13 липня 2017 року Справа № 8/26/2011

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед", м. Київ
до Державного підприємства "Первомайськвугілля", м. Гірське Луганської області
Орган оскарження Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
Правонаступник стягувача (позивача) Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія", м. Дружківка Донецької області
про стягнення 12 049 687 грн. 75 коп.
Суддя Господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
без виклику представників сторін
Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.05.2011 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" задоволені частково. З Державного підприємства "Первомайськвугілля" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" борг в сумі 397 004 грн. 58 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 840 грн. 16 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 7 грн. 78 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2011, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.11.2011, рішення Господарського суду Луганської області від 04.05.2011 частково скасоване. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" про стягнення з Державного підприємства "Первомайськвугілля" 12 049 687 грн. 75 коп. задоволені частково у сумі 12 012 529 грн. 74 коп. З Державного підприємства "Первомайськвугілля" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерофіс Лімітед" заборгованість в сумі 12 012 529 грн. 74 коп., витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою в сумі 12 750 грн. 00 коп., витрати по сплаті державного мита при зверненні з позовною заявою в сумі 25 500 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 235 грн. 27 коп.
На виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду позивачу був виданий наказ від 26.08.2011 №8/26/2011.
06.11.2014 ТОВ "Інтерофіс Лімітед" звернулось до Господарського суду Харківської області, який на підставі розпорядження Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 № 28-р розглядав господарські справи, підсудні Господарському суду Луганської області, у зв'язку з зупиненням роботи Господарського суду Луганської області через проведення на території Луганської області антитерористичної операції, зі скаргою, в якій просив:
-визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з винесення постанови від 23.10.2014 про зупинення виконавчого провадження №28911906;
-визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 23.10.2014 про зупинення виконавчого провадження №28911906.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2015 скаргу стягувача задоволено: визнано незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 23.10.2014 про зупинення виконавчого провадження №28911906, визнано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 23.10.2014 про зупинення виконавчого провадження №28911906 недійсною з моменту її прийняття.
23.05.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська вугільна компанія" звернулось до Господарського суду Луганської області відповідно до ст. 1212 ГПК України зі скаргою від 23.05.2017 № б/н, в якій просить:
-визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з приводу винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.03.2016 по виконавчому провадженню ВП № 28911906;
-визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.03.2016 по виконавчому провадженню ВП № 28911906;
-зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити дії з передачі виконавчого документа по виконавчому провадженню ВП № 28911906 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Господарський суд Луганської області двічі ухвалами від 26.05.2017, 23.06.2017 зобов'язував Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати суду відзив на скаргу з доказами надіслання позивачу, документальне підтвердження і нормативне обґрунтування викладених у відзиві доводів, пояснення і документальне підтвердження щодо одержання від Господарського суду Харківської області копії ухвал від 02.12.2014 про заміну стягувача та від 20.01.2015 про розгляд скарги відповідно до ст. 1212 ГПК України (витяг з Реєстру поданої документації тощо), надати докази надіслання постанови про повернення виконавчого документа та наказу Господарського суду Луганської області від 26.08.2011 № 8/26/2011 ТОВ "Інтерофіс Лімітед", надати пояснення та документальне підтвердження про вчиненні дії на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 02.12.2014 та від 20.01.2015 з цієї справи.
Проте станом на 13.07.2017 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України витребувані ухвалами суду від 26.05.2017, 23.06.2017 документи надані не були, хоча представник органу державної виконавчої служби був присутній у судовому засіданні. Ухвали суду надсилались органу державної виконавчої служби відповідно до господарського процесуального законодавства.
Зазначене спричиняє неодноразове відкладення розгляду скарги для надання органом виконання рішень витребуваних судом документів та забезпечення можливості розгляду судом скарги на його дії.
Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.
Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.
Частиною 3 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно з ч.2 ст.45 Господарського процесуального кодексу України невиконання вимог рішень, ухвал та постанов господарського суд тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч.1 ст.1853 Кодексу України про адміністративні правопорушення неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну звевагу до суду або встановлених у суді правил, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятдесяти до ста п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 ст.382 Кримінального кодексу України встановлено, що умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкодження їх виконанню карається штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право стягнути в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.
З урахуванням положень п. 9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", п.п. 3.9.3, п.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі невиконання вимог господарського суду органом державної виконавчої служби суд має право відкласти розгляд справи, вжити заходів, передбачених п.5 ст.83 ГПК або статтею 90 ГПК.
Згідно з ч.1 ст.90 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.
Отже, вищевказані факти свідчать про неповагу до суду та судових актів, які є обов'язковими до виконання. Ухилення від виконання ухвал господарського суду є підставою для винесення цієї окремої ухвали, яку слід надіслати Міністерству юстиції України з метою вжиття відповідних організаційно-правових заходів.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.13 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів", ст.ст. 86, 90 Господарського процесуального кодексу України, суд
2.Зобов'язати Заступника Міністра юстиції України з питань виконавчої служби ОСОБА_1 розглянути окрему ухвалу та вжити заходів до усунення недоліків в організації роботи, встановлених при розгляді скарги.
3.Про результати розгляду окремої ухвали повідомити Господарський суд Луганської області в місячний термін.
Суддя О.В.Рябцева