ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017 Справа № 904/6298/17

За позовом ОСОБА_1, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49003, Дніпро, вул. Маяковського, 31, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: розпорядник майна Ткаченко Денис Володимирович

про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, суми індексації заробітної плати, середнього заробітку за час розрахунку при звільнені, вихідної допомоги та моральної шкоди

Суддя Владимиренко І.В.

Відомості про сторін та учасників судового засідання:

від позивача: ОСОБА_1, особисто

від відповідача: представник Корнійчук П.М., дов. № 3-53/юр від 11.01.17р.

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

30.05.17 р. позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, суми індексації заробітної плати, середнього заробітку за час розрахунку при звільнені, вихідної допомоги та моральної шкоди.

31.05.17 р. ухвалою господарського суду порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Справу призначено до розгляду в засіданні на 04.07.2017 р.

11.07.17 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 11.07.17р. оголошено перерву до 12.07.17р. о 09:50.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні 12.07.17 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні позивача та представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2015р. ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД". Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено Ткаченко Дениса Володимировича (свідоцтво №1057 від 04.07.13р.).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що останній працював у відповідача з 16.09.2003 р. по 14.09.2015 р.

При звільненні остаточний розрахунок проведений не був.

У відповідності до п. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається з довідки відповідача №49/р/263 від 10.07.17 р. при розрахунку 11.09.15 р. по ст. 38 КЗпП України позивачу в остаточний розрахунок належить 5 632,00 грн.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 5 632,00 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 37 162,20 грн.

Відповідач надав до суду відзив з якого вбачається, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення за період з 11.09.15р. по 11.07.17р. складає 41 247,48грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Середньоденний заробіток позивача становить 90,06 грн., що підтверджується довідкою № 49/р/263 від 10.07.17 р.

Оскільки господарським судом оголошувалась перерва з 11.07.17р. по 12.07.17р., то сума середнього заробітку за час затримки розрахунку збільшилась на один день та становить 41 337,54 грн.

Таким чином, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 11.09.15р. по 12.07.17р. у розмірі 41 337,54 грн.

Стосовно стягнення вихідної допомоги у розмірі 3-місячного середнього заробітку у розмірі 5 422,50грн., господарський суд також вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви в цій частині, оскільки згідно відмітки у трудовій книжці, позивач був звільнений за власним бажанням, отже підстав для стягнення вихідної допомоги згідно ст. 44 КЗпП України не має.

Стосовно стягнення індексації заробітної плати за період з червня 2015 р. по вересень 2015 р. у розмірі 18 200,02 грн., господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви в цій частині, оскільки згідно норм ЗУ "Про індексацію грошових доходів населенню" № 1282-ХІІ від 03.07.91 р. та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ № 1078 від 17.07.03 р. перерахунок та донарахування звільненому працівнику не передбачено.

Стосовно стягнення компенсації за затримання виплати заробітної плати у розмірі 1 165,90 грн., то даний вид компенсації не передбачено для працівника, який був звільнений. Крім того, позивач не зазначив на підставі якої норми діючого законодавства ним була нарахована компенсація у розмірі 1 165,90 грн.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви в цій частині.

Стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., господарський суд зазначає наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом ст. 440-1 ЦК та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. (ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що позивачем не подано будь-яких доказів, що підтверджують понесення моральної шкоди, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід покласти на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31; ) на користь ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_1) заробітну плату у розмірі 5 632 (п'ять тисяч шістсот тридцять дві) грн. 00 коп.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 11.09.15р. по 12.07.17р. у розмірі 41 337 (сорок одна тисяча триста тридцять сім) грн. 54 коп. Видати наказ.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31; ) на користь державного бюджету (одержувач - Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра, , р/р 3005, банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. - судового збору. Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.07.2017

Суддя І.В. Владимиренко