ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.07.2017 Справа № 904/6163/17

За позовом Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАПЕРОВА ФАБРИКА", м. Дніпро

про стягнення 1 795 488,63 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 2103/2017/5 від 21.03.2017)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАПЕРОВА ФАБРИКА" про стягнення заборгованості у розмірі 1 795 488,63 грн. за договором №301 від 30.01.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням ТОВ "Дніпровська паперова фабрика" з іноземними інвестиціями" зобов'язань за договором № 37 від 20.08.2014, укладеного між ДП "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" (продавець) та ТОВ "Дніпровська паперова фабрика" з іноземними інвестиціями" (покупець), в частині повної та своєчасної оплати придбаної продукції. При цьому, відповідно до договору про переведення боргу № 301 від 30.01.2015, укладеного між ТОВ "Дніпровська паперова фабрика" з іноземними інвестиціями" (первісний боржник), ТОВ "Паперова Фабрика" (новий боржник) та ДП "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" (кредитор), первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов'язання) у розмірі 1 795 488 грн. 63 коп., що виник на підставі договору № 37 від 20.08.2014, укладеного між первісним боржником та кредитором, а новий боржник погоджується виконати всі зобов'язання, передбачені договором в тому числі грошове зобов'язання.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 13.06.2017.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України. розгляд справи було відкладено з 13.06.2017 на 03.07.2017.

03.07.2017 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на позов не надав. Про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2014 між Державним підприємством "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська паперова фабрика" з іноземними інвестиціями" (покупець) було укладено договір № 37 (а.с.14-15).

Відповідно до п. 1.1. договору № 37, продавець продає, а покупець приймає та оплачує продукцію, в кількості та за цінами згідно специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору, в подальшому іменовану обладнання.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. договору № 37, ціна за обладнання вказана у специфікаціях № 1 на умовах самовивозу. Загальна сума договору складає 1 293 534 грн. 49 коп. з урахуванням ПДВ.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2., та 4.3. договору №37, оплата вартості обладнання буде здійснюватися шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на протязі 90 календарних днів з моменту відвантаження обладнання. Датою платежу є дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Платежі по договору здійснюються в гривнях.

У пункті 12.1. договору №37, сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2015.

В подальшому, між продавцем та покупцем було укладено додаткову угоду № 1 від 30.10.2014 до договору №37, якою сторони дійшли згоди викласти деякі пункти договору у новій редакції, а саме:

- "пункт 1.1. Продавець продає, а покупець приймає та оплачує продукцію, в кількості та за цінами відповідно до специфікацій № 1 та № 2, які є невід'ємною частиною договору, в подальшому іменовану обладнання.";

- "пункт 2.1. Ціна за обладнання вказана у специфікаціях № 1 та № 2 на умовах самовивезення (ДП "НВК "Електровозобудування").";

- "пункт 2.2. Загальна сума договору складає 1 795 488 грн. 67 коп., з урахуванням ПДВ.";

У відповідності до пункту 2. вказаної додаткової угоди сума додаткової угоди № 1 від 30.10.2014 з урахуванням специфікації № 2 складає 501 954 грн. 18 коп. з урахуванням ПДВ.

Також матеріалах справи містяться специфікація № 1 та № 2 (а.с.15, 16 на звороті).

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Як зазначає позивач у позовній заяві, за договором №37 у покупця утворилась перед позивачем заборгованість в сумі 1 795 488 грн. 63 коп.

В подальшому, 30.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська паперова фабрика" з іноземними інвестиціями" (первісний боржник, покупець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Паперова Фабрика" (новий боржник - відповідач) та Державним підприємством "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" (кредитор, продавець - позивач) було укладено договір про переведення боргу № 301 (а.с.13).

Договором №301 регулюються відносини, згідно з якими первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов'язання) у розмірі 1 795 488 грн. 63 коп., що виник на підставі договору від 20.08.2014 № 37, укладеного між первісним боржником та кредитором, а новий боржник погоджується виконати всі зобов'язання, передбачені зазначеним договором в тому числі грошове зобов'язання (пункт 1.1. договору №301).

У розділі 1 договору №301 сторони визначили загальні положення договору, а саме:

- кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному договорі і, підписуючи зі своєю сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених договором (пункт 1.2. договору №301);

- з дати підписання договору припиняються зобов'язання первісного боржника перед кредитором за договором від 20.08.2014 № 37 (пункт 1.3. договору №301);

- всі зобов'язання, прийняті первісним боржником за договором від 20.08.2014 № 37, в повному обсязі переходять до нового боржника, а також в повному обсязі новий боржник самостійно несе відповідальність перед кредитором, передбачену договором від 20.08.2014 № 37 (пункт 1.4. договору №301).

При цьому, у пункті 3.2. договору №301 сторони визначили, що первісний боржник зобов'язується передати новому боржнику протягом трьох днів з дати підписання договору документи (їх засвідчені копії), що підтверджують дійсність вимог кредитора за основним договором:

- договір від 20.08.2014 № 37 (основний договір);

- специфікація № 1 до договору від 20.08.2014 № 37;

- додаткова угода № 1 від 30.10.2014;

- специфікація № 2 до додаткової угоди № 1 від 30.10.2014.

У пункті 5.1. договору №301 сторони визначили, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків по договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, новий боржник зобов'язується виконати обов'язок первісного боржника протягом 14 банківських днів з дня отримання відповідної вимоги від кредитора.

02.02.2015 позивач звернувся до відповідача із листом № 7/58, яке просив вважати вимогою про оплату поставленого товару за договором № 37 від 20.08.2014 на суму 1 795488 грн. 63 коп. (а.с.17).

Вказаний лист був отриманий представником відповідача 19.03.2015 нарочно, про що мається відповідна відмітка на листі у нижньому правому куті (а.с.17). Але залишений відповідачем без відповіді та без задоволення.

У лютому 2016 року Державне підприємство "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова Фабрика" (відповідача) заборгованість за договором про переведення боргу № 301 від 30.01.2015 у загальному розмірі 569 096 грн. 11 коп., з яких: 523 790 грн. 77 коп. - пеня; 45 305 грн. 34 коп. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 у справі 904/827/16, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова Фабрика" на користь Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" 32 857 грн. 44 коп. - пені, 45 157 грн. 77 коп. - 3% річних, 1 170 грн. 23 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 у справі №904/827/16 було встановлено, що: "Договір про переведення боргу № 301 від 30.01.2015 укладений з дотриманням вимог діючого законодавства, не визнаний недійсним у встановленому порядку, а первісний боржник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська паперова фабрика" з іноземними інвестиціями") у зобов'язанні був замінений новим боржником - відповідачем по справі ( Товариством з обмеженою відповідальністю "Паперова Фабрика") за згодою кредитора (Державним підприємством "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування"), а також, враховуючи, що цими ж сторонами у тристоронньому договорі про переведення боргу підтверджено наявність заборгованості за договором № 37 від 20.08.2014, вказане сторонами під час розгляду справи не спростовано, суд вважає, що відповідач допустив прострочення, оскільки у встановлений договором про переведення боргу № 301 від 30.01.2015 строк зобов'язання щодо оплати в сумі 1 795 488 грн. 63 коп. на користь позивача не виконав.".

Вказаним судовим рішенням було стягнуто з відповідача 32 857 грн. 44 коп. - пені, 45157 грн. 77 коп. - 3% річних. Вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі і 1 795 488 грн. 63 коп. позивачем при розгляді справи №904/827/16 не заявлялись.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 у справі №904/827/16, є остаточним, не оскаржене сторонами.

Частиною 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Європейський Суд з прав людини у п. 31 свого рішення "Лізанець проти України" вказує, що право на справедливий суд, як це гарантує п. 1 статті 6 Конвенції (995 004), має тлумачитись у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує, окрім іншого, принцип верховенства права частиною спільної спадщини договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania, №28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999 - VII).

Отже, обставини щодо укладення між сторонами вказаного договору, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Заборгованість у розмірі 1 795 488 грн. 63 коп. відповідачем не сплачена, що і є причиною виникнення цього спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно умов п. 3.1. договору про переведення боргу №301 від 30.01.2015, строк оплати є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи, доказів сплати відповідачем заборгованості у сумі 1795 488 грн. 63 коп., яка утворилася внаслідок прострочення оплати товару за договором № 37 від 20.08.2014, сторонами до матеріалів справи не надано.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 1795 488,63 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова Фабрика" (49098, м. Дніпро, вул. Каспійська, буд. 2, код 39265179) на користь Державного підприємства "Дніпровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, буд. 13, код 32495626) заборгованість у розмірі 1795 488 грн. 63 коп. та судовий збір у розмірі 26 932,33 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.07.2017

Суддя ОСОБА_2