02.2017р. №128 Позивачем зазначалось про необхідність звільнення орендованого майна за адресою АДРЕСА_1.

Крім того, у повідомленні від 13.02.2017р. №128 Позивач пропонував Відповідачеві з'явитись для передачі приміщень також за адресою АДРЕСА_1.

Крім того, суд зазначає про наявність інших самостійних правових підстав до відмови в позові з огляду на наступне.

Так, згідно доводів Позивача, ним листами від 21.11.2016р. №1190 та від 13.02.2017р. №128 повідомлялось Відповідача про те, що Договір оренди припиняє свою дію та про необхідність передачі згідно акту здачі-приймання Обєкт оренди; у наведених повідомленнях зазначалось, що орендоване приміщення не буде використовуватись як об'єкт оренди, оскільки орендоване майно необхідне у використанні для потреб виконавчого комітету Соснівської міської ради.

Повідомлення в листі від 21.11.2016р. №1190 Позивач обґрунтовує як виконання ним вимог ч.3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника; у разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Проте, в подальшому, за наслідками звернення Відповідача від 17.02.2017р. вх.№91, листом від 02.03.2017р. №184 Позивач повідомив Відповідача про те, що частина Обєкту оренди (31кв.м) буде надаватись в оренду на конкурсній основі. Наведене Позивач підтвердив і в письмових поясненнях від 13.06.2017р. вх.№20987/17.

Відтак, Позивачем не обґрунтована необхідність використання Обєкту оренди для власних потреб. А та обставина, що Обєкт оренди (чи його частина) буде знову передаватися в оренду, свідчитиме про порушення Позивачем вимог, встановлених ч.3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч.1 ст.285 ГК України, орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Наведене узгоджується з практикою Європейського Суду з Прав Людини. Зокрема, у справі «Стрейтч проти Сполученого Королівства», суд дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому муніципалітетом Дорчестера за орендним договором (пункт 35).

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 20.04.2016р. у справі №3-266гс16, від 17.05.2017р. у справі №914/433/16 та Вищий господарський суд України у постанові від 17.05.2016р. у справі №916/4642/15.

З врахуванням вищенаведеного суд зазначає, що обставини, з якими Позивач пов'язує припинення Договору в частині оренди 31кв.м Обєкта оренди, є порушенням вимог, встановлених ч.3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а відтак, відсутні правові підстави до задоволення позову.

Щодо доводів Позивача про невикористання Відповідачем Обєкта оренди за цільовим призначенням суд зазначає, що дані доводи не зазначались у позовній заяві як підстава позову.

Поряд з цим суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.285 ГК України, орендар може бути зобов'язаний використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду.

У п.2.1 Договору зазначено, що Обєкт оренди передається з метою розміщення об'єкту громадського харчування площею 31кв.м. та розміщення взуттєвої майстерні площею 14кв.м.

Проте, з врахуванням наявного в матеріалах справи акту про пожежу від 18.04.2014р., в якому зазначено про пожежу приміщення за адресою: АДРЕСА_1, з врахуванням пояснень Сторін, суд приходить до висновку, що Відповідач після пожежі не міг використовувати Обєкт оренди з незалежних від нього причин.

Крім того, в матеріалах справи відсутні, Відповідачем не наведені доводи та не подані докази невикористання Відповідачем Обєкта оренди впродовж дії Договору не за цільовим призначенням.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

13.06.2017р. у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний, з врахуванням вихідних, 19.06.2017р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід залишити за Позивачем.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 33, 38, 43, 49, 82-87 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т. Б.