ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 липня 2017 р. Справа № 5/75-05

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" в особі ліквідатора Голінного А.М.

до: Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод

про стягнення 1 762 127,36 грн.

у справі за заявою: товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" (пр-т Героїв Сталінграду, 18-А, м. Київ)

до: Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" (вул. 50-річчя СРСР, 17, м.Чечельник, Чечельницький район, Вінницька область, 24800)

про визнання банкрутом

за участю представників:

ТОВ "Українські національні напої": Митник А.О., за довіреністю

ДП "Чечельницький спиртовий завод": Гуренко В.М., в.о. директора

Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області: Попик О.О., за довіреністю

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №5/75-05 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" до Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" про визнання банкрутом.

Ухвалою суду від 21.02.2017 року продовжено строк процедури розпорядження майном Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна) Северина С.Л. у справі № 5/75-05 до 19.09.2017 року та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 19.09.2017 року.

Окрім того, ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" Голінний А.М. 17.02.2017 року звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" про стягнення за період з 28.07.2005 року по 31.12.2016 року 1 762 127,36 грн., з яких: 1 594 205,45 грн. - інфляційних втрат та 167 921,91 грн. - три відсотки річних.

Ухвалою суду від 20.02.2017 року у справі № 902/185/17 позовну заяву б/н від 01.02.2017 року разом з матеріалами повернуто ліквідатору ТОВ "Українські національні напої" Голінному А.М..

В подальшому, позивачем було подано апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" в особі ліквідатора Голінного А.М. задоволено, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 20.02.2017 у справі № 902/185/17 скасовано та матеріали справи №902/185/17 повернуто до господарського суду Вінницької області для вирішення питання про прийняття позовної заяви.

29.05.2017 року справа № 902/185/17 повернулася до господарського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 01.06.2017 року справу № 902/185/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" в особі ліквідатора Голінного А.М. до Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" про стягнення 1 762 127,36 грн. об'єднано в одне провадження зі справою № 5/75-05 про банкрутство Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" та присвоєно їй № 5/75-05, а також призначено судове засідання на 03.07.2017 року.

03.07.2017 року від розпорядника майна боржника до суду надійшли письмові заперечення № 01-34/284 від 03.07.2017 року на вищевказану позовну заяву.

Ухвалою суду від 03.07.2017 року розгляд справи відкладено на 18.07.2017 року; ухвалено судове засідання 18.07.2017 року о 14:30 год. у справі № 5/75-05 провести в режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Вінницької області через господарський суд Черкаської області за участю представника ТОВ "Українські національні напої".

18.07.2017 року до суду від ДП "Чечельницький спиртовий завод" надійшов відзив на позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої", в якому боржник щодо позову заперечує, з підстав наведених у відзиві.

На визначену дату в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з'явилися представники ТОВ "Українські національні напої", Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та ДП "Чечельницький спиртовий завод".

В ході розгляду справи, представник ТОВ "Українські національні напої" позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник боржника щодо позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оглянувши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд встановив наступне та дійшов таких висновків.

Так, за змістом позовної заяви, 08.06.2010 року господарським судом Черкаської області у справі № 10/1020 товариство з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Голінного А.М..

В ході виконання своїх повноважень, ліквідатору ТОВ "Українські національні напої" стало відомо, що за ДП "Чечельницький спиртовий завод" рахується заборгованість перед ТОВ "Українські національні напої" в сумі 355 892,97 грн., яка була визнана ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.05.2005 року у справі № 5/75-05 та додатково заявлені безспірні вимоги у сумі 140 728,20 грн., підтверджені рішеннями господарського суду Вінницької області: від суду від 29.10.2004 року по справі № 8/298-04, від 11.11.2004 року по справі 12/334-04, від 11.11.2004 року по справі 12/335-04, від 11.11.2004 року по справі 12/337-04, від 11.11.2004 року по справі 12/339-04, від 11.11.2004 року по справі 12/340-04, від 11.11.2004 року по справі 12/341-04, від 11.11.2004 року по справі 12/342-04, від 11.11.2004 року по справі 12/343-04, від 17.08.2004 року по справі 7/191-04, від 17.08.2004 року по справі 7/192-04, від 23.09.2004 року по справі 7/193-04, від 23.09.2004 року по справі 7/194-04, від 01.10.2004 року по справі 8/299-04, від 01.10.2004 року по справі 8/300-04, від 01.10.2004 року по справі 8/302-04, від 01.10.2004 року по справі 8/303-04, від 01.10.2004 року по справі 8/304-04.

Загальна сума вимог ТОВ "Українські національні напої" до ДП "Чечельницький спиртовий завод" складає 489 470,51 грн..

19.04.2005 року ухвалою господарського суду Вінницької області порушено провадження у справі № 5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".

Ухвалою суду від 28.07.2005 року у справі № 5/75-05 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника та визнано, зокрема, вимоги ТОВ "Українські національні напої" в розмірі 489 470,51 грн. та були визнані обов'язковими платежами.

Оскільки до теперішнього часу відповідачем зобов'язання за рішенням суду не виконано та наявне порушення виконання грошового зобов'язання, позивач вважає за необхідне стягнути з боржника інфляційні втрати та 3 % річних.

Так, посилаючись на положення ст.ст. 599, 625 ЦК України, ст. 12 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 та постанову пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 15, позивач зазначає, що дія мораторію не поширюється на нарахування інфляційних втрат та 3% річних за порушення (прострочення) виконання грошового зобов'язання та просить суд стягнути з боржника інфляційній втрати та 3% річних в сумі 1 762 127,36 грн..

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, підставою застосування передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності є саме прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

З 19.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 року, який визначив новий порядок застосування Закону про банкрутство. Відповідно до ч. 1 Розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону (в редакції Закону від 02.10.2012 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки провадження у справі № 5/75-05 порушено до 19.01.2013 року, у даній справі застосуванню підлягають положення Закону про банкрутство до внесення вищевказаних змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 19.01.2013 року), мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди, на невикористані та своєчасно не повернуті кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється боржником у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону, або керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом, або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому статтею 31 цього Закону (ч.6 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 19.01.2013 року).

У п. 38 постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.20009 року № 15 "Про судову практику в справах про банкрутство" зазначено, що відповідно до статті 1 Закону термін "мораторій на задоволення вимог кредиторів" (далі - мораторій) визначено як зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно з частиною першою статті 11 та частиною четвертою статті 12 Закону, мораторій вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Згідно з частиною сьомою статті 12 Закону дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Тому суди мають враховувати, що дія мораторію триває протягом усього строку провадження у справі про банкрутство, включаючи усі його процедури, за винятками, передбаченими Законом.

Пунктом 39 постанови № 15 визначено, що згідно з частиною шостою статті 12 Закону дія мораторію не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян.

Дія мораторію не поширюється також на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється боржником у порядку, встановленому статтею 14 Закону, або керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом, або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому статтею 31 Закону. Проте слід враховувати, що Законом України від 7 березня 2002 р. №3088-III "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зі статті 14 Закону виключено норми, які дозволяли боржникові при проведенні процедури розпорядження майном одночасно задовольняти вимоги кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів (далі - реєстр). Тому боржнику дозволяється під час процедури розпорядження майном задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною шостою статті 12 Закону не поширюється дія мораторію. Задоволення, отримане кредитором внаслідок дій боржника, що порушують правила про режим мораторію, за позовом арбітражного керуючого має повертатися боржникові (або в ліквідаційну масу) на підставі статей 1212 - 1214 ЦК.

Згідно п. 40 постанови №15, дія мораторію поширюється на задоволення вимог кредиторів, які подали заяви згідно зі статтею 14 Закону, і на вимоги кредиторів, що не подавали таких заяв, включаючи кредиторів, котрими в установленому порядку пред'явлені до виконання виконавчі документи.

Так, ухвалою суду від 19.04.2005 року за заявою ТОВ "Українські національні напої" порушено провадження у справі № 5/75-05 про визнання Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" банкрутом та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод".

На даний час провадження у справі № 5/75-05 перебуває на стадії процедури розпорядження майном.

З огляду на наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутнє порушення (прострочення) виконання грошового зобов'язання боржником, а саме погашення заборгованості за згаданими вище рішеннями господарського суду Вінницької області у загальному розмірі 489 470,51 грн. (кредиторські вимоги визнані судом у справі № 5/75-05 та внесені до реєстру вимог кредиторів боржника, на які позивачем впродовж одинадцяти років нараховано 3% річних та інфляційні) перед ТОВ "Українські національні напої", оскільки у відповідності до ст. 12 Закону про банкрутство на задоволення вимог кредиторів поширюється мораторій, в зв'язку з чим, боржник перебуваючи на стадії процедури розпорядження майном, не в праві погашати перед позивачем дану заборгованість, на яку не поширюються виключення щодо дії мораторію.

Погашення відповідачем визнаних судом кредиторських вимог ТОВ "Українські національні напої" у розмірі 489 470,51 грн. після порушення провадження у справі про банкрутство державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" суперечило б вимогам Закону та порядку черговості задоволення вимог кредиторів боржника.

Отже, за відсутності прострочення боржником виконання грошового зобов'язання також відсутні і підстави для застосування до боржника відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, суд звертає увагу на неспіврозмірний розмір нарахованих позивачем до стягнення з боржника інфляційних та трьох відсотків річних, які більше ніж втричі перевищують суму заборгованості, що вже є предметом кредиторських вимог ТОВ "Українські національні напої" у справі № 5/75-05 та внесені до реєстру вимог кредиторів державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод".

Зважаючи на наведені приписи законодавства та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" Голінного А.М. про стягнення з державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" 1 762 127,36 грн. інфляційних втрат та 3 % річних, у повному обсязі.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовної заяви, відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати з розгляду даної справи підлягають віднесенню на позивача.

Разом з тим, при зверненні до суду з позовною заявою, товариством з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" не сплачено судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

Відповідно вимог підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даної позовної заяви, позивачем мало бути сплачено судовий збір у розмірі 1,5 відсотка від ціни позову, що становить 26 431,91 грн. (1 762 127,36 х 1,5% = 26 431,91).

При цьому, у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, яке мотивовано незадовільним майновим станом позивача, який перебуває на банкрутстві та відсутністю у нього коштів.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Відповідно до п. 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 року № 01-06/2093/15, за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Відтак, зважаючи на наведені приписи законодавства, посилання позивача на банкрутство підприємства, відсутність коштів для сплати судового збору, у даному випадку не може бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім того, суд зазначає, що звільнення позивача від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Враховуючи викладене, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд дійшов висновку стягнути з ТОВ "Українські національні напої" в доход Державного бюджету України 26 431,91 грн. - судового збору за подання до господарського суду Вінницької області позовної заяви б/н від 01.02.2017 року (вх. № 189/17 від 17.02.2017 року).

Керуючись ст.ст. 4, 4-1, 4-3, 32-34, 43, 49, 86, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні позовної заяви ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" Голінного А.М. б/н від 01.07.2017 року (вх. № 189/17 від 17.02.2017 року) про стягнення з державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" 1 762 127,36 грн. у повному обсязі.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" (вул. Пушкіна, 54, м. Кам'янка, Черкаська обл., 20801; ) в доход Державного бюджету України 26 431,91 грн. - судового збору за подання до господарського суду Вінницької області позовної заяви б/н від 01.02.2017 року (вх. № 189/17 від 17.02.2017 року).

3. Видати наказ після набрання ухвалою суду законної сили.

4. Копію ухвали направити згідно переліку рекомендованим листом.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 3 прим.:

1- до справи;

2 - ліквідатору ТОВ "Українські національні напої" Голінному А.М. (АДРЕСА_1, 18035);

3 - арбітражному керуючому Северину С.Л..