ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2017 р. Справа №922/1277/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача не зявився;

відповідача ОСОБА_1, за довіреністю №3 від 29.12.2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», м.Харків, (вх.№1971Х/1-40) на ухвалу господарського суду Харківської області від 07.06.2017 року по справі №922/1277/17,

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м.Київ,

до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», м.Харків,

про стягнення 33148,10 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до господарського суду Харківської області із позовом до ТОВ «Міжнародна страхова компанія», в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача, в порядку регресу матеріальні збитки останнього в сумі 33148,20 грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо відшкодування збитків в порядку регресу, в якості правових підстав позову вказує на норми ст.ст. 993, 1187, ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2017 року по справі №922/1277/17 (суддя Бринцев О.В.) провадження у справі припинено на підставі п. 1-1, ч. 1, ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 1600,00 грн. судового збору.

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 07.06.2017 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправомірно не застосував до спірних правовідносин приписи положень ст. 35 та ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Скаржник вказує, що страхове відшкодування було сплачено відповідачем на користь позивача 23.05.2017 року, що підтверджується відповідним платіжним дорученням банку до спливу 90 денного строку, передбаченого п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, апелянт наполягає на тому, що ним у належний строк, в повному обсязі та з додержанням положень чинного законодавства, зокрема, ст. 526 Цивільного кодексу України виконано перед позивачем обовязок щодо виплати страхового відшкодування. Натомість, позивач передчасно звернувся до суду з позовною заявою, тобто до моменту спливу строку передбаченого для проведення відшкодування, а суд першої інстанції безпідставно застосував норми ст. 530 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 року апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду на 06.07.2017 року була направлена позивачу Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АХА Страхування» рекомендованим листом 22.06.2017 року за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі і отримана ним 26.06.2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів справи. Однак, позивач письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, у судове засідання не зявився, про причини не з'явлення суд не повідомив.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження направлялась рекомендованою кореспонденцією, а також на те, що явка представника позивача у судове засідання не була визнана обовязковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 06.07.2017 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника відповідача, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 18.04.2017 року звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Міжнародна страхова компанія» на свою користь в порядку регресу матеріальних збитків в сумі 33148,20 грн.

Ухвалою місцевого господарського суду від 19.04.2017 року прийнято позовну заяву ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» до розгляду та порушено провадження у справі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач платіжним дорученням №914 від 23.05.2017 року сплатив у повному обсязі суму боргу у розмірі 33148,20 грн.

Вищий господарський суд України у п. 1.4 пленуму «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року розяснив, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

У даному разі кошти, сплачені відповідачем, надійшли на рахунок позивача після надходження позовної заяви до суду (18.04.2017 року). Зокрема, 33148,20 грн. котрі були сплачені платіжним доручення від 23.05.2017 року №914 надійшли на рахунок позивача 23.05.2017 року і саме вказана дата є моментом виконання відповідачем свого зобовязання.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (п. 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року).

Таким чином, з огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку із відсутністю предмету спору, оскільки сума боргу була сплачена відповідачем вже після подачі позову та порушення провадження у справі.

Щодо доводів скаржника викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.36 (п.36.2) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний прийняти рішення і провести виплату.

Тобто, вказаний 90-денний строк застосовується до зобов'язань страховика з виплати страхового відшкодування застрахованій особі. Підстав для застосування зазначеного строку до зобов'язань, що виникають між страховиками в порядку регресу названа норма ст. 36 (п.36.2) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить.

Колегія суддів вважає, що відповідні доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі вчинені при довільному тлумаченні норм права і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

До спірних правовідносин щодо виплати коштів між страховиками наразі підлягає застосуванню загальне правило п.2 ст. 530 Цивільного кодексу України згідно якого, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що позивачем була направлена відповідачу 16.02.2017 року за вих.№ЕЛ 2070 претензія, в якій останній просив компенсувати в порядку регресу витрати АТ «СК «АХА Страхування» у розмірі 34148,20 та виплату здійснити у 30-денний термін, починаючи з дня одержання даної вимоги (а.с. 46). Відповідачем претензія отримана 22.02.2017 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.48). Отже, строк виконання відповідачем зобов'язання згідно п.2 ст. 530 Цивільного кодексу України спливає 23.03.2017 року. Проте, кошти було сплачено 23.05.2017 року.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спір доведений до суду з вини відповідача, оскільки несплата відповідачем коштів за направленою претензією у належні строки зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення коштів, і тому сума судових витрат має бути покладена на відповідача в повному обсязі, що узгоджується з приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 07.06.2017 року по справі №922/1277/17 має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 49, 80, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 07.06.2017 року по справі №922/1277/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 10 липня 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Ільїн О.В.