ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.07.2017 Справа № 904/7277/17

Суддя Назаренко Н.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр", м. Дніпро

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровська міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем`єр", в якому просить господарський суд визнати за Дніпропетровською міською радою право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), вулиця Каштанова, будинок 7 на земельній ділянці кадастровий номер :04:016:0052, що включає:

- комплекс з обслуговування автомобілів літ.Б-3 загальною площею 903,5 кв.м., який складається з нежитлових приміщень:

- І поверх: 101 тамбур-4,2 кв.м.; 102 кабінет- 8,2 кв.м.; 103 технічне приміщення -11,7 кв.м.; 104 диспетчерська - 8,8 кв.м.; 105 технічне приміщення - 6,0 кв.м.; 106 мийка -138,9 кв.м.; 107 мийка - 76,2 кв.м.; 108 коридор - 12,9 кв.м.; 109 умивальник - 1.2 кв.м.; 110 туалет - 1,3 кв.м.; 111 тех.приміщення - 9,7 кв.м.; 112 тамбур - 6,6 кв.м.; 113 сход.клітка -13,1 кв.м.; Разом І поверх - 298,8 кв.м.;

- II поверх: 201 побутова - 36,1 кв.м.; 202 майстерня - 28,7 кв.м.; 203 коридор - 38.3 кв.м.; 204 кабінет - 17,8 кв.м.; 205 кабінет - 17,6 кв.м.; 206 топочна - 11,6 кв.м.; 207 душ - 1.8 кв.м.; 208 гардеробна - 17,1 кв.м.; 209 умивальник - 1,0 кв.м.; 210 туалет - 1,2 кв.м.; 211 коридор - 22,9 кв.м.; 212 майстерня - 60,3 кв.м.; 213 хол - 26,6 кв.м.; 214 туалет - 1,4 кв.м.; 215 умивальник- 2,6 кв.м.; 216 електрощитова- 5,7 кв.м.; 217 сход.клітка- 13,2 кв.м.; Разом II поверх - 303,9 кв.м.;

- III поверх: 301 зала - 36,1 кв.м.; 302 кабінет - 28,5 кв.м.; 303 прийомна - 18,0 кв.м.; 304 коридор - 36,2 кв.м.; 305 кабінет - 29,5 кв.м.; 306 побутова - 22,2 кв.м.; 307 коридор 22,9 кв.м.; 308 кабінет - 28,9 кв.м.; 309 кабінет - 30,5 кв.м.; 310 туалет - 1,2 кв.м.; 311 умивальник - 2,0 кв.м.; 312 підсобне -5,67 кв.м.; 313 хол -20,2 кв.м.; 314 кладова - 5.7 кв.м.; 315 сход.клітка- 13,2 кв.м.; Разом III поверх - 300,8 кв.м.

- пандус літ.б, 61, 62;

- сходи літ 63;

- трансформаторна підстанція (тимчасовий) літ. В;

- огорожа №1-3.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу до позовної заяви додаються документи на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015р. № 484-VІІІ) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 4 Закону України „Про судовий збір встановлені ставки судового збору, а саме: за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п. 2.2., 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", Статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Зокрема, господарським судам слід враховувати, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК).

Як вбачається із поданих позовних матеріалів, позивачем за майнову вимогу (визнання права власності) сплачено судовий збір в сумі 1 684 грн., в підтвердження чого надано платіжне доручення № 1047 від 11.11.2016 та квитанцію № 0.0.803505337.1 від 11.07.2017.

Однак, подана позовна заява взагалі не містить доказів, які б встановлювали вартість спірного майна - комплексу з обслуговування автомобілів літ.Б-3 загальною площею 903,5 кв.м., а тому суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість визначення розміру судового збору, який підлягає сплаті.

Таким чином, суд не може прийти до висновку про те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір", позивачем до позовної заяви додано належні докази сплати судового збору, у зв`язку з чим остання підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (ст.56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права шляхом встановлення обов'язку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції, включає в себе обов'язок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі.

Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не буде відповідати ст. 6 Конвенції.

За викладеного, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що повернення позовної заяви на підставах, визначених ст. 63 Господарського процесуального кодексу України прямо передбачено діючим законодавством та не є відмовою в доступі до правосуддя в розумінні Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву б/н від 11.07.2017 і додані до неї документи без розгляду.

Додаток:

- позовна заява б/н від 11.07.2017 з додатками на 39 арк., в тому числі платіжні доручення № 1047 від 11.11.2016 та квитанцію № 0.0.803505337.1 від 11.07.2017 про сплату судового збору.

Суддя ОСОБА_1