ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Справа № 910/851/17

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівІванової Л.Б.,
Кролевець О.А.,
розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства "Європацукор"
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 (головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Калатай Н.Ф., Баранець О.М.)
у справі№ 910/851/17 Господарського суду міста Києва
за позовомПриватного підприємства "Торгівельна компанія "Укр-Петроль"
доПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
Приватне підприємством "Європацукор",
провизнання поруки за договором № 0189-01-07/7 від 28.04.2011 припиненою
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору,
Приватного підприємства "Європацукор"
доПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
провизнання поруки за договором № 0189-01-07/7 від 28.04.2011 припиненою,
за участю представників:
позивачане з'явились,
відповідачаХодюк О.Я.,
третьої особине з'явились

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 відмовлено Приватному підприємству "Європацукор" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Європацукор" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 у справі №910/851/17 повернуто без розгляду на підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України у зв'язку з неподанням доказів надіслання апеляційної скарги сторонам у справі, несплатою судового збору, пропуском заявником строку на апеляційне оскарження судового рішення без заявлення клопотання про відновлення цього строку.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного господарського суду скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що апеляційним господарським судом неправильно застосовано норми процесуального права, зокрема ст.ст. 54-57, п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники позивача та третьої особи не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Загальні вимоги, яким має відповідати апеляційна скарга встановлені статтею 94 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, зокрема, до апеляційної скарги додаються докази надсилання її копій сторонам у справі, докази сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 95 ГПК України визначено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Приватне підприємством "Європацукор" не надало доказів надсилання копії апеляційної скарги іншим сторонам у справі, а саме Приватному підприємству "Торгівельна компанія "Укр-Петроль" та Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит"

Згідно з нормою п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам).

За наведених обставин висновки апеляційного господарського суду щодо повернення апеляційної скарги на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України відповідають нормам процесуального права.

Статтею 97 ГПК України передбачені підстави, за яких подана скаржником апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, серед яких, зокрема, і відсутність документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Приватне підприємство "Європацукор" порушило вимоги вищезазначених норм, оскільки до апеляційної скарги не додано доказів надсилання копій скарги сторонам та не додано доказів сплати судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Правові засади справляння, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

У свою чергу Приватне підприємством "Європацукор" просило суд апеляційної інстанції відстрочити сплату судового збору, мотивуючи відповідне клопотання важким фінансовим становищем підприємства та неможливістю станом на час звернення з апеляційною скаргою сплатити судовий збір.

Розглянувши доводи клопотання Приватне підприємством "Європацукор" щодо відстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції відмовив у його задоволенні.

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У пункті 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення заявника від сплати судового збору.

З аналізу положень чинного законодавства вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, до апеляційної скарги не додано доказів того, що заявник у майбутньому матиме фінансову можливість сплатити судовий збір.

Подання стороною апеляційної скарги без надання доказів сплати судового збору є підставою для повернення апеляційної скарги згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Враховуючи положення статті 129 Конституції України, якою визначено одну із засад судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та оскільки Приватним підприємством "Європацукор" в порушення приписів статей 33, 34 ГПК України не надано доказів відсутності коштів на сплату судового збору, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив заяву про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та правомірно повернув апеляційну скаргу без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст. 97 ГПК України.

Як передбачено ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

При цьому в кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення ухвалене 14.03.2017, а повний текст рішення підписаний 21.03.2017, отже останнім днем подачі апеляційної скарги згідно з вимогами статті 93 ГПК України є 31.03.2017. Заявник апеляційної скарги звернувся до місцевого господарського суду з апеляційною скаргою 11.05.2017 (згідно зі штампом вхідної кореспонденції суду), тобто з пропуском десятиденного строку для її подання.

Клопотання про відновлення цього строку заявником апеляційної скарги не заявив.

Обґрунтування поважності обставин, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження, в силу приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України покладається на скаржника.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

З огляду на те, що скаржник не подав клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд підставно повернув апеляційну скаргу без розгляду з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

При цьому суд звернув увагу заявника на можливість повторного звернення з апеляційною скаргою в загальному порядку після усунення обставин, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 97 ГПК України.

Відповідно до ст. 26 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу господарський суд виносить ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

Твердження заявника касаційної скарги щодо непоширення вимог процесуального законодавства щодо подання апеляційних скарг на заявника як третю особу з самостійними вимогами на предмет спору колегія суддів відхиляє як помилкові, оскільки відповідно до положень ст. 26 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

Згідно зі ст. 111-13 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

На думку колегії суддів, висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для повернення апеляційної скарги без розгляду є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування ухвали апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-13 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Європацукор" залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 у справі № 910/851/17 - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіЛ.Б. Іванова
О.А. Кролевець