УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

13.07.2017 Справа № 914/1305/17

Суддя Лиськов М.О., розглянувши позовну заяву Львівського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації "Товариство Українських Офіцерів" м.Львів в інтересах членів товариства та членів їх сімей позивачів по справі: позивач-1: ОСОБА_1, м.Львів, позивач-2: ОСОБА_2, м.Львів, позивач-3: ОСОБА_3, м.Львів, позивач-4: ОСОБА_4, м.Львів до ПАТ "Вектор Банк" ПАТ" Укргазбанк" Уповноваженої особи на керівництво ПАТ "Вектор Банк"- Посадова особа Савельєва Анна Миколаївна Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів послуг банку,

ВСТАНОВИВ:

Львівський обласний осередок Всеукраїнської громадської організації „Товариство Українських Офіцерів, м. Львів в інтересах членів товариства та членів їх сімей позивачів по справі: ОСОБА_1, м. Львів, ОСОБА_2, м. Львів, ОСОБА_3, м. Львів, ОСОБА_4, м. Львів звернувся до господарського суду Львівської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Вектор Банк, м. Київ, Публічного акціонерного товариства УкрГазБанк, м. Львів, Уповноваженої особи на керівництво ПАТ „Вектор Банк - Посадової особи Савєльєвої Анни Миколаївни, м. Київ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ про захист прав споживача фінансових послуг банку.

30.06.2017 ухвалою господарського суду Львівської області позов передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

11.07.2017 протоколом автоматизованого розподілу судової справи позов № 914/1305/17 передано на розгляд судді Лиськова М.О.

Дослідивши матеріали переданої на розгляд суду позовної заяви на предмет наявності правових підстав для прийняття її до провадження, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

В силу приписів статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно з ч. 3 зі ст. 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб'єктним складом.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 21 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" роз'яснено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Водночас, в постанові Верховного суду України від 09.11.2016 року по справі № 6-2309цс16 зазначено про те, що оскільки, позивач (фізична особа) звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин (п. 14 постанови Пленуму вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Судом не береться до уваги посилання позивача на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львів від 17.05.2017, оскільки таке посилання не є коректним з огляду на те, що Постанова Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі №21-286А16 стосується іншого суб'єктного складу учасників судового процесу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Проте з матеріалів справи вбачається, що Львівський обласний осередок Всеукраїнської громадської організації „Товариство Українських Офіцерів, м. Львів звертається до суду з позовною заявою в інтересах членів товариства та членів їх сімей: ОСОБА_1, м. Львів, ОСОБА_2, м. Львів, ОСОБА_3, м. Львів, ОСОБА_4, м. Львів, що суперечить нормам господарського законодавства.

Позивачем у якості предмета позову визначено захист прав споживачів фінансових послуг, проте такі позови не підлягають розгляду у господарських судах. Вказана позиція підтверджується у судовій практиці з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) Верховного суду України від 01.02.2013, оскільки відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII). Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Ураховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Зазначений висновок випливає також із положень ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, враховуючи, що позов подано Львівським обласним осередком Всеукраїнської громадської організації „Товариство Українських Офіцерів, м. Львів в інтересах членів товариства та членів їх сімей позивачів по справі: ОСОБА_1, м. Львів, ОСОБА_2, м. Львів, ОСОБА_3, м. Львів, ОСОБА_4, м. Львів звернувся до господарського суду Львівської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Вектор Банк, м. Київ, Публічного акціонерного товариства УкрГазБанк, м. Львів, Уповноваженої особи на керівництво ПАТ „Вектор Банк - Посадової особи Савєльєвої Анни Миколаївни, м. Київ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ про захист прав споживача фінансових послуг банку, суд відмовляє в прийнятті позовної заяви оскільки позовна заява з визначеним суб'єктним складом та предметом позову не підлягає розгляду у господарському суді.

Керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у прийнятті позовної заяви Львівського обласного осередка Всеукраїнської громадської організації „Товариство Українських Офіцерів, м. Львів в інтересах членів товариства та членів їх сімей позивачів по справі: ОСОБА_1, м. Львів, ОСОБА_2, м. Львів, ОСОБА_3, м. Львів, ОСОБА_4, м. Львів до Публічного акціонерного товариства Вектор Банк, м. Київ, Публічного акціонерного товариства УкрГазБанк, м. Львів, Уповноваженої особи на керівництво ПАТ „Вектор Банк - Посадової особи Савєльєвої Анни Миколаївни, м. Київ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ про захист прав споживача фінансових послуг банку.

2. Позовну заяву з доданими до неї документами повернути позивачу.

Суддя М.О. Лиськов