РІШЕННЯ

07 липня 2017 рокуСправа № 921/283/17-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" вул. Кирилівська, 40, Київ, 04080

до Приватного акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод" вул. Лозовецька, 28, Тернопіль, 46010

про cтягнення в порядку регресу 85 000 грн. виплаченого страхового відшкодування

За участю представника відповідача: ОСОБА_1, довіреність №23 від 11.05.2017р. (діє до 11.05.2018р.)

Суть справи:

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод" про cтягнення 85 000 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою суду від 03.05.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.05.2017р.

У судовому засіданні 30.05.2017р. оголошено перерву до 13.06.2017р., а ухвалами суду від 13.06.2017р. та 23.06.2017р. розгляд справи відкладено на 23.06.2017р. та 07.07.2017р. відповідно, для надання можливості сторонам подати витребувані судом докази в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Ухвалою суду від 23.06.2017р., за клопотанням представника відповідача, відповідно до ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи продовжений на 15 днів до 13.07.2017р.

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" підтримало заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. В обґрунтування правомірності заявлених вимог звертає увагу суду на те, що випадок, який стався внаслідок ДТП, підпадає під дію норми п."г" ч.1 ст.38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно якої, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, то страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Причина вчинення ДТП, а саме невідповідність технічного стану транспортного засобу, підтверджена постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2017р. у справі №760/1492/17, якою притягнено ОСОБА_2, водія транспортного засобу, належного відповідачу, до адміністративної відповідальності, та поясненням самого водія. На заперечення відповідача та надані ним матеріали щодо непідтвердження несправності технічного стану автомобіля, висловив сумнів на предмет періоду складання таких, а тому вважає їх неналежними доказами.

Приватне акціонерне товариство "Тернопільський молокозавод" проти позовних вимог заперечує та просить суд звернути увагу на наступне: - постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2017р. у справі №760/1492/17 не підтверджено прямий причинно-наслідковий зв'язок між відмовою гальмівної системи транспортного засобу марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1 та скоєнням ДТП, а встановлено лише факт порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2; - технічно справний стан транспортного засобу марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1 підтверджується: - письмовими поясненнями механіка з ремонту транспорту філії "Київ-Молоко" ПрАТ "Тернопільський молокозавод" ОСОБА_3, який особисто здійснював огляд автомобіля та не виявив механічних несправностей; - подорожнім листом №251215 від 18.01.2017р., у якому проставлений відбиток штампу "Виїзд дозволено" та підпис водія ОСОБА_2 про те, що останній прийняв даний автомобіль; - детальним витягом з програми "DozoR" від 18.01.2017р., яким підтверджено рух автомобіля після ДТП; - актом огляду транспортного засобу після ДТП від 19.01.2017р.; - калькуляцією витрат на ремонт автомобіля після ДТП, за якими не зафіксовано необхідність в ремонті гальмівної системи. Просить в позові відмовити, так як позивач не надав належних доказів на підтвердження встановлених законом підстав регресного відшкодування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, встановлено:

- між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (Страховик) та Приватним акціонерним товариством "Тернопільський молокозавод" (Страхувальник) укладено 01.09.2016р. договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АК/0499953;

- відповідно до полісу обовязкового страхування №АК/0499953, застрахований транспортний засіб ПАТ "Тернопільський молокозавод" марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, строк дії з 03.09.2016р. по 02.09.2017р.;

- 18.01.2017р. в м. Києві по бул. Чоколівському, 1, з вини громадянина ОСОБА_2, який керував автомобілем марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1, скоєна дорожньо-транспортна пригода;

- згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 18.01.2017р. о 13:00 год. у м. Києві по бул. Чоколівському, 1 водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ПАТ "Тернопільський молокозавод", здійснив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_2, водій та власник пошкодженого транспортного засобу "невідомі", встановлено, що автомобілі отримали механічні пошкодження; за поясненням водія, причиною ДТП стала відмова гальмівної системи автомобіля.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2017р. у справі №760/1492/17, громадянин ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення водієм п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №111910 від 18.01.2017р.), що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Постанова набрала законної сили.

Страховим актом №ОЦ/041/000/17/0011 від 09.02.2017р., даний випадок ДТП визнано страховим випадком та прийнято рішення здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 85 000,00 грн.

Виплата страхового відшкодування проведена позивачем ОСОБА_4 на підставі заяви про страхове відшкодування від 18.01.2017р. та протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) від 03.02.2017р.

ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" перерахувала ОСОБА_4 платіжним дорученням №48033 від 10.02.2017р. суму страхового відшкодування 85 000,00 грн.

Позивачем на адресу ПАТ "Тернопільський молокозавод" направлено вимогу №733/17 від 01.03.2017р. (за даними поштового звязку рекомендоване повідомлення одержано 03.03.2017р.) про сплату 85 000,00 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, яке залишено останнім без розгляду, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, давши оцінку поданих сторонами доказам та наведеним представниками сторін в процесі розгляду справи доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

При цьому, суд виходив із наступного:

- порядок відшкодування шкоди спричиненої ДТП регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Законом України "Про страхування" та спеціальним законом, який застосовується до спірних правовідносин, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (далі Закон про обовязкове страхування відповідальності).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, при цьому, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 979, п. 3 ч. 1 ст. 980, ст. 990 ЦК України).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону про обов'язкове страхування відповідальності).

При настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про обов'язкове страхування відповідальності порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону про обов'язкове страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 27 Закону України "Про страхування").

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Згідно п. "г" ч. 1 ст. 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов'язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством (ст. 33 Закону України "Про дорожній рух").

Матеріалами справи встановлено:

- постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2017р. у справі №760/1492/17, водія ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови, судом встановлено відповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БР№111910 від 18.01.2017р., згідно якого водієм ОСОБА_2 порушено Правила дорожнього руху, а саме: - п. 12.1 Правил, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; - п. 13.1 Правил, згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Водій визнав свою вину щодо встановлених порушень Правил дорожнього руху, які стосуються безпечної швидкості руху, дотримання дистанції та інтервалу. Постанова суду набрала законної сили.

Отже, постановою суду не встановлено, що ДТП скоєно по причині порушення водієм п. 31.1 Правил дорожнього руху, а саме невідповідність технічного стану транспортного засобу та його обладнання вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.32-34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даному випадку належним доказом, який встановлений законом та підтверджує внаслідок чого сталася дорожньо - транспортна пригода, є постанова суду, а не пояснення водія, на які посилається позивач.

Слід зазначити, що технічно справний стан транспортного засобу марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1 також підтверджений відповідачем наданими доказами:

- подорожнім листом №251215 від 18.01.2017р., у якому проставлений відбиток штампу "Виїзд дозволено" та підпис водія ОСОБА_2 про те, що останній прийняв даний автомобіль;

- актом огляду транспортного засобу після ДТП від 19.01.2017р., підписаного механіком з ремонту транспорту ОСОБА_3, водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яким встановлено, що гальмівна система, рульове управління, прилади освітлення та двигун транспортного засобу марки FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_1 перебували у задовільному робочому стані;

- письмовими поясненнями від 14.06.2017р. механіка з ремонту транспорту філії Київ-Молоко" ПрАТ "Тернопільський молокозавод" ОСОБА_3, який особисто здійснював огляд автомобіля та дозволив водію ОСОБА_2 здійснити виїзд на маршрут;

- детальним витягом з програми "DozoR" від 18.01.2017р., яким підтверджено рух автомобіля після ДТП.

Доводи позивача, що подані відповідачем докази на предмет технічної справності автомобіля викликають сумніви щодо їх дійсності, судом не приймаються до уваги, оскільки матеріалами справи не підтверджено протилежне.

Отже, позивач не підтвердив належними доказами правомірність заявленої регресної вимоги щодо стягнення 85 000 грн. виплаченого страхового відшкодування в порядку передбаченому п. "г" ч. 1 ст. 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме, що дорожньо-транспортна пригода спричинена безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, а тому в позові відмовляється.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 43, 49, 82, 84 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "13" липня 2017р.

Суддя М.С. Стадник