ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті подання

"18" липня 2017 р. № 926/2323/17

Суддя Т.І. Ковальчук,

розглянувши матеріали за поданням старшого державного виконавця Марка Валерія Мірчевича

до боржника приватного підприємства "Геоцентр"

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Марко В.М. звернувся до господарського суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 як керівника ПП "Геоцентр", що є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Чернівецької області від 12.04.2016 р. у справі № 926/96/16 про стягнення коштів на користь НЗ ОГ "Сокирянська автомобільна школа ТСО України".

Підставою для звернення держвиконавця з поданням до господарського суду Чернівецької області зазначено статті 3, 4, 18, 19, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", ст. 3771 Цивільного процесуального кодексу України, а також те, що виконавчий документ видано названим судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підвідомчість господарських справ - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції ст. 12 ГПК України.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, господарський суд виходить з визначень, наведених у ст. 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

а) участі у спорі суб'єкта господарювання;

б) наявності між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, а, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Процедура вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульована статтею 3771 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

В інформаційному листі Верховного Суду України від 19 грудня 2012 р. № 119/0/54-12 "Узагальнення судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК)" роз'яснено, що вирішення судами питання про тимчасове обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 р. (на даний час п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ - суд), а також п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України". Це питання вирішується у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, а також рішенням іншого органу (посадової особи), яке перебуває на виконанні органів Державної виконавчої служби.

Інші процесуальні кодекси: Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України та Кримінальний процесуальний кодекс України - у розділах, що регулюють вирішення процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень, ухвалених за нормами цих кодексів, не містять норм щодо процесуального порядку обмеження права боржника на виїзд за межі України.

Таким чином, вказав Верховний Суд України, ст. 3771 ЦПК є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень (незалежно від виду судочинства), а також рішень інших органів та посадових осіб (наприклад, виконавчих написів нотаріусів, актів про стягнення штрафів з осіб, притягнутих до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, органів Державної податкової та автомобільної інспекції, Державної митної служби та ін.) щодо боржників у виконавчому провадженні за будь-якими передбаченими ст. 17 Закону № 606-XIV виконавчими документами, примусове виконання яких здійснюється ДВС.

Відтак, з огляду на викладене, справа за поданням старшого державного виконавця Марка В. М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинна розглядатися за правилами Цивільного процесуального кодексу України і є непідвідомчою господарському суду, тому в прийнятті подання належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті подання.

Подання і додані до нього матеріали повернути заявнику.

Суддя Т.І.Ковальчук