ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 липня 2017 року Справа № 915/2168/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Губенко Н.М.,
Іванової Л.Б.,
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПІК-Україна"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 14.02.2017
та на рішеннягосподарського суду Миколаївської області від 02.11.2016
у справі№ 915/2168/15 господарського суду Миколаївської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПІК-Україна"
доПриватного підприємства "Виробничо-торгівельна фірма "ТАБ"
простягнення 1 040 901,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана 06.03.2017 (згідно зі штемпелем поштового відділення зв'язку на конверті) Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОПІК-Україна" (далі - скаржник) касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 та на рішення господарського суду Миколаївської області від 02.11.2016 у справі № 915/2168/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Виходячи зі змісту наведених норм, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати суду прямий доказ, який однозначно свідчив би про повідомлення сторін про оскарження особою судових рішень.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у застосуванні п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України господарському суду необхідно враховувати, що належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів можна вважати розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (оригінал касового чека, розрахункової квитанції тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Пунктом 5.27 наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, яким затверджено Національний стандарт України Державної уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003", визначено порядок засвідчення копій документів, а саме: відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Заявник касаційної скарги, як доказ в підтвердження надсилання примірника касаційної скарги відповідачу у справі, додав до касаційної скарги копії фіскального чеку від 06.03.2017 № 0375 та опису вкладення у цінний лист, про що Одеським апеляційним господарським судом складено акт від 09.03.2017.

Проте, надані скаржником до касаційної скарги документи на підтвердження направлення відповідачу у справі примірника касаційної скарги, не можуть розцінюватися як належні докази в розумінні ст.ст. 34, 36 ГПК України, оскільки, по-перше: відсутність оригіналу фіскального чеку позбавляє касаційну інстанцію можливості оцінити даний документ як належний доказ направлення копії касаційної скарги відповідачу у справі, по-друге: копії вказаних документів взагалі не завірені, що є підставою для повернення касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 статті 1113 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПІК-Україна" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 та на рішення господарського суду Миколаївської області від 02.11.2016 у справі № 915/2168/15 повернути скаржнику без розгляду.

2. Справу № 915/2168/15 повернути до господарського суду Миколаївської області.

Головуючий суддя Л. Барицька

Судді: Н.М. Губенко

Л.Б. Іванова