УХВАЛА

про відмову у визнанні наказу таким, що не підлягає виконанню

10.07.2017Справа № 910/19279/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса"

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "УТБ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса"

про стягнення 422 659, 35 грн.

за участю представників:

заявник (від відповідача): Трещов А.О.- представник за довіреністю б/н від 01.10.2016 р.
від позивача:Коляда А.С.- представник за договором від 10.10.2016 р. Сорокін О.В.- представник за довіреністю № 16/УТБ від 04.08.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

11.04.2017 р. до господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Дієса" (далі - ТОВ "Дієса", боржник) із заявою про визнання судового наказу у даній справі від 03.02.2017 р. таким, що не підлягає виконанню.

Заявник вважає, що судовий наказ не підлягає виконанню з тих підстав, що обов'язок боржника на час видачі цього наказу був відсутній, оскільки рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2016 р. не набрало законної сили у зв'язку із апеляційним оскарженням його відповідачем. Отже, видавши наказ, суд порушив права боржника.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.04.2017 р. вказану заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.05.2017 р., проте, розгляд заяви не відбувся у зв'язку із направленням справи до Київського апеляційного господарського суду на запит Вищого господарського суду України.

У зв'язку з поверненням справи до господарського суду міста Києва ухвалою від 29.06.2017 р. суд призначив її розгляд на 10.07.2017 р.

У судовому засіданні представник заявника підтримав та обґрунтував свою заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, просив її задовольнити.

Представники стягувача заперечили проти її задоволення та зазначили, що обов'язок боржника зі сплати заборгованості, присудженої до стягнення рішенням господарського суду міста Києва від 22.12.2016 р. у справі № 910/19279/16, у ТОВ "Дієса" настав у зв'язку із набранням цим рішенням законної сили. Просили відмовити у задоволенні заяви.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в цій частині, прийшов до висновку, що заява ТОВ "Дієса" задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва від 22.12.2016 р., позов ТОВ "ТД "УТБ" про стягнення 422 659, 35 грн. було задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Дієса" основний борг у сумі 333 914, 08 грн., пеню у сумі 37 339, 01 грн., інфляційну складову боргу у сумі 25 081, 33 грн., 3 % річних у сумі 6 967, 04 грн., 6 049, 52 грн. судового збору та витрати за надані послуги адвоката у розмірі 4 771, 00 грн., у решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням, 03.01.2017 р. відповідач оскаржив його до Київського апеляційного господарського суду, подавши апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2017 р. апеляційну скаргу ТОВ "Дієса" було повернуто без розгляду у зв'язку з несплатою скаржником судового збору за її розгляд у встановленому законом розмірі.

03.02.2017 р. справа № 910/19279/16 повернулась до господарського суду міста Києва. Отже, оскільки станом на вказану дату судове рішення оскаржене не було, апеляційна скарга на нього не надійшла (повернута не вважається поданою), і строк апеляційного оскарження закінчився, господарський суд міста Києва видав наказ від 03.02.2017 р. на виконання цього рішення.

У подальшому, 15.02.2017 р. ТОВ "Дієса" повторно подало апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду на рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2016 р. Указану скаргу було прийнято до розгляду, а строк на оскарження поновлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 р. скаргу відповідача було залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Як зазначив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.3 Постанови "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9, підставами визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку ч. 4 ст. 117 ГПК України, є обставини: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Заявник вважає, що на час видачі наказу обов'язок боржника виконати рішення суду був відсутній (ще не настав, оскільки рішення не набрало законної сили).

Проте, з такими доводами суд не погоджується, оскільки господарським процесуальним законом чітко визначений порядок набрання рішенням законної сили.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України якщо апеляційну скаргу не було подано, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник у строк, визначений ст. 93 ГПК України (10 днів з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто до 06.01.2017 р.) подав апеляційну скаргу на рішення суду (03.01.2017 р.), але ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2017 р. апеляційну скаргу ТОВ "Дієса" було повернуто без розгляду. Отже, на час повернення справи до суду першої інстанції, апеляційна скарга боржника була відсутня, а строки оскарження (до 06.01.2017 р.) закінчились, тому рішення суду від 22.12.2016 р. набрало законної сили.

Згідно з п. 31 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009 № 01-08/530 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" у разі повернення апеляційної скарги заявнику, розгляд справи в апеляційному порядку не відбувається, апеляційна скарга вважається не прийнятою, а рішення набирає законної сили.

Крім того, необхідно зазначити, що господарським процесуальним законодавством передбачено спеціальний спосіб захисту прав та інтересів сторони, яка оскаржила рішення до суду вищої інстанції, яке набрало законної сили.

Так, згідно з п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" якщо на судове рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили і на виконання якого видано наказ, подано апеляційну скаргу після закінчення встановленого частиною першою статті 93 ГПК строку, і суд апеляційної інстанції відновить цей строк та прийме скаргу до провадження, то копія відповідної ухвали повинна бути надіслана органу Державної виконавчої служби, якою зазначений наказ прийнято до виконання. Такий наказ відповідно до статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" повертається до суду, який його видав. У разі коли за результатами апеляційного розгляду оскаржене судове рішення буде залишене без змін, новий наказ на його виконання не видається, а виконується раніше виданий наказ.

Отже, доводи заявника про те, що його права були порушені передчасними діями, направленими на виконання рішення, є необгрунтованими.

У той же час, встановлено, що наказ до виконання стягувач пред'явив органу Державної виконавчої служби вже після винесення постанови Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 р., тобто права заявника і не могли бути порушені.

Таким чином, розглянувши заяву ТОВ "Дієса" та встановивши обставини набрання рішенням господарського суду міста Києва від 22.12.2016 р. законної сили, суд дійшов висновку про відсутність передбачених ст. 117 Господарського процесуального кодексу України підстав для визнання вищевказаного наказу таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного заява ТОВ "Дієса" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" про визнання судового наказу від 03.02.2017 р. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через господарський суд м. Києва протягом п'яти днів з дня оголошення ухвали.

Суддя Головіна К.І.