номер провадження справи 12/4/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017 Справа № 908/113/17

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді Дроздова С.С., Проскуряков К.В.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/113/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна

до відповідача: Державної організації Комбінат Зірка

про стягнення 1710896,70 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 2 від 04.01.2017 року

від відповідача не зявився

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судових засіданнях 14.02.2017 року, 23.02.2017 року та 14.03.2017 року згідно вимог ст. 77 ГПК України були оголошені перерви до 23.02.2017 року, 14.03.2017 року та до 20.03.2017 року, без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.03.2017 року за клопотанням представника відповідача строк розгляду справи був продовжений на підставі ст. 69 ГПК України на пятнадцять календарних днів до 02.04.2017 року.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 03.04.2017 року у звязку зі складністю предмету спору та великим обсягом наданих доказів, справу № 908/113/17 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді Колодій Н.А., Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 року за клопотанням представника відповідача строк розгляду справи був продовжений на підставі ст. 69 ГПК України на пятнадцять календарних днів до 18.06.2017 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.06.2017 року, у звязку перебуванням у відпустці судді Азізбекян Т.А., справу № 908/113/17 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді Колодій Н.А., Проскуряков К.В.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.06.2017 року, у звязку перебуванням у відпустці судді Колодій Н.А., справу № 908/113/17 було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді Дроздова С.С., Проскуряков К.В.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Державної організації Комбінат Зірка, в якій просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Державної організації Комбінат Зірка в межах позовних вимог на всіх виявлених державним виконавцем рахунках належних відповідачу;

- спонукати Державну організацію Комбінат Зірка до виконання мирової угоди по справі № 7/5009/964/11, яка затверджена ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.06.2013 року, шляхом стягнення з Державної організації Комбінат Зірка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна заборгованості за мировою угодою в сумі 920109,60 грн.;

- стягнути з Державної організації Комбінат Зірка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна інфляційні втрати в сумі 694335,45 грн. та три проценти річних в сумі 67386,59 грн.

До прийняття рішення у справі, а саме 31.01.2017 року, позивач звернувся до суду, згідно ст. 22 ГПК України, із клопотанням про збільшення розміру позовних вимог, в якому зазначає, що у звязку з виявленими арифметичними описками ним здійснено перерахунок штрафних санкцій та доплату судового збору. За змістом вказаного клопотання позивач просить вважати вірною загальну суму позову 1710896,70 грн., а пункт 3 прохальної частини позову у даній справі викладеною в наступній редакції: «стягнути з Державної організації Комбінат Зірка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна інфляційні втрати в сумі 723400,07 грн. та три проценти річних в сумі 67387,03 грн.».

31.01.2017 року на адресу суду від позивача надійшли пояснення в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- мирова угода за своєю правовою природою є договором, затвердженим ухвалою господарського суду, відтак вона породжує права та обовязки сторін у порядку, що передбачений умовами мирової угоди;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором;

- позивач звертався до органів Державної виконавчої служби, які не виконали рішення оскільки стягнення грошових коштів з державних підприємств відноситься до компетенції органів Державної казначейської служби України;

- позивач звернувся 03.06.2016 року до Управління Державної казначейської служби у Заводському районі міста Запоріжжя в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком виконань рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845 із заявою щодо примусового виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.06.2013 року у справі № 7/5009/964/11, однак у відповідь отримав лист казначейської служби від 13.06.2016 року за № 02-121/614-1098 про повернення документів у зв'язку тим, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 29.07.2016 року у справі № 7/5009/964/11 не є виконавчим документом, у зв'язку з чим не може бути прийнята до виконання;

- в подальшому позивач звернувся зі скаргою до Господарського суду Запорізької області, в якій просив визнати незаконною відмову Управління Державної казначейської служби України у Заводському районі міста Запоріжжя Запорізької області у прийнятті до виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року справі № 7/5009/964/11 та зобов'язати останнє прийняти вказану ухвалу господарського суду у справі № 7/5009/964/11 до виконання та здійснити її примусове виконання;

- ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.12.2016 року у справі № 7/5009/964/11 відмовлено у задоволені скарги на дії Управління Державної казначейської служби України у Заводському районі міста Запоріжжя Запорізької області, з підстав правомірної відмови Управлінням Державної казначейської служби України у Заводському районі міста Запоріжжя Запорізької області;

- стосовно посилання в позовній заяві, що сума невиконаного відповідачем зобов'язання за мировою угодою складає 920103,60 грн. пояснює, що в даному випадку при складанні позовної заяви допущено арифметичну описку;

- повідомляє, що мирова угода будь-яким альтернативним шляхом не виконувалась, листування з відповідачем з приводу добровільного виконання умов мирової угоди не велось, а тому відсутня можливість його надання до Господарського суду Запорізької області. Просить врахувати дані пояснення та задовольнити позов в повному обсязі.

31.01.2017 року на адресу суду від відповідача у справі - Державної організації Комбінат Зірка надійшли заперечення на позовну заяву згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2011 року по справі № 7/5009/964/11 були задоволені позовні вимоги ТОВ «Ромпетрол Україна» про стягнення з ДО «Комбінат «Зірка» збитків в розмірі 1815185,74 грн., на підставі цього рішення позивачу було видано наказ суду від 23.05.2011 року;

- ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.07.2012 року була затверджена мирова угода між ДО «Комбінат «Зірка» та ТОВ «Ромпетрол Україна», якою боржникові надано розстрочку до 31.10.2012 року, а за період цього часу, відповідачем здійснено часткове погашення боргу на суму 913464,00 грн.;

- згодом, для забезпечення реального та остаточного виконання зобов'язань ДО «Комбінат «Зірка» перед ТОВ «Ромпетрол Україна» між сторонами була укладена друга мирова угода, яка затверджена ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року, а комбінату надана чергова розстрочка з погашення боргу в сумі 920109,60 грн. щомісячними рівними частинами до 30.06.2014 року;

- вказує, що наказ Господарського суду Запорізької області від 23.05.2011 року та ухвала суду від 12.07.2012 року у справі № 7/5009/964/11 про затвердження мирової угоди не втратили статус виконавчих документів, а тому у будь-який час позивач може звернутися в порядку Закону України «Про виконавче провадження» з одним із вищевказаним документом до примусового виконання;

- як вбачається з ухвали Господарського суду Запорізької області у справі № 7/5009/964/11, згідно якої сплата боргу мала здійснюватись відповідачем з розстрочкою відповідно до затвердженого графіку, була затверджена судом 29.07.2013 року, однак, позивач пред'явив позов про спонукання до виконання мирової угоди лише в січні поточного року, що у свою чергу, відповідно до приписів ст. 267 Цивільного кодексу України, є підставою для відмови у позові;

- відповідач категорично не погоджується із вимогами про стягнення інфляційних витрат в сумі 694335,45 грн. та трьох процентів річних в сумі 67386,59 грн. з огляду на те, що згідно п. 6 мирової угоди від 29.07.2013 року, сторони погоджуються з тим, що відповідно до умов цієї мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій, не мають і не матимуть ніяких інших вимог, включно вимог про відшкодування збитків, що стосуються предмету спору;

- вважає, що нарахування інфляційних витрат та 3% річних на суму основного боргу є абсолютно безпідставним, а тому не підлягає задоволенню судом. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 908/113/17 шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках Державної організації Комбінат Зірка.

14.02.2017 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- відповідач злісно, протягом тривалого часу ухиляється від виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, жодної оплати в передбачений мировою угодою строк здійснено не було, чим порушено майнові права та інтереси позивача;

- відповідно до вимог ст. 35 ГПК України рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2011 року у справі № 7/5009/964/11 про стягнення збитків при вирішенні у справі № 908/113/17 обставин та наявності боргу ДО «Комбінат Зірка» перед ТОВ «Ромпетрол Україна» має преюдиціальне значення та дані обставини не підлягають доказуванню;

- відповідно до п. 3.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі ухилення однієї із сторін від виконання умов мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обовязків за цією угодою, якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ;

- невідповідність ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, якою затверджено мирову угоду, вимогам Закону України «Про виконавче провадження» підтверджується листом УДКС України у Заводському районі м. Запоріжжя від 13.06.2016 року № 02-121/614-1098, відповідно до якого відмовлено у прийнятті ухвали до виконання, та ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.12.2016 року у справі № 7/5009/964/11 за наслідками розгляду скарги ТОВ «Ромпетрол Україна» на дії УДКС України у Заводському районі м. Запоріжжя.

Безпосередньо в судовому засіданні 14.02.2017 року представник відповідача надав із супровідним листом документи для долучення до матеріалів справи.

15.02.2017 року до суду від позивача надійшов лист від 07.02.2017 року про надання на виконання ухвали від 31.01.2017 року витребуваних документів.

20.02.2017 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення в порядку приписів ст. 22 ГПК України, за змістом яких останній зазначає наступне:

- хибним є висновок про те, що мирова угода, затверджена судом, не може вважатися зобовязанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладення, затвердження і виконання регламентовано положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження», томі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положення ст. 625 ЦК України;

- виходячи з положень норми ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові;

- при цьому зазначена норма права не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу;

- вказує, що в постанові Верховного суду України від 04.07.2011 року у справі № 3-65гс11 викладена позиція, що оскільки чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому висновок суду касаційної інстанції про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України є необґрунтованим;

- зазначає, що відповідно до п. 4 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, кінцевий термін розстрочки сплати боргу до 30 червня 2014 року, тобто відповідач не був позбавлений можливості здійснити оплату боргу одним платежем у строк до 30 червня 2014 року включно, а тому строк позовної давності починає відлік з наступного дня, коли зобовязання мало бути виконано з 1 липня 2014 року.

13.03.2017 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- звертає увагу, що предметом позову у справі № 908/113/17 є стягнення боргу з нарахованими штрафними санкціями, з яких 920109,60 грн. - несплачений залишок з загальної суми боргу 1833573,60 грн. відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2011 року у справі № 7/5009/964/11;

- пояснення відповідача свідчать про те, що йому було відомо на момент укладення мирової угоди, що він позбавлений можливості виконати умови мирової угоди, що якраз свідчить про зловживання з боку відповідача, що судом залишається поза увагою;

- жодною із сторін не заперечується та не спростовується існування вказаного боргу, який виник через неналежне виконання відповідачем рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2011 року у справі № 7/5009/964/11, а в подальшому ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у тій же справі;

- те, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 не є виконавчим документом, оскільки не містить обов'язкових вимог, визначених Законом України «Про виконавче провадження», встановлено ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.12.2016 року у справі № 7/5009/964/11 в ході розгляду скарги позивача на відмову казначейської служби від прийняття ухвали від 29.07.2013 року до виконання;

- в ході судових засідань суду надавались пояснення, що оригінал наказу, виданого на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2011 року у справі № 7/5009/964/11 позивачем втрачено;

- особи, представники, які здійснювали представництво інтересів ТОВ «Ромпетрол Україна» в судовому порядку під час розгляду справи № 7/5009/964/11 звільнились, а матеріали справ за описом не передавали, а тому неможливо встановити ані наявність оригіналу наказу у справі № 7/5009/964/11, ані отримати будь-які пояснення від них щодо виконання рішення у справі № 7/5009/964/11 з приводу не звернення саме до органів Державної казначейської служби з примусового виконання рішення;

- зазначає про неможливість пред'явлення наказу, ухвали від 29.07.2013 року та ухвали від 12.07.2012 року у справі № 7/5009/964/11 до виконання, через умови чинного законодавства, а саме у зв'язку з тим, що строк для пред'явлення наказу Господарського суду Запорізької

області до виконання законодавчо визначений в 1 рік, а тому, для можливості

його пред'явлення, спершу позивач має поновити цей строк у суді і суд має

встановити підстави для поновлення, докази вжиття позивачем заходів щодо

поновлення строку відповідачем не надавались, а у суду вони відсутні;

- ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у

справі № 7/5009/964/11, якою затверджено мирову угоду, неможливо пред'явити до виконання оскільки вона не містить обов'язкових вимог до виконавчого документу відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», так само як і ухвала Господарського суду Запорізької області від 12.07.2012 року у тій же справі.

Безпосередньо в судовому засіданні 14.03.2017 року представник відповідача надав із супровідним листом документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 03.04.2017 року на підставі приписів ст. 30 ГПК України викликано в судове засідання для дачі пояснень уповноважених представників Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зобовязавши надати письмові пояснення щодо виконання рішення суду у справі № 7/5009/964/11.

19.04.2017 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання на підставі ст. 741 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній просить забезпечити проведення судового засідання у справі № 908/113/17, яке призначене на 16.05.2017 року о 10:00, в режимі відеоконференції. Подане клопотання мотивоване скрутним фінансовим становищем позивача, у звязку з чим, відсутня можливість для забезпечення особистої присутності його представника. Разом з тим, у своєму клопотанні позивач зазначає, що найближчими судами, до яких може прибути представник позивача є: Господарський суд міста Києва, Печерський районний суд міста Києва, Дарницький районний суд міста Києва, Шевченківський районний суд міста Києва, Подільський районний суд міста Києва.

Ухвалою господарського суду від 24.04.2017 року задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні 16.05.2017 року о 10:00 у справі № 908/113/17 в режимі відеоконференції з Печерським районним судом міста Києва, доручено Печерському районному суду міста Києва забезпечити проведення відеоконференції 16.05.2017 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні Печерського районного суду міста Києва за адресою: 01601, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 42-А.

16.05.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване неможливістю направлення в судове засідання його компетентного представника у звязку з тим, що юрисконсульт комбінату ОСОБА_2 перебуває з 15.05.2017 року на лікарняному.

Вказане клопотання відповідача було задоволено судом про що свідчить винесена ухвала від 16.05.2017 року, якою відкладений розгляд справи на 30.05.2017 року об 11:00.

16.05.2017 року на адресу суду від Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- 07.08.2013 року державним виконавцем Заводського ВДВС м. Запоріжжя було відкрито виконавче провадження № 39246546 з примусового виконання ухвали № 7/5009/964/11 від 29.07.2013 року, виданої Господарським судом Запорізької області;

- після спливу строку на самостійне виконання відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» розпочаті виконавчі дії з примусового виконання рішення суду;

- 08.08.2013 року у зв'язку з закінченням строку на самостійне виконання рішення суду державним виконавцем було направлено платіжні вимоги до Управління ДКС України у Заводському районі м. Запоріжжя, яке листом від 09.08.2013 року № 02-20/1352-1629 повернуло платіжні вимоги відносно платника ДО «Комбінат «Зірка»;

- згідно листа ДКС - у відповідності до п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 року № 845, у разі прийняття рішення про стягнення коштів виконавчі документи до органу казначейства, у якому обслуговується боржник, в установлений зазначеним органом спосіб подає стягувач;

- 13.09.2013 року до управління ДКС України у Заводському районі м. Запоріжжя було повторно направлено платіжні вимоги для списання грошових коштів з рахунків ДО «Комбінат Зірка», втім листом від 17.09.2013 року № 02-20/1608-1925 начальника управління були повторно повернуті без виконання платіжні вимоги відносно платника ДО «Комбінат Зірка»;

- 20.12.2013 року Заводський ВДВС м. Запоріжжя звернувся до Господарського суду Запорізької області у відповідності до вимог ст. 121 ГПК України, ст. 11, 36 Закону України «Про виконавче провадження» із заявою про встановлення способу та порядку виконання ухвали Господарського суду Запорізької області № 7/5009/964/11 від 29.07.2013 року, у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження було зупинено;

- 25.12.2013 року Заводським ВДВС м. Запоріжжя було повторно направлено до управління ДКС України у Заводському районі м. Запоріжжя платіжні вимоги для списання грошових коштів з рахунків ДО «Комбінат Зірка», однак листом від 30.12.2013 року № 02-20/2374-2836 начальника управління ДКС повторно повернуті без виконання платіжні вимоги відносно платника ДО «Комбінат Зірка»;

- 27.12.2013 року ухвалою Господарського суду Запорізької області заяву

Заводського ВДВС м. Запоріжжя було повернуто без розгляду, на підставі

ч. 1 ст. 63 ГПК України;

- 15.01.2014 року Заводським ВДВС м. Запоріжжя, керуючись ст. ст. 11, 36

Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 121 ГПК України було

направлено до Господарського суду Запорізької області заяву про зміну

способу та порядку виконання ухвали Господарського суду Запорізької області у справі № 7/5009/964/11 від 29.07.2013 року, втім ухвалою господарського суду у справі № 7/5009/964/11 від 07.04.2014 року було відмовлено у задоволенні вказаної заяви;

- вказує, що 23.06.2014 року головним державним виконавцем Бабіч А.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з тим, що є встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, саме: листами управління ДКС України у Заводському районі м. Запоріжжя від 09.08.2013 року, 27.09.2013 року, 30.12.2013 року були повернуті платіжні вимоги відносно платника Державна організація «Комбінат «Зірка», а також згідно ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.04.2014 року

відмовлено у задоволенні заяви Заводського ВДВС міста Запоріжжя про зміну способу та порядку виконання рішення;

- враховуючи лист Міністерства юстиції України від 29.08.2014 року щодо неповноти вчинення виконавчих дій державним виконавцем у даному виконавчому провадженні та неправильного застосування положень ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» 09.09.2014 року постанову про повернення виконавчого документа № 7/5009/964/11 від 29.07.2013 року скасовано, виконавче провадження № 39246546 відновлено в порядку, встановленому ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження»;

- в подальшому 11.11.2014 року Заводським відділом державної виконавчої служби надіслано до Державної казначейської служби пакет документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів, одночасно винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 18 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- 30.07.2015 року Державною казначейською службою України надіслано лист, в якому повідомлялось, що на виконанні у казначействі знаходяться рішення судів на суму 615,11 млн. грн., що надійшли та зареєстровані раніше ухвали № 7/5009/964/11 від 29.07.2013 року та зазначено, що після виконання рішень судів, що надійшли раніше ухвали суду, Казначейство здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь ТОВ «Ромпетрол Україна»;

- 26.04.2016 року до Заводського ВДВС м. Запоріжжя надійшла заява представника стягувача ТОВ «Ромпетрол Україна» про повернення виконавчого документа - ухвали Господарського суду Запорізької області № 7/5009/964/11 від 07.04.2014 року без виконання;

- 25.05.2016 року державним виконавцем, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону

України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, ухвала Господарського суду Запорізької області № 7/5009/964/11 від 07.04.2014 року не була виконана та повернута стягувачеві.

22.05.2017 року на адресу суду від Печерського районного суду м. Києва надійшов лист від 16.05.2017 року, за змістом якого останній повідомляє, що 16.05.2017 року о 10:00 було проведено судове засідання у режимі відеоконференції у справі № 908/113/17, згідно вимог чинного законодавства України було перевірено документи, що посвідчують особу - представника позивача ОСОБА_1

22.05.2017 року та 29.05.2017 року до суду від позивача надійшло клопотання на підставі ст. 741 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній просить забезпечити проведення судового засідання у справі № 908/113/17, яке призначене на 30.05.2017 року об 11:00, в режимі відеоконференції. Подане клопотання мотивоване скрутним фінансовим становищем позивача, у звязку з чим, відсутня можливість для забезпечення особистої присутності його представника. Разом з тим, у своєму клопотанні позивач зазначає, що найближчими судами, до яких може прибути представник позивача є: Господарський суд міста Києва, Печерський районний суд міста Києва, Дарницький районний суд міста Києва, Шевченківський районний суд міста Києва, Подільський районний суд міста Києва.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.05.2017 року клопотання позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції по справі № 908/113/17 залишено без задоволення.

29.05.2017 року на адресу суду від позивача надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- вказує, що при складанні позовної заяви позивачем допущено технічну описку, а саме в тексті позовної заяви міститься посилання на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.06.2013 року у справі № 7/5009/964/11, якою затверджено мирову угоду, а в пункті 2 прохальної частини позову допущено аналогічну описку та зазначено про ухвалу від 29.06.2013 року;

- зазначає, що ухвала про мирову угоду датована 29.07.2013 року;

- позивач допустив технічну описку при зазначенні дати, що має виключно технічний характер;

- просить суд при вирішенні справи вважати вірною дату ухвали від 29.07.2013 року;

- пояснює, що у розрахунку інфляційних витрат до уваги взятий період заборгованості з наступного після останнього дня виконання зобовязання відповідача по мировій угоді 01.07.2014 року до дня, коли позивач звернувся до суду за захистом порушених прав 08.12.2016 року. Просить також невідкладно розглянути раніше надіслане клопотання позивача про проведення судового засідання 30.05.2017 року в режимі відеоконференції.

30.05.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання в порядку приписів ст. 30 ГПК України, за змістом якого останній просить викликати в судове засідання для надання пояснень у справі № 908/113/17 посадову особу Управління державної казначейської служби України у Заводському районі м. Запоріжжя Запорізької області. Вказане клопотання відповідач мотивує тим, що вказані особи можуть надати важливі для суду пояснення з приводу неможливості виконання у добровільному порядку ухвали Господарського суду Запорізької області про затвердження мирової угоди від 29.07.2013 року.

Розглянувши вказане клопотання суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Так, приписами ст. 30 ГПК України визначено, що в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів. Зазначені особи зобов'язані з'явитись до господарського суду на його виклик, сповістити про знані їм відомості та обставини у справі, подати на вимогу господарського суду пояснення в письмовій формі.

В пункті 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що господарський суд вправі викликати зазначених осіб як у процесі попередньої підготовки справи до розгляду (пункт 8 статті 65 ГПК), так і під час її розгляду (пункт 1 частини першої та частина третя статті 77 ГПК). Господарський суд може скористатися правом, наданим йому статтею 30 ГПК, для виклику відповідного спеціаліста з метою участі його в судовому процесі, якщо обставини справи свідчать про доцільність отримання роз'яснень (консультацій) спеціаліста з тих чи інших питань.

Таким чином, підставою для виклику господарським судом в порядку приписів вказаної статті ГПК України певних посадових осіб підприємств, установ або організацій є виникнення до них питань під час розгляду справи, які стосуються предмету спору, і потребують отримання пояснень. При цьому необхідність виклику в судове засідання посадових осіб вирішується господарським судом, виходячи з доцільності отримання пояснень від цих осіб. Разом з тим виклик в судове засідання посадових осіб за приписами ст. 30 ГПК України є правом, а не обовязком суду.

Проаналізувавши матеріали справи та наявні в них докази, письмові пояснення сторін та Заводського ВДВС м. Запоріжжя суд не вбачає необхідності у виклику в судове засідання посадових осіб Управління державної казначейської служби у Заводському районі та отриманні від них пояснень щодо неможливості виконання в добровільному порядку ухвали про затвердження мирової угоди від 29.07.2013 року.

30.05.2017 року до суду від відповідача надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- 09.10.2013 року листом за № 625 ДО «Комбінат «Зірка» звернулась до УДКС України у Заводському районі м. Запоріжжя із проханням надати інформацію про порядок добровільного виконання мирової угоди від 29.07.2013 року та погашення суми боргу перед ТОВ «Ромпетрол Україна» згідно затвердженого графіку;

- листом від 15.10.2013 року за № 02-08/1818-2175 УДКС України у Заводському районі м. Запоріжжя надало на адресу ДО «Комбінат «Зірка» відповідь про те, що добровільне погашення суми боргу неможливе, а Порядок стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року передбачає, що саме стягувач повинен звернутися до УДКС України у Заводському районі м. Запоріжжя із примусовим виконанням мирової угоди;

- зазначає, що із заявою про примусове виконання мирової угоди ТОВ «Ромпетрол Україна» звернулось до органів казначейства лише у червні 2016 року;

- листом № 02-12.1/614-1098 від 13.06.2016 року Управлінням Державної казначейської служби у Заводському районі м. Запоріжжя на звернення ТОВ «Ромпетрол Україна» щодо виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 надано відповідь, що вказана ухвала не може бути прийнята до виконання за відсутністю підстав, а саме здійснення управлінням стягнення з рахунку боржника коштів на користь стягувача;

- вказана відповідь казначейства була оскаржена ТОВ «Ромпетрол Україна» до Господарського суду Запорізької області, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.12.2016 року скарга на дії Управління державної казначейської служби України у Заводському районі м. Запоріжжя була відхилена у повному обсязі;

- при розгляді скарги ТОВ «Ромпетрол Україна» судом був встановлений той факт, що ухвала Господарського суду Запорізької області про затвердження мирової угоди від 29.07.2013 року не набула статусу виконавчого документа, при цьому суд зазначив, що наказ суду від 23.05.2011 року не втратив статус виконавчого документа, а чинним законодавством не передбачено можливості одночасного існування двох і більше різних виконавчих документів на виконання одного судового рішення (наказу та двох ухвал про затвердження мирових угод);

- вказує, що ухвала про мирову угоду у справі № 7/5009/964/11 була затверджена судом 29.07.2013 року, однак, позивач предявив позов про спонукання до виконання мирової угоди лише в січні поточного року, що у свою чергу, відповідно до приписів ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

30.05.2017 року на адресу суду від Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній повідомляє, що на виконанні в Заводському ВДВС міста Запоріжжя знаходилось виконавче провадження № 32836940 з примусового виконання наказу № 7/5009/964/11 від 23.05.2011 року, виданого Господарським судом Запорізької області про стягнення з Державної організації «Комбінат «Зірка» грошових коштів в розмірі 1833573,60 грн. Згідно довідки «ВП - спецрозділ» дане виконавче провадження закрите 12.06.2012 року на підставі п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий документ повертається на письмову вимогу стягувача. При цьому вказує, що на виконанні в Заводському ВДВС міста Запоріжжя знаходилось виконавче провадження № 38574119 з примусового виконання ухвали № 7/5009/964/11 від 12.07.2012 року про стягнення з Державної організації «Комбінат «Зірка» грошових коштів в розмірі 920109,60 грн. Згідно довідки «ВП - спецрозділ», дане виконавче провадження закрите 27.06.2013 року на підставі п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий документ повертається на письмову вимогу стягувача. Також зазначає, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, виконавчі провадження № 32836940 та 38574119 знищені в 2016 та 2017 роках.

Безпосередньо в судовому засіданні 30.05.2017 року представник Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя надав суду з супровідним листом матеріали виконавчого провадження № 39246546 для долучення до матеріалів справи.

06.06.2017 року на електронну адресу суду та 07.06.2017 року через канцелярію суду від позивача у справі надійшло клопотання на підставі ст. 741 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній просить забезпечити проведення судового засідання у справі № 908/113/17, яке призначене на 08.06.2017 року о 10:45, в режимі відеоконференції. Подане клопотання мотивоване скрутним фінансовим становищем позивача, у звязку з чим, відсутня можливість для забезпечення особистої присутності його представника. Разом з тим, у своєму клопотанні позивач зазначає, що найближчими судами, до яких може прибути представник позивача є: Господарський суд міста Києва, Печерський районний суд міста Києва, Дарницький районний суд міста Києва, Шевченківський районний суд міста Києва, Подільський районний суд міста Києва.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.06.2017 року клопотання позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції по справі № 908/113/17 залишено без задоволення.

08.06.2017 року на адресу суду від відповідача надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає, що направив на адресу УДКВС України лист № 247 від 01.06.2017 року з проханням надати інформацію щодо механізму погашення заборгованостей бюджетними організаціями на підставі рішення суду та звернення у період з серпня 2013 року по травень 2016 року ТОВ «Ромпетрол Україна» із виконавчими документами безпосередньо до управління. У відповідь отримав лист від 06.06.2017 року за № 02-12.1/192-560, в якому УДКС України у Заводському районі повідомило, що виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або боржників, прийнятих судами, можливе лише за умови звернення безпосередньо стягувачем до органів казначейства в установлений законодавством спосіб із виконавчим документом. Натомість, діюче законодавство не передбачає механізм добровільного виконання таких документів за ініціативи боржника. Крім того, казначейство зазначає у своїй відповіді, що до управління неодноразово зверталися як Заводський ВДВС та ДО «Комбінат «Зірка», так і ТОВ «Ромпетрол Україна». Відповідач вважає, що вищезазначене в котрий раз доводить, що навіть при всьому бажанні відповідача виконати взяті на себе зобов'язання згідно умов мирової угоди, маючи при цьому достатню фінансову спроможність, в силу діючого законодавства України, останній був позбавлений можливості добровільно виконати свої зобов'язання перед ТОВ «Ромпетрол Україна» та у повному обсязі погасити борг. Разом з тим вказує, що саме керівництво ТОВ «Ромпетрол Україна» будучи обізнаним в механізмі дієвого стягнення коштів, протягом трьох років відверто зволікав із предявленням ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року про затвердження мирової угоди на виконання до УДКС України у Заводському районі. Стверджує, що саме така бездіяльність призвела до відкриття судового провадження за позовом ТОВ «Ромпетрол Україна» до ДО «Комбінат «Зірка» про спонукання до виконання мирової угоди та стягнення, у т.ч. штрафних санкцій.

12.06.2017 року на адресу суду від позивача у справі надійшло клопотання на підставі ст. 741 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній просить забезпечити проведення судового засідання у справі № 908/113/17, яке призначене на 15.06.2017 року, в режимі відеоконференції. Подане клопотання мотивоване скрутним фінансовим становищем позивача, у звязку з чим, відсутня можливість для забезпечення особистої присутності його представника. Разом з тим, у своєму клопотанні позивач зазначає, що найближчими судами, до яких може прибути представник позивача є: Господарський суд міста Києва, Печерський районний суд міста Києва, Дарницький районний суд міста Києва, Шевченківський районний суд міста Києва, Подільський районний суд міста Києва. Поряд з тим у випадку залишення вказаного клопотання без задоволення позивач просить розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі його представника. Також вказує, що наполягає на позовній заяві та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 14.06.2017 року клопотання позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції по справі № 908/113/17 залишено без задоволення.

15.06.2017 року на адресу суду від позивача у справі надійшло клопотання на підставі ст. 741 Господарського процесуального кодексу України, в якому останній просить провести розгляд справи в режимі відеоконференції у звязку з неможливістю забезпечити явку свого представника. При цьому у своєму клопотанні позивач зазначає, що найближчими судами, до яких може прибути представник позивача є: Господарський суд міста Києва, Печерський районний суд міста Києва, Дарницький районний суд міста Києва, Шевченківський районний суд міста Києва, Подільський районний суд міста Києва. Просить постановити ухвалу, якою визначити суд, відповідальний за проведення відеоконференції.

Ухвалою господарського суду від 15.06.2017 року задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні у справі № 908/113/17 в режимі відеоконференції з Дарницьким районним судом міста Києва, доручено Дарницькому районному суду міста Києва забезпечити проведення відеоконференції 27.06.2017 року о 10 год. 15 хв. у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва за адресою: 03150, м. Київ, вулиця Олександра Кошиця, 5А.

За клопотаннями позивача судові засідання 16.05.2017 року та 27.06.2017 року проводилися в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судовому засіданні 27.06.2017 року підтримав позовні вимоги з врахуванням клопотання про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 27.06.2017 року не зявився, однак надіслав 26.06.2017 року на адресу суду клопотання, в якому з посиланням на неможливість направити в судове засідання 27.06.2017 року компетентного представника у звязку з відрядженням юрисконсульта комбінату ОСОБА_2 з 25.06.2017 року по 27.06.2017 року до м. Одеси та з метою обєктивного розгляду справи просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню з огляду на приписи п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції». Так, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Втім відповідачем не додано до поданого клопотання будь-яких доказів, в підтвердження викладених в ньому обставин, та не доведено неможливості заміни його представника і неможливості розгляду справи без участі його представника.

Враховуючи те, що розгляд справи відкладався, в судових засіданнях неодноразово оголошувались перерви, з огляду на обмеженість строків розгляду спору та наявність в матеріалах справи всіх необхідних документів, достатніх для її розгляду по суті, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання відповідача.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

При розгляді клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту раніше поданої позовної заяви, фактично відбулося збільшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції. Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в клопотанні про збільшення позовних вимог (том 1, а.с. 32), з якої спір вирішується судом по суті, та враховуючи надані позивачем пояснення (вх. № 08-06/13298 від 29.05.2017 року), а саме вимоги про:

- спонукання Державної організації Комбінат Зірка до виконання мирової угоди по справі № 7/5009/964/11, яка затверджена ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року, шляхом стягнення з Державної організації Комбінат Зірка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна заборгованості за мировою угодою в сумі 920109,60 грн.;

- стягнення з Державної організації Комбінат Зірка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна інфляційних втрат в сумі 723400,07 грн. та трьох процентів річних в сумі 67387,03 грн.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, пояснення Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2011 року у справі № 7/5009/964/11 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна до Державної організації Комбінат Зірка задоволено, зокрема вирішено стягнути з Державної організації Комбінат Зірка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна 1815185 грн. 74 коп. збитків, 18151 грн. 86 коп. державного мита, 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення господарським судом був виданий наказ від 23.05.2011 року.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2011 року апеляційну скаргу Державної організації «Комбінат «Зірка» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2011 року у справі №7/5009/964/11 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду від 27.06.2012 року у справі № 7/5009/964/11 заяву про затвердження мирової угоди (вих. № 475/08.06.2012 року від 08.06.2012 року, вх. № 09-06/11608 від 08.06.2012 року), укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна та Державною організацією Комбінат Зірка, залишено без задоволення.

Ухвалою господарського суду від 12.07.2012 року у справі № 7/5009/964/11 задоволено заяву про затвердження мирової угоди (вих. № 510 від 27.06.2012 року, вх. № 09-06/13012 від 27.06.2012 року), укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна та Державною організацією Комбінат Зірка, затверджено мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна та Державною організацією Комбінат Зірка на стадії виконання рішення суду в редакції від 27.06.2012 року. Зокрема за умовами затвердженої мирової угоди сторони домовились про надання розстрочки сплати боргу в сумі 1833573,60 грн. до 31 жовтня 2012 року.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року задоволено заяву про затвердження мирової угоди (вих. № 402 від 27.06.2013 року, вх. № 09-06/13044 від 27.06.2012 року), укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна та Державною організацією Комбінат Зірка, затверджено мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна та Державною організацією Комбінат Зірка на стадії виконання рішення суду в редакції від 27.06.2013 року. За умовами затвердженої мирової угоди сторони визначили, що станом на день її підписання боржником частково погашено заборгованість на суму 913464,00 грн., залишок боргу, що підлягає сплаті стягувачу по даній мировій угоді складає 920109,60 грн. та кінцевий термін розстрочки сплати вказаного боргу встановлений до 30 червня 2014 року із зазначенням графіка погашення.

Позивач в позові вказує, що відповідач (боржник) порушив своє зобовязання за мировою угодою, затвердженою Господарським судом Запорізької області ухвалою від 29.07.2013 року, та у встановлений строк борг не погасив. При цьому зазначає, що 03.06.2016 року звернувся до Управління державної казначейської служби України у Заводському районі м. Запоріжжя Запорізької області в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року із заявою щодо примусового виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11. Однак, казначейська служба відмовила у виконанні вказаної ухвали суду у справі № 7/5009/964/11, оскільки дана ухвала оформлена без дотримання вимог до виконавчого документа, а тому вона не є виконавчим документом, у звязку з чим не може бути прийнята до виконання. Разом з тим позивач зазначає, що з ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 вбачається, що вона не містить обовязкових ознак та відомостей виконавчого документу згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема не містить відбитку гербової печатки та строків предявлення її до виконання. Вказує, що за таких умов зазначена ухвала господарського суду у справі № 7/5009/964/11 не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню, і з цих підстав позивач у справі позбавлений можливості звернутися безпосередньо для примусового виконання умов мирової угоди. У звязку з вказаним просить спонукати відповідача до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 шляхом стягнення з відповідача 920109,60 грн. заборгованості за вказаною мировою угодою.

Оскільки зобовязання не припинилося виконанням проведеним належним чином з боку відповідача, і з його боку мало місце несвоєчасне виконання грошових зобовязань, а саме заборгованість за умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, не сплачена, тому позивач, з посиланням на приписи статті 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача три процента річних за період з 01.07.2014 року по 08.12.2016 року в сумі 67387,03 грн. та інфляційні витрати за період з 01.07.2014 року по 08.12.2016 року в сумі 723400,07 грн.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Між сторонами виник спір в процесі виконання умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11. Так, позивач з метою виконання умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, звернувся спочатку із заявою про прийняття до виконання вказаної ухвали до Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 07.08.2013 року було відкрито виконавче провадження ВП № 39246546 щодо виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11.

З матеріалів справи вбачається, що з метою виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції вчинялися виконавчі дії, зокрема виносилися постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 09.08.2013 року, від 01.09.2013 року, від 01.10.2013 року, від 01.11.2013 року, від 01.12.2013 року, постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 09.08.2013 року, постанова про обєднання виконавчого провадження у зведене виконавче провадження ВП № 38888670 від 09.08.2013 року.

Разом з тим Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції неодноразово направлялися листи на адресу начальника управління Державної казначейської служби України у Заводському районі м. Запоріжжя Запорізької області з платіжними-вимогами щодо виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11. Вказані листи з платіжними вимогами поверталися Управлінням Державної казначейської служби України у Заводському районі м. Запоріжжя Запорізької області без виконання з посиланням на п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, яким передбачено, що уразі прийняття рішення про стягнення коштів виконавчі документи до органу Державної казначейської служби, у якому обслуговується боржник, у встановлений зазначеним органом спосіб подає стягувач.

Постановою від 25.05.2016 року (ВП № 39246546) Заводським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя було повернуто виконавчий документ (ухвалу від 29.07.2013 року) стягувачу - ТОВ Ромпетрол Україна за його заявою від 22.04.2016 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.

В подальшому листом № 02-12.1/614-1098 від 13.06.2016 року Управлінням Державної казначейської служби у Заводському районі м. Запоріжжя на звернення ТОВ Ромпетрол Україна щодо виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 надано відповідь та повідомлено, що вказана ухвала не може бути прийнята до виконання за відсутністю підстав, а саме здійснення управлінням стягнення з рахунку боржника коштів на користь стягувача. Також, казначейство в листі звертає увагу, що в довіреності, виданій на представника ТОВ Ромпетрол Україна не зазначений державний орган Державної казначейської служби України та його територіальні органи, до яких можуть подаватися заяви про виконавчі листи, накази господарського суду та інше.

Як свідчать матеріали справи позивачем - ТОВ Ромпетрол Україна на дії Управління Державної казначейської служби України у Заводському районі міста Запоріжжя Запорізької області щодо виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 була подана скарга до Господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.12.2016 року скаргу ТОВ Ромпетрол Україна на дії Управління Державної казначейської служби України у Заводському районі м. Запоріжжя щодо не прийняття до виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 відхилено. При цьому зазначена ухвала суду не була оскаржена сторонами, а відтак набрала законної сили.

Ухвалою господарського суду від 01.12.2016 року у справі № 7/5009/964/11 встановлено, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 не відповідала встановленим ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимогам до виконавчого документа, а саме: ухвала не підписана уповноваженою особою та не скріплена гербовою печаткою, вказана ухвала завірена секретарем та завірена не гербовою печаткою суду. Разом з тим в ухвалі від 01.12.2016 року зазначено, що на момент винесення ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року про затвердження мирової угоди на стадії виконання не було відкрито виконавче провадження. З врахуванням викладеного судом в ухвалі від 01.12.2016 року встановлено, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 не відповідає встановленим законодавством вимогам, вказана ухвала не набула статусу виконавчого документа.

В пункті 7.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою. У випадках невиконання зобов'язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду. Якщо ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів (стаття 18 Закону України "Про виконавче провадження"), і державним виконавцем з цих підстав буде відмовлено у відкритті виконавчого провадження, заінтересована сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, в разі задоволення якого господарським судом видається відповідний наказ.

Згідно з п. 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК). Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Факт невідповідності ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, якою затверджена мирова угода на стадії виконання рішення суду в редакції від 27.06.2013 року, вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року № 606-ХІV, норми якого діяли на той момент) встановлений в ухвалі господарського суду від 01.12.2016 року у справі № 7/5009/964/11. При цьому ухвала господарського суду від 01.12.2016 року у справі № 7/5009/964/11 не була оскаржена сторонами, а відтак набрала законної сили.

Докази виконання відповідачем (боржником) умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим факт не виконання відповідачем рішення суду у справі № 7/5009/964/11, в тому числі і умов мирової угоди на стадії виконання судового рішення, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, підтвердив представник Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя безпосередньо в судовому засіданні 16.05.2017 року, що зазначено в протоколі (том 1, а.с. 135).

Матеріали справи свідчать, що в рамках справи № 7/5009/964/11 господарським судом був виданий наказ від 23.05.2011 року, який був предявлений ТОВ «Ромпетрол Україна» на примусове виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя.

Постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 05.06.2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 32836940 по виконанню зазначеного наказу.

Разом з тим господарським судом була затверджена мирова угода на стадії виконання судового рішення у справі № 7/5009/964/11 ухвалою від 12.07.2012 року, яка також була предявлена ТОВ «Ромпетрол Україна» на примусове виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя.

Постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 26.06.2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 38574119 по виконанню ухвали суду від 12.07.2012 року у справі № 7/5009/964/11.

З наданих Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції документів та пояснень вбачається, що наказ № 7/5009/964/11 від 23.05.2011 року та ухвала суду від 12.07.2012 року були повернуті стягувачу на підставі його письмових заяв (п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому виконавчі провадження щодо виконання вказаних виконавчих документів знищені на підставі акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 19.01.2017 року, який міститься в матеріалах справи (том 2, а.с. 7-8).

Таким чином, вказані виконавчі документи не були виконані з боку відповідача в рамках відкритих виконавчих проваджень. Крім того, строк предявлення до виконання наказу № 7/5009/964/11 від 23.05.2011 року та ухвали суду від 12.07.2012 року станом на даний час сплинув.

Враховуючи вище викладене, встановивши порушення відповідачем умов мирової угоди та невідповідність ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 про затвердження мирової угоди вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог, а наявність заборгованості в сумі 920109,60 грн. встановлена умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна про спонукання Державну організацію Комбінат Зірка до виконання мирової угоди по справі № 7/5009/964/11, яка затверджена ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року, шляхом стягнення з Державної організації Комбінат Зірка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна заборгованості за мировою угодою в сумі 920109,60 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно посилання відповідача на пропущення позивачем строку позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною ч. 1 ст. 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки.

Нормою ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Втім, пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів визначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Приписами ч. 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з п. 4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів перебіг позовної давності у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Так, матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем своїх зобовязань за умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11.

Умовами п. 4 вказаної мирової угоди визначено, що залишок боргу, що підлягає сплаті стягувачу по даній мировій угоді складає 920109,60 грн., кінцевий строк розстрочки сплати боргу до 30 червня 2014 року. Тобто відповідач мав сплатити борг в сумі 920109,60 грн. у строк до 30.06.2014 року.

Таким чином, строк позовної давності розпочався з 01.07.2014 року та закінчується лише 01.07.2017 року. Проте позовна заява в даній справі була подана позивачем до суду 10.01.2017 року, про що свідчить штамп поштового відділення звязку на поштовому конверті, в якому надійшов позов.

Тобто, строк позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 920109,60 грн. за мировою угодою у справі № 7/5009/964/11 не сплив. Відтак клопотання відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Стосовно тверджень відповідача про те, що наказ Господарського суду Запорізької області від 23.05.2011 року та ухвала суду від 12.07.2012 року у справі № 7/5009/964/11 про затвердження мирової угоди не втратили статус виконавчих документів, та позивач може звернутися в будь-який час з одним із вищевказаних документів до примусового виконання слід зазначити, що вказані виконавчі документи не були виконані в рамках відкритих Заводським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя виконавчих проваджень ВП № 32836940 та ВП № 38574119 у звязку з поверненням їх стягувачу. Разом з тим позивач в своїх поясненнях зазначив, що оригінал наказу від 23.05.2011 року у справі № 7/5009/964/11 ним було втрачено. Разом з тим, обовязок виконати рішення суду, яке набрало законної сили, у відповідача (боржника) виникає саме з моменту набрання рішенням законної сили, а не з моменту предявлення позивачем відповідного наказу до примусового виконання.

Щодо заперечень відповідача проти вимог про стягнення з нього інфляційних витрат та трьох процентів річних слід зазначити наступне.

Предметом позову у справі № 908/113/17 є спонукання відповідача до виконання умов мирової угоди шляхом стягнення боргу з нарахованими інфляційними втратами та трьома відсотками річних, з яких 920109,60 грн. - несплачений залишок з загальної суми боргу 1833573,60 грн. відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2011 року у справі № 7/5009/964/11.

При цьому борг, який стягується в даній справі в сумі 920109,60 грн. виник через неналежне виконання відповідачем рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2011 року у справі № 7/5009/964/11, а в подальшому ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року в цій же справі.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань № 14 від 17.12.2013 року).

Враховуючи та те, що умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 на стадії виконання рішення суду у вказаній справі відповідачем не виконані, що є порушенням грошового зобовязання останнього перед позивачем, три проценти річних та інфляційні витрати можуть нараховуватися позивачем по день фактичного виконання відповідачем як боржником грошового зобовязання зі сплати заборгованості, оскільки до цього дня існує матеріальне правовідношення (зобовязання), на яке поширюється вимога статті 625 ЦК України.

Стосовно посилання відповідача на п. 6 вказаної мирової угоди від 29.07.2013 року слід зазначити, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Твердження відповідача про позбавлення його можливості добровільно виконати свої зобов'язання перед ТОВ «Ромпетрол Україна» та у повному обсязі погасити борг є безпідставними та необґрунтованими. При цьому, судом враховано, що до матеріалів справи не надано доказів звернення з боку відповідача до казначейської служби щодо реєстрації зобовязань за затвердженою ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 мировою угодою.

Щодо вимог позивача про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частина друга статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 18.10.2011 р. у справі № 48/23 та Верховний Суд України у постанові від 08.11.2010 р. № 3-12г10.

Матеріали справи свідчать, що умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 в частині сплати заборгованості в сумі 920109,60 грн. у визначений вказаною мировою угодою строк відповідачем не виконані.

Тобто, відповідачем було прострочено виконання грошового зобовязання за мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 в частині сплати основного боргу.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань № 14 від 17.12.2013 року, далі постанова Пленуму Вищого господарського суду України, правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 9 названого Кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов'язань у зазначеній сфері визначено статтями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

В пункті 1.3. Постанови пленуму Вищого господарського суду України зазначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Однак, водночас, слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються. При цьому обов'язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов'язання не є зобов'язанням в розумінні положень частини першої статті 509 ЦК, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 ЦК України.

Так, матеріали справи свідчать, що в рамках справи № 7/5009/964/11 Господарським судом Запорізької області від 27.04.2011 року було прийняте рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна до Державної організації Комбінат Зірка задоволено, зокрема вирішено стягнути з Державної організації Комбінат Зірка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна 1815185 грн. 74 коп. збитків, 18151 грн. 86 коп. державного мита, 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В подальшому ухвалою господарського суду від 29.07.2013 року задоволено заяву про затвердження мирової угоди (вих. № 402 від 27.06.2013 року, вх. № 09-06/13044 від 27.06.2012 року), укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна та Державною організацією Комбінат Зірка, затверджено мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна та Державною організацією Комбінат Зірка на стадії виконання рішення суду в редакції від 27.06.2013 року. За умовами затвердженої мирової угоди сторони визначили, що станом на день її підписання боржником частково погашено заборгованість на суму 913464,00 грн., залишок боргу, що підлягає сплаті стягувачу по даній мировій угоді складає 920109,60 грн. та кінцевий термін розстрочки сплати вказаного боргу встановлений до 30 червня 2014 року із зазначенням графіка погашення.

Втім, докази виконання відповідачем (боржником) умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 на стадії виконання рішення суду, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, та те, що умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 відповідачем не виконані, що є порушенням грошового зобовязання останнього перед позивачем, три проценти річних та інфляційні витрати можуть нараховуватися позивачем по день фактичного виконання відповідачем як боржником грошового зобовязання зі сплати заборгованості, оскільки до цього дня існує матеріальне правовідношення (зобовязання), на яке поширюється вимога статті 625 ЦК України.

Позивачем доведено суду наявність боргу з боку відповідача в сумі 920109,60 грн., а відтак і підстави для нарахування трьох процентів річних та інфляційних витрат. Разом з тим, доведено також несвоєчасне виконання умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11 з боку відповідача. Винесення судом рішення про стягнення заборгованості не припиняє грошове зобовязання, а тому посилання позивача на приписи ст. 625 ЦК України ґрунтуються на законі.

Надані позивачем розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних витрат відповідають вимогам статті 625 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних за період з 01.07.2014 року по 08.12.2016 року в сумі 67387,03 грн. та інфляційних витрат за період з липня 2014 року по листопад 2016 року в сумі 723400,07 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 25663, 45 грн. покладаються на відповідача у справі - Державну організацію Комбінат Зірка, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.06.2017 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 259, 261, 267, 509, 599, 610, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна до Державної організації Комбінат Зірка задовольнити.

2. Спонукати Державну організацію Комбінат Зірка, 69067, м. Запоріжжя, вул. Республіканська, буд. 127, , до виконання мирової угоди, яка затверджена ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, шляхом стягнення з Державної організації Комбінат Зірка, 69067, м. Запоріжжя, вул. Республіканська, буд. 127, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна, 65009, м. Одеса, вул. Сонячна, буд. 5, 3-й поверх, , заборгованості за мировою угодою, яка затверджена ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2013 року у справі № 7/5009/964/11, в сумі 920109 (девятсот двадцять тисяч сто девять) грн. 60 коп., видавши наказ.

3. Стягнути з Державної організації Комбінат Зірка, 69067, м. Запоріжжя, вул. Республіканська, буд. 127, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю Ромпетрол Україна, 65009, м. Одеса, вул. Сонячна, буд. 5, 3-й поверх, , три відсотки річних в сумі 67387 (шістдесят сім тисяч триста вісімдесят сім) грн. 03 коп., інфляційні втрати в сумі 723400 (сімсот двадцять три тисячі чотириста) грн. 07 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 25663 (двадцять пять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 45 коп., видавши наказ.

У звязку із перебуванням головуючого судді у справі у щорічній відпустці по 04.07.2017 року включно, повне рішення складено 05.07.2017 року

Головуючий суддя О.Г. Смірнов

Судді С.С. Дроздова

ОСОБА_3

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.