ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2017 Справа № 904/9615/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. - доповідач;

суддів: Білецької Л.М., Євстигнеєва О.С.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № 1 від 23.05.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність № 52-16/08 від 11.01.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 по справі № 904/9615/16 (суддя Фещенко Ю.В.)

за заявою: Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, -

по справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртутем Соліс», м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з охорони № 2014/у100/1100 від 23.06.2014 у загальному розмірі 1590634,33 грн., -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2017 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2017 по справі № 904/9615/16 таким, що не підлягає виконанню.

Додатковою ухвалою від 30.06.2017 господарським судом Дніпропетровської області відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 1657242,31 грн.

Вказана ухвала мотивована тим, що до спірних відносин норми ст. 117 ГПК України не застосовуються та в даному випадку питання щодо наявності підстав для повернення стягнутого за скасованим рішенням підлягає розгляду в порядку ст. 122 ГПК України. Отже, у задоволенні заяви ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а також у стягненні безпідставно отриманих коштів в сумі 1657242,31 грн. судом відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 по справі № 904/9615/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2017 по справі № 904/9615/16 таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ТОВ «Віртутем Соліс» на свою користь одержані за наказом грошові кошти у сумі 1657242,31 грн.

Скаржник вважає, що у звязку зі скасуванням 18.04.2017 Вищим господарським судом України рішень судів попередніх інстанцій по справі № 904/9615/16, наказ від 10.02.2017 № 904/9615/16 на підставі ч. 4 ст. 117 ГПК України повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, а сплачені за наказом грошові кошти у сумі 1657242,31 грн. підлягають стягненню з позивача по справі на користь відповідача.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження і призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.06.2017.

У судовому засіданні 26.06.2017 представником відповідача заявлено клопотання про продовження строку вирішення спору в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 69 ГПК України на 15 днів. Колегія суддів вказане клопотання відповідача задовольнила, продовжила розгляд справи та відклала розгляд справи у судовому засіданні на 03.07.2017.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 03.07.2017 № 1024/17 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, справа розглядалася у складі: ОСОБА_3 (доповідач), ОСОБА_4, ОСОБА_5

У судовому засіданні 03.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до вимог ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2016, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.02.2017, позов задоволено частково та присуджено до стягнення з ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ТОВ «Віртутем Соліс» 1328303,49 грн. основного боргу, 224142,14 грн. пені, 25477,30 грн. 3 % річних, 54828,01 грн. інфляційних втрат, 24491,34 грн. судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

10.02.2017 на виконання рішення суду по даній справі, господарським судом Дніпропетровської області видано наказ (том 1 а. с. 220).

В подальшому постановою ВГСУ від 18.04.2017 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2016 по справі № 904/9615/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

16.02.2017 до господарського суду Дніпропетровської області звернулося ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» з заявою та доповненнями до неї від 29.05.2017 (том 2 а. с. 170-171) про визнання наказу по даній справі таким, що не підлягає виконанню, а також просив стягнути з позивача суму 1657242,31 грн. грошових коштів отриманих за наказом суду від 10.02.2017 по справі № 904/9615/16.

Заява з посиланням на норму ст. 117 ГПК України обґрунтована тим, що відповідач на виконання рішення суду від 07.12.2017 по справі № 904/9615/16 за платіжним дорученням № 3366 від 14.02.2017 добровільно перерахував позивачу грошові кошти у сумі 1657242,31 грн., у звязку з чим обовязок відповідача перед позивачем за даним наказом відсутній повністю.

Крім того, рішення господарського суду, на підставі якого видано даний наказ було скасоване постановою ВГСУ.

Відповідно до ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Вказану заяву прийнято до провадження ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017.

За результатами розгляду заяви, місцевий господарський суд відмовив в її задоволенні, у звязку з відсутністю передбачених ст. 117 ГПК України підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, господарський суд зазначив, що наказ від 10.02.2017 видано на виконання рішення, яке набрало законної сили та на момент видачі наказу залишалося не виконаним, тобто наказ видано не помилково. Крім того, на момент скасування рішення господарського суду наказ був виконаним повністю, що унеможливлює застосування ст. 117 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Як визначено п. 3.3. постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», ч. 4 ст. 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких, господарський суд може визнати накази такими, що підлягають виконанню.

Як встановлено судом першої інстанції, вказаний наказ видано 10.02.2017, а виконано боржником в повному обсязі 14.02.2017, що підтверджується платіжним дорученням № 3366 (том 1 а. с. 230).

В подальшому, рішення суду по справі № 904/9615/16 скасоване постановою ВГСУ 18.04.2017.

Тобто, виконання рішення суду у даній справі відбулося до його скасування касаційною інстанцією, а тому застосування ч. 4 ст. 117 ГПК України в даній ситуації було б неправильним.

З огляду на те, що господарський суд дійшов до висновку щодо відсутності підстав для визнання оскаржуваного наказу таким, що не підлягає виконанню, висновок суду щодо стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 1657242,31 грн., також є правильним, оскільки зі змісту ч. 4 ст. 117 ГПК України суд може стягнути на корить боржника безпідставно одержане за наказом одночасно із визнанням наказу таким, що не підлягає виконанню.

В даному випадку, обставини, що зумовлюють визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відсутні, а тому неможливим є і стягнення отриманого на підставі зазначеного наказу.

Оцінивши обставини справи, колегія суддів вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню ст. 122 ГПК України, яка передбачає поворот виконання рішення, у звязку зі скасуванням рішення чи постанови.

Вказана стаття передбачає зворотнє стягнення сум за виконаним рішенням, або постановою тільки при наявності прийняття нового рішення за результатами перегляду справи. По даній справі після скасування нове рішення не приймалося, а тому відсутні підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та стягнення отриманих за наказом сум.

Таким чином, позивач в обґрунтування своєї заяви посилається на ст. 117 ГПК України, що не може бути підставою для задоволення заяви з вище наведених обставин.

Виходячи з викладеного, колегія суддів, на підставі встановлених та досліджених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 101, 103-106 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 по справі № 904/9615/16 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 10.07.2017.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді Л.М. Білецька

ОСОБА_5