У х в а л а

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоЖайворонок Т.Є.,
суддів:Берднік І.С., Ємця А.А.,-

розглянувши заяву державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (далі - ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ») про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року та постанови Вищого господарського суду України від 26 квітня 2017 року у справі № 913/843/15 за позовом ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» до товариства з обмеженою відповідальністю «Калита» (далі - ТОВ «Калита») про стягнення 117 637,98 грн,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року, позовні вимоги ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» про стягнення 117 637,98 грн задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Калита» на користь ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» 1 490,22 грн боргу, 54,14 грн 3 % річних, 856,98 грн інфляційних нарахувань, 37,29 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Вищого господарського суду України від 26 квітня 2017 року в задоволенні касаційної скарги ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» відмовлено. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року залишено без змін.

У червні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року та постанови Вищого господарського суду України від 26 квітня 2017 року у справі № 913/843/15 з підстав, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 20 жовтня 2010 року у справі № 14/156, від 22 листопада 2011 року у справі № 17/266, від 18 червня 2015 року у справі № 922/5923/14, від 20 липня 2016 року у справі № 922/4643/14, в яких, на думку заявника, по-іншому застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Як доказ невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, до заяви додано копії постанов Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15 та у справі № 6-1706цс15.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що подана заява є необґрунтованою, її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами.

Відповідно до ст. 11121 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, ст.ст. 11116, 11117, 11121 Господарського процесуального кодексу України,

у х в а л и л а :

Відмовити у допуску справи № 913/843/15 до провадження Верховного Суду України.

Надіслати копію ухвали разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною.

Головуючий Т.Є. Жайворонок
Судді: І.С. Берднік

А.А. Ємець