КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа№ 910/7586/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - Скрипник П.Г.,

від відповідача 1 - Моісеєв П.А.,

від відповідача 2 - не з'явились,

від відповідача 3 - Руденко А.О.,

слухач - ОСОБА_5,

розглянувши апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016

у справі №910/7586/16 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер»

до 1) публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк»,

2) товарної біржі «Перспектива-Коммодіті»,

3) товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп»

про визнання недійсним відкритого (публічного) аукціону з продажу майна -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 ТОВ «Гросер» (далі - позивач) подало до Господарського суду міста Києва позов до ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» (далі - відповідач 1), товарної біржі «Перспектива-Коммодіті» (далі - відповідач 2), ТОВ «Джи Ес Груп» (далі - відповідач 3) про визнання недійсним відкритий (публічний) аукціон з продажу майна, яке перебувало у заставі публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк», оформлений протоколом №3181 від 27.08.2015 про проведення аукціону у вигляді електронних торгів з продажу майна, яке перебуває у заставі публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» на товарній біржі «Перспектива-Коммодіті».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у задоволенні позову відмовлено повністю. При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків у даній справі є саме договори купівлі-продажу від 03.09.2015, а не аукціон, а тому встановлення його правомірності не впливає на обсяг прав чи охоронюваних законом інтересів позивача. Відтак, на думку місцевого господарського суду, наведене свідчить про відсутність тих підстав, з якими закон (ст. 1 ГПК України) зумовлює звернення до господарських судів, що, в свою чергу, є підставою для відмови у позові.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ «Гросер» подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі №910/7586/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що висновки суду першої інстанції про відсутність правового зв'язку між спірним аукціоном та договорами купівлі-продажу є необґрунтованими, оскільки проведення спірного аукціону є прямою реалізацією положень іпотечного договору в рамках процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його продажу третій особі. Крім того скаржник зазначає, що п. 2.2.7. договору №30/07-2105/22А від 30.07.2015 встановлено обов'язок відповідача 1, як замовника, укласти після отримання протоколу про результати аукціону з переможцем аукціону договір купівлі-продажу. Апелянт звертає увагу на прямий зв'язок між спірним аукціоном та договорами купівлі-продажу, а також на те, що в постанові Вищого господарського суду України від 13.07.2016 у справі №910/26420/15 встановлено факт укладення договорів купівлі-продажу саме за результатами проведення спірного аукціону.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 у справі №910/7586/16 апеляційну скаргу ТОВ «Гросер» колегією суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Яковлєв М.Л., Чорна Л.В. прийнято до провадження, розгляд справи призначений на 28.02.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 розгляд справи №910/7586/16 відкладено на 07.03.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 у справі №910/7586/16 апеляційну скаргу ТОВ «Гросер» прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В., розгляд справи призначений на 28.03.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 у справі №9107586/16 апеляційну скаргу ТОВ «Гросер» прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 у справі №9107586/16 задоволено заяву головуючого судді Іоннікової І.А. про самовідвід. Справу №9107586/16 направлено на повторний автоматизований розподіл.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 №09-52/270/17, у зв'язку з задоволенням заяви головуючого судді Іоннікової І.А. про самовідвід, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7586/16.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2017, відповідно до абзацу 1 пп. 2.3.50 п. 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду апеляційної скарги ТОВ «Гросер» у справі №910/7586/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 у справі №910/7586/15 апеляційну скаргу ТОВ «Гросер» рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі №910/7586/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів головуючий суддя Агрикова О.В., судді Жук Г.А., Мальченко А.О., розгляд справи призначений на 25.04.2017.

У зв'язку з відпусткою суддів Мальченко А.О. та Жук Г.А., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), розпорядженням №09-53/1622/17 від 21.04.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7586/16.

Відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, автоматизованою системою здійснено заміну суддів Мальченко А.О. та Жук Г.А. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано відповідний протокол.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2017, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду апеляційної скарги ТОВ «Гросер» у справі №910/7586/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 апеляційну скаргу ТОВ «Гросер» рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі №910/7586/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Дідиченко М.А. та призначено її розгляд на 18.05.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 розгляд справи №910/7586/15 відкладено на 21.06.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 розгляд справи №910/7586/15 відкладено на 03.07.2017.

В судовому засіданні 03.07.2017 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Представники відповідачів 1, 3 в судовому засіданні 03.07.2017 заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги, просили оскаржене рішення залишити без змін. В судове засідання 03.07.2017 представники відповідача 2 не з'явились, відповідач 2 про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги обізнаність відповідача 2 про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів, враховуючи положення ст. 102 ГПК України, дійшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача 2.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2013 між ТОВ «Гросер» (іпотекодавець) та ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за реєстровим №13045 (далі, іпотечний договір; т. 1, а.с. 32-41) відповідно до умов, якого позивач є майновим поручителем:

- ТОВ «НВК Групп» по кредитному договору №LV/U/04-0253 від 25.12.2013, укладеному між ТОВ «НВК Групп» та АТ «Укрбудінвестбанк»;

- ТОВ «Добродія Фудз» по кредитному договору №LV/U/04-0254 від 25.12.2013, укладеному між ТОВ «Добродія Фудз» та АТ «Укрбудінвестбанк»;

- ТОВ «Авточист плюс» по кредитному договору №LV/U/04-0255 від 25.12.2013, укладеному між ТОВ «Авточист плюс» та АТ «Укрбудінвестбанк».

Відповідно до п. 1.2. іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних в п. 1.1 цього договору, іпотекодавець на умовах, передбачених цим договором, передав в іпотеку:

- нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями літ. Б, загальною площею 1665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11;

- ДОК ДБХ літ. В, загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11 (колишня вулиця Броварська, 7);

- земельну ділянку, на якій знаходяться нежитлові приміщення, вказані у 1.2.2 іпотечного договору, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11.

Відповідно до п.п. 1.2.1. та 1.2.2. іпотечного договору власником вказаного майна ТОВ «Гросер» стало на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 18.12.2011 за номерами в реєстрі: 3750, 3753, 3756.

03.06.2014 між позивачем та відповідачем 1 укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору, посвідченого Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.12.2013 за реєстровим номером 13045, відповідно до якого внесено зміни до вказаного іпотечного договору, а саме виключено з договору ТОВ «Добродія Фудз».

24.12.2014 між позивачем та відповідачем 1 укладено договір про внесення змін №2 до іпотечного договору, посвідченого Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.12.2013 за реєстровим номером 13045, відповідно до якого внесено зміни до вказаного іпотечного договору, а саме вказано строк погашення заборгованості до 24.12.2015 за кредитними договорами №LV/U/04-0253 від 25.12.2013 та №LV/U/04-0255 від 25.12.2013.

Крім того, відповідно до іпотечного договору від 31.07.2014, укладеного між ТОВ «Гросер» (іпотекодавець) та ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк (іпотекодержатель), посвідченого Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 4047, позивач виступав майновим поручителем ТОВ «Продзернопром» за кредитним договором №LV/U/04-0281 від 22.07.2014, укладеного між ТОВ «Продзернопром» та АТ «Укрбудінвестбанк».

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушенням кредитних зобов'язань та на підставі іпотечного договору від 25.12.2013 ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» було розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу від свого імені.

Так, з рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 у справі №910/26420/15, залишеного без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016 у справі №910/26420/15, вбачається наступне.

ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» звернулось до ТОВ «Продзернопром» та ТОВ «Авточист плюс» з вимогами від 02.04.2015 №363 та №365 про погашення боргу, в яких зазначено, що у зв'язку з несвоєчасним погашенням відсотків та кредиту наявний прострочений борг, а тому, відповідно до п. 2.16 кредитних договорів, банк має право достроково вимагати погашення наданого позичальнику кредиту. Також вимагав впродовж 10 днів з моменту направлення вимог сплатити банку борг.

Вказані вимоги отримані ТОВ «Продзернопром» 06.04.2015 та ТОВ «Авточист плюс» - 07.04.2015, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №016 та №014 відповідно.

Також банк звернувся до ТОВ «Гросер» з вимогою №540 від 28.04.2015 про погашення боргу, в якій, керуючись ст.ст. 35, 38 Закону України «Про іпотеку», вимагав впродовж 30 днів з моменту отримання цієї вимоги сплатити АТ «Укрбудінвестбанк» 1115970,46 грн. в рахунок погашення боргу за кредитним договором №LV/U/04-0253 та 879755,25 грн. в рахунок погашення боргу за кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013. Повідомлено, що у випадку, якщо борг за кредитним договором не буде погашено протягом 30 днів, АТ «Укрбудінвестбанк» задовольнить свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його продажу третім особам за ціною, визначеною експертним шляхом.

Вказана вимога отримана ТОВ «Гросер» 13.05.2015, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №032.

У відповідь листами №22/05/15 та №22/1/15 від 22.05.2015 ТОВ «НВК Групп» та ТОВ «Авточист плюс» повідомили, що у зв'язку зі складним фінансовим становищем не мають можливості виконати свої зобов'язання за кредитними договорами та зазначили, що не заперечують проти проведення відповідної процедури відповідно до вимог чинного законодавства та умов іпотечного договору.

ТОВ «Гросер» листом №22-05/15 від 22.05.2015 надав банку відповідь на вимогу про погашення боргу, в якій зазначив, що не має можливості виконати свої зобов'язання за укладеними іпотечними договорами та повідомило, що у разі невиконання своїх зобов'язань за іпотечним договором не заперечує проти проведення відповідної процедури згідно до вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору.

Відповідно до п. 6.1 іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або часткового невиконання іпотекодавцем умов договору та/або умов кредитного договору.

Згідно з п. 6.2 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація відбуваються на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або в позасудовому порядку.

Пунктом 6.3.2 іпотечного договору передбачено, що якщо іпотекодержатель приймає рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, то задовольнити свої вимоги він може на свій розсуд одним із наступних способів, зокрема: іпотекодержатель набуває права від свого імені продавати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціною продажу предмета іпотеки є його вартість, визначена експертним шляхом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відповідного рішення іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

10.07.2015 між ТОВ «Кволітас» (виконавець) та товарною біржею «Перспектива-Комодіті» (замовник) було укладено договір №19КП/15 на проведення оцінки майна (далі договір оцінки; т. 1, а.с. 42-43). Відповідно до умов вказаного договору замовник доручає виконавцю проведення робіт з оцінки майна:

- нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями літ. Б, загальною площею 1665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11;

- ДОК ДБХ літ. В, загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11 (колишня вулиця Броварська, 7);

- земельну ділянку, на якій знаходяться нежитлові приміщення, вказані у 1.2.2 іпотечного договору, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11.

Відповідно до п. 4.1 договору оцінки замовник повинен протягом 3 (трьох) днів з дати отримання звіту про оцінку підписати акт прийому-передачі виконаних робіт та передати один його примірник виконавцю.

Пунктом 4.2. договору оцінки встановлено, що роботи вважаються прийнятими після підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, або у випадку не підписання замовником акту прийому-передачі виконаних робіт з моменту передачі виконавцем замовнику звіту про оцінку майна.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі робіт згідно договору №19КП/15 на проведення оцінки майна, відповідно до якого замовник прийняв від виконавця вказані роботи 24.09.2015 (т. 1, а.с. 58).

В подальшому, 24.09.2015 відповідач 2 здійснив оплату ТОВ «Кволітас», відповідно до умов договору оцінки №19КП/15 від 10.07.2015 про, що свідчить виписка по рахунку (т. 1, а.с. 59).

На підставі договору оцінки, ТОВ «Кволітас» складено звіти про незалежну оцінку, згідно яких ринкова вартість нежитлового приміщення виробничо-складська будівля з вбудованими офісними приміщеннями, загальною площею 1665,8 кв.м.; нежитлового приміщення ДОК ДБХ, загальною площею 220,8 кв.м.; земельної ділянки (кадастровий номер :06:006:0016), загальною площею 0,8013 га, що знаходяться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11, станом на 15.07.2015 склала 2995920,00 грн., 397080,00 грн. та 1408640,00 грн. відповідно, що загалом складає 4801640,00 грн. (т. 1, а.с. 219-224).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у вищезазначеному договорі про проведення оцінки майна, яке є предметом іпотеки і було в подальшому предметом купівлі-продажу, замовником оцінки виступає товарна біржа «Перспектива-Комодіті», яка станом на момент укладення договору від 10.07.2015 до цього майна не мала ніякого відношення, оскільки договір між товарною біржею «Перспектива-Комодіті» та АТ «Укрбудінвестбанк» був укладений лише 30.07.2015.

30.07.2015 між товарною біржею «Перспектива-Комодіті» та АТ «Укрбудінвестбанк» було укладено договір №30/07-2015/22А про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває у заставі банку (т. 1, а.с. 44-47), відповідно до якого біржа зобов'язалася надати послуги з організації і проведення аукціонів.

Відповідно до п. 2.2.7. договору №30/07-2015/22А замовник, після отримання протоколу про результати аукціону, зобов'язаний укласти з переможцем аукціону договір купівлі-продажу майна.

В розділі І зазначеного договору вказано, що умови і особливості проведення аукціонів визначаються у регламенті, що є невід'ємною частиною цього договору. (далі - регламент; т. 1, а.с. 51-55).

Пунктом 5.1. регламенту визначено, що стартова ціна майна визначається за результатами незалежної експертної оцінки. Замовник або біржа за дорученням замовника укладає договір щодо оцінки майна з незалежним експертом або експертною організацією, що має ліцензію на здійснення відповідної діяльності. У разі виконання такого доручення біржею, то перед укладення такого договору біржа погоджує вибір експерта (експертної організації) з замовником. У випадку недосягнення згоди спір вирішується веденням переговорів.

Одночасно, у п. 2.4. договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015 передбачено, що саме на банк (замовника) покладається обов'язок забезпечити визначення шляхом незалежної оцінки початкової вартості майна, а саме: за дорученням замовника біржа може організувати проведення експертної оцінки майна. У такому випадку витрати, пов'язані з проведенням експертної оцінки майна, підлягають відшкодуванню замовником на рахунок біржі до початку проведення аукціону. Вказані витрати не включаються до складу винагороди біржі (п. 2.4. вказаного договору).

Однак, матеріали справи не містять доказів укладення АТ «Укрбудінвестбанк» договору на проведення експертної оцінки майна. Також відсутнє і доручення АТ «Укрбудінвестбанк» товарній біржі «Перспектива-Комодіті» на укладення договору щодо оцінки майна та проведення АТ «Укрбудінвестбанк» вибору експерта (експертної організації). При цьому, відповідачами 1, 2 не надано доказів відшкодування вартості проведення експертної оцінки.

Зі змісту договору оцінки №19КП/15 від 10.07.2015 не вбачається, що він укладався за дорученням АТ «Укрбудінвестбанк» для проведення відкритого (публічного) аукціону.

11.08.2015 між АТ «Укрбудінвестбанк» та товарною біржею «Перспектива-Комодіті» було укладено додаткову угоду №1 до договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015 (далі - додаткова угода, т. 1, а.с. 48-50).

Згідно вказаної додаткової угоди її предметом є надання біржею послуг з організації та проведення аукціону з продажу майна (предмета застави) за початковою ціною 4801640,00 грн. (п. 1.1. додаткової угоди).

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що у п. 1.1. вказаної додаткової угоди не зазначено, яким чином визначена саме така вартість майна (відсутнє посилання на звіт про оцінку майна).

Системний аналіз умов договорів №30/07-2015/22А від 30.07.2015, №19КП/15 від 10.07.2015 та регламенту дає змогу дійти висновку про те, що незалежна експертна оцінка майна, яке є предметом продажу, на виконання п. 2.4. договору 30/07-2015/22А від 30.07.2015 та п. 5.1. регламенту не проводилась.

Наявний в матеріалах справи звіт про незалежну оцінку, складених ОСОБА_8, як оцінювачем ТОВ «Кволітас» (т. 1, а.с. 223-224), в якому зазначена дата проведення оцінки 15.07.2015, не може бути прийнятий як належний доказ виконання відповідачами 1, 2 умов договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015 та регламенту щодо проведення експертної оцінки майна.

Матеріали справи свідчать, що 27.08.2015 було проведено аукціон з продажу предмету іпотеки, про що складено протокол №3181 про проведення аукціону у вигляді електронних торгів з продажу майна, яке перебуває у заставі банку (далі - протокол; т. 1, а.с. 56-57).

Пунктом 1.9. протоколу встановлена початкова ціна (вартість лоту - 4801640,00 грн.), але знову без посилання на звіт про оцінку майна, на підставі якого встановлюється така ціна, що є порушенням п. 5.1. регламенту.

Відповідно до п. 2.6. протоколу переможцем аукціону є учасник №3523 - ТОВ «Джи Ес Груп».

Згідно з п. 5 протоколу сума, що підлягає сплаті переможцем аукціону замовнику аукціону за придбане майно 4849656,40 грн. з ПДВ.

03.09.2015 між ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» та ТОВ «Джи Ес Груп» укладено:

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 4535, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями (літ. Б), загальною площею 1665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11, продаж майна вчинюється за 3025856,03 грн.; (т. 1, а.с. 157-160).

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 4538, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає ДОК ДБХ (літ. В), загальною площею 220,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11, продаж майна вчинюється за 401073,97 грн.; (т. 1, а.с. 161-164).

- договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 4541, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає земельну ділянку, розміром 0,8013 га, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, 11, кадастровий номер: :06:006:0016; продаж майна вчинюється за 1422726,40 грн. (т. 1, а.с. 165-168).

Звертаючись з даним позовом до Господарського суду міста Києва позивач зазначає, що майно (предмет іпотеки), продане на аукціоні без визначення ціни, ціна предмету аукціону є заниженою та стверджує, що звіт про оцінку майна, зроблений ТОВ «Кволітас», не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і не може бути використаним, що підтверджується рецензіями Українського товариства оцінювачів від 18.11.2015 №09-005, №09-006, №09-007 та рецензіями ТОВ «Чіріков консалт» і ТОВ «Нотаріус» від 05.11.2015.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є саме договори купівлі-продажу, а не аукціон, а тому встановлення його правомірності не впливає на обсяг прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 6 ЦК України, згідно з п. 2 ч. 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, в даному випадку визначених Регламентом з організації та проведення на товарній біржі «Перспектива-Коммодіті» відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває у заставі ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк», а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення іпотекодавцю та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, (розділ 2) а також стартову ціну реалізації майна (розділ 5); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 6); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 7).

В п. 3.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено наступне. З урахуванням правової процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та особливостей, передбачених законодавством щодо проведення прилюдних торгів, у тому числі складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, слід мати на увазі, що складання такого акта є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Предметом спору може бути як протокол відповідних торгів із зазначенням сторін та істотних умов, так і договір купівлі-продажу, якщо він укладався. При цьому неоскарження позивачем у порядку статті 121-2 ГПК дій або бездіяльності органу Державної виконавчої служби під час виконання судового рішення не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання прилюдних торгів недійсними.

Також, в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 вказано наступне. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Як стверджує позивач та з чим погоджується суд апеляційної інстанції, ТОВ «Гросер» є заінтересованою особою. Так, інтерес ТОВ «Гросер» полягає у фактичному продажі майна за якомога вищою ціною з метою повної сплати боргу відповідачеві 1 та отримання різниці між фактичною вартістю проданого майна та розміром погашених кредитних зобов'язань.

На підставі наведеного та з урахуванням положень наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів вважає, що порушення порядку визначення початкової ціни майна для проведення аукціону може свідчити про порушення прав та законних інтересів ТОВ «Гросер» вчиненням спірного правочину, а тому позивач обґрунтовано скористався правом на звернення до суду за захистом.

Також, рішенням господарського суду міста Києва від 26.10.2016 у справі №910/15425/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2017, встановлено наступне.

У серпні 2016 ТОВ «Гросер» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» та товарної біржі «Перспектива-Коммодіті» про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 11.08.2015 до договору про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває в заставі банку №30/07-2015/22А від 30.07.2015, укладену між відповідачами у справі.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що умовами спірної додаткової угоди було передбачено передачу на реалізацію з прилюдних торгів всього іпотечного майна, в той час як сукупний розмір заборгованості за кредитними договорами, які були забезпечені іпотекою, дозволяв відповідачу задовольнити свої вимоги іпотекодержателя шляхом звернення стягнення лише на один з об'єктів предмету іпотеки, у зв'язку з чим спірна додаткова угода суперечить вимогам ч. 5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Господарські суди при прийнятті судових актів у справі №910/15425/16 виходили з того, що додаткова угода суперечить вимогам ч. 5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки сума заборгованості за кредитом та вартість іпотечного майна мають бути співрозмірними, а у спірних правовідносинах виконання зобов'язання можливо було забезпечити реалізацією лише частини предмету іпотеки.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній станом на день укладення спірної додаткової угоди, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, як зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 16.05.2017 у справі №910/15425/16, відповідно до вимог ПАТ «Укрбудінвестбанк» про погашення заборгованості, надісланих позивачу, як іпотекодавцю, загальна заборгованість ТОВ «НВК Груп» та ТОВ «Авточист Плюс» за кредитними договорами №LV/U/04-0253 від 25.12.2013 та №LV/U/04-0255 від 25.12.2013, виконання зобов'язань за якими було забезпечено позивачем у справі за іпотечним договором від 25.12.2013, станом на 23.04.2015 склала 1995725,70 грн. При цьому, загальна вартість майна - предмета іпотеки, яку сторони погодили у іпотечному договорі, склала 7412226,00 грн.

Відповідно до звітів про незалежну оцінку, складених ОСОБА_8, як оцінювачем ТОВ «Кволітас» (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №425/15 від 25.05.2015), загальна вартість предмету іпотеки по всім трьом об'єктам станом на дату оцінки - 15.07.2015 склала 4801640,00 грн., з яких: 2995920,00 грн. з ПДВ - вартість першого предмета іпотеки, 397080,00 грн. з ПДВ - вартість другого предмета іпотеки та 1408640,00 грн. з ПДВ - вартість третього предмета іпотеки. Саме зазначена вартість предмету іпотеки по всім трьом об'єктам у розмірі 4801640,00 грн. була визначені в спірній додатковій угоді як початкова ціна продажу майна. При цьому, слід зазначити, що вартість першого об'єкта іпотеки була співмірною сумі заборгованості за кредитним договорами та достатньою для задоволення вимог кредитора за рахунок лише одного об'єкта предмета іпотеки.

Крім того, за результатами проведених на замовлення позивача декількох рецензувань зазначених звітів ТОВ «Кволітас», такі звіти були визнані такими, що складені з грубим порушенням вимог законодавства та не можуть використовуватися.

Також, обставини невідповідності зазначених звітів про незалежну оцінку, складених оцінювачем ТОВ «Кволітас» ОСОБА_8, вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та обставини наявності в звітах недоліків, що вплинули на достовірність оцінки, було встановлено і рецензентом Фонду державного майна України за результатами рецензування таких звітів, що відображено у відповідному Протоколі засідання Екзаменаційної комісії Фонду державного майна України №88 від 28.07.2016, наявному в матеріалах справи (т. 1, а.с. 72-85).

Згідно з наказом Фонду державного майна України №1606 від 26.08.2016 ТОВ «Кволітас» було анульовано сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №425/15 від 25.05.2015.

Разом з цим відповідно до висновку експерта №1/09/15, складеного 09.09.2015 на замовлення позивача за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість всіх трьох об'єктів предмета іпотеки станом на 01.09.2015 склала 13005120,00 грн.

З наявного в матеріалах справи вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017, ухваленого за результатами розгляду кримінального провадження за обвинуваченням оцінювача ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 та ч. 1 ст. 366 КК України, вбачається, що дійсна вартість всіх трьох об'єктів нерухомості, які склали предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.12.2013, на дату проведення їх оцінки ТОВ «Кволітас» становила 11295100,00 грн.

Встановивши зазначені обставини, суди трьох інстанцій в межах справи №910/15425/16 дійшли висновку про те, що у спірних правовідносинах розмір заборгованості за кредитними договорами №LV/U/04-0253 від 25.12.2013 та №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 був значно нижчим за вартість предмету іпотеки, який складається з трьох об'єктів, вартість всіх об'єктів іпотеки була значно більшою за вартість, визначену у спірній додатковій угоді, і виконання зобов'язання можливо було забезпечити реалізацією лише частини предмету іпотеки.

З огляду на викладе, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 16.05.2017 у справі №910/15425/16 погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірна додаткова угода суперечить вимогам ч. 5 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки сума заборгованості за кредитом та вартість іпотечного майна мають бути співрозмірними, а у спірних правовідносинах виконання зобов'язання можливо було забезпечити реалізацією лише частини предмету іпотеки, у зв'язку з чим суди правильно задовольнили позову вимогу та визнали недійсною додаткову угоду №1 до договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015 на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином угода, на підставі якої проводився спірний аукціон, в судовому порядку визнана недійсною та, відповідно ст. 216 ЦК України, не створює юридичних наслідків. Тобто, на момент проведення відкритого (публічного) аукціону з продажу майна, яке перебувало у заставі ПАТ«Український будівельно-інвестиційний банк», оформленого протоколом №3181 від 27.08.2015, не було визначено належним способом початкової вартості майна.

Разом із цим, в частинах 5, 6 та 7 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» вказано, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта коштів повертається іпотекодавцю.

Як вже зазначалось, п. 6.3.2 іпотечного договору передбачено, що якщо іпотекодержатель приймає рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, то задовольнити свої вимоги він може на свій розсуд одним із наступних способів, зокрема: іпотекодержатель набуває права від свого імені продавати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціною продажу предмета іпотеки є його вартість, визначена експертним шляхом.

Також, п. 5.1. регламенту визначено, що стартова ціна майна визначається за результатами незалежної експертної оцінки, яка, як встановлено колегією суддів, не була проведена у відповідності до вимог регламенту, договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015 та чинного законодавства України.

Враховуючи наведені обставини та норми чинного законодавства, на переконання колегії суддів, встановлений судом факт недійсності додаткової угоди №1 від 11.08.2015 до договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015 на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, якою, в свою чергу, було обумовлено проведення аукціону з продажу майна ТОВ «Гросер» та визначено початковою ціною цього майна суму в 4801640,00 грн., виключає можливість використання встановленої цією додатковою угодою ціни нерухомого майна як початкової ціни об'єкта реалізації при проведенні прилюдних торгів, які відбулись 27.08.2015.

Отже, колегія суддів дійшла до висновку про порушення відповідачами 1, 2 вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку», п. 6.3.2 іпотечного договору та п. 5.1. регламенту щодо обов'язкової умови визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки експертним шляхом на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, що нівелює висновок місцевого господарського суду про законність відкритого (публічного) аукціону з продажу майна, оформленого протоколом №3181 від 27.08.2015.

При цьому, сам протокол №3181 від 27.08.2015 взагалі не містить посилань на підставу встановлення ціни продажу предмета іпотеки саме в сумі 4801640,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що зазначені обставини в сукупності вплинули на результат аукціону, оформленого протоколом №3181 від 27.08.2015, як і на зміст самого правочину з продажу майна, оскільки вказане майно було реалізовано за ціною, визначеною з порушенням вимог, установлених законом, а відтак, проведений аукціон не відповідає положенням ст. 203 ЦК України (додержання яких є необхідною умовою чинності правочину), що з урахуванням вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його (аукціону, оформленого протоколом №3181 від 27.08.2015) недійсним.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів, керуючись ст.ст. 103, 104 ГПК України, скасовує рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі №910/7586/16 та приймає нове рішення суду про задоволення позовних вимог шляхом визнання недійсним відкритого (публічного) аукціону з продажу майна, яке перебувало у заставі ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк», оформленого протоколом №3181 від 27.08.2015 про проведення аукціону у вигляді електронних торгів з продажу майна.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі №910/7586/16 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі №910/7586/16 скасувати повністю.

3. Прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити повністю.

4. Визнати недійсним відкритий (публічний) аукціон з продажу майна, яке перебувало у заставі публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк», оформлений протоколом №3181 від 27.08.2015 про проведення аукціону у вигляді електронних торгів з продажу майна, яке перебуває у заставі публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» на товарній біржі «Перспектива-Коммодіті».

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 30-В, ідентифікаційний код 26547581) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» (02660, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 8, ідентифікаційний код 38497783) 459,33 грн. судового збору подання позову та 510,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Стягнути з товарної біржі «Перспектива-Коммодіті» (49000, м. Дніпро, вул. Леніна, 30, ідентифікаційний код 37732456) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» (02660, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 8, ідентифікаційний код 38497783) 459,33 грн. судового збору подання позову та 510,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп» (12201, Житомирська обл., Радомишльський р-н., м. Радомишль, вул. Присутственна, 9-А, кв. 1, ідентифікаційний код 38731766) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» (02660, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 8, ідентифікаційний код 38497783) 459,33 грн. судового збору подання позову та 510,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Господарському суду міста Києва видати накази.

9. Справу №910/7586/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

М.А. Дідиченко