РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017Справа №910/6732/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВГ Плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гьотс»

про стягнення заборгованості в сумі 2 524 255,00 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Незвицька Г.С, за довіреністю;

від відповідача: Лопоха В.Є., Проценко Ю.Ф., за довіреностями.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «СВГ Плюс» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гьотс» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2 524 255,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів, скрапленого газу пропан-бутан № 10-11-16/1 від 10.11.2016 не здійснив своєчасно оплату за поставлений позивачем природний газ, в зв'язку з чим позивач просить стягнути в відповідача заборгованість в розмірі 2 524 255 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 порушено провадження у справі № 910/6732/17 та призначено розгляд справи на 29.05.2017.

15.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

29.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву.

У судове засідання 29.05.2017 представники сторін з'явились.

У судовому засіданні 29.05.2017 судом, в порядку ст. 77 ГПК України, та в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, було оголошено перерву до 19.06.2017.

19.06.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача були подані письмові доповнення до відзиву, у яких відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що у Договорі передбачено інший порядок приймання товару (газу скрапленого), ніж той, що повинен був відбуватися фактично; ніякої фактичної передачі товару у пунктах поставки не відбувалося, оскільки відповідач не має власних потужностей для приймання газу скрапленого, орендованих ємностей відповідач також не має; описана в Договорі процедура передачі прав власності на товар могла бути здійснена виключно за наявності третьої сторони - відповідального зберігача, в ємності якого повинен був бути закачаний газ скраплений, але відповідач не укладав договорів відповідального зберігання; відповідач визнає всі підписані акти приймання-передачі, але не вважає ці акти документами, що передбачають перехід права власності на товар, оскільки не було факту передачі товару, а актами приймання-передачі зафіксований факт передачі лімітів на товар, тобто обсяги газу, які можуть бути вибраними у постачальника; додатковим аргументом, що акти приймання-передачі лише фіксують факт передачі лімітів від постачальника до покупця, але не реальну передачу товару у власність покупця, служить документ «Реєстр поставок скрапленого газу від ТОВ «СВГ Плюс» на ТОВ «Гьотс» згідно Договору, у якому в графі «Пункт розгрузки (справ)» вказана адреса (м. Київ та вулиця, без номера будинку), що свідчить саме про передачу лімітів, а не товару, оскільки Договором передбачена конкретна адреса поставки.

Представники сторін у судове засідання 19.06.2017 з'явились та подали спільне клопотання про продовження строків розгляду справи.

Також, представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Враховуючи вищезазначене клопотання та з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд його задовольнив та продовжив строк вирішення спору у справі №910/6732/17 на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 19.06.2017 судом, в порядку ст. 77 ГПК України та в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, було оголошено перерву до 10.07.2017.

У судове засідання 10.07.2017 представники сторін з'явились, представники відповідача подали клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши у судовому засіданні 10.07.2017 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представників сторін, відхилив його, з огляду на наступне.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Зазначені обставини та підстави оцінюються судом, який розглядає справу з метою реалізації наданого йому права на відкладення розгляду справи.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, розгляд справи відкладався).

При цьому, суд зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Однак, відповідачем неодноразово заявлялось клопотання про відкладення розгляду з аналогічних підстав.

Також судом враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача надали суду усні пояснення, проти позову заперечували.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.07.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

10 листопад 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВГ Плюс» (далі - позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гьотс» (далі - відповідач, покупець) укладений Договір поставки (купівлі-продажу) нафтопродуктів, скрапленого газу пропан-бутан № 10-11-16/1 (далі - Договір), відповідно до умов якого, продавець зобов'язався постачати та передавати у власність покупця нафтопродукти, скраплений газ пропан-бутан (надалі - товар), а покупець зобов'язався приймати товар та оплачувати його вартість на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору передача товару здійснюється окремими партіями, узгодженими сторонами.

Пунктом 1.3 Договору сторонами погоджено, що кількість та вартість товару (ціна за одиницю товару), що поставляється за цим Договором, визначається сторонами у специфікаціях/додатках, що є невід'ємною частиною цього Договору. В якості специфікацій/додатків сторони приймають:

- рахунки (рахунки-фактури), виставлені продавцем та оплачені покупцем, згідно п. 4.1 Договору;

- видаткові накладні на товар;

- інші письмові додаткові угоди до цього Договору, товарно-транспортні накладні до цього Договору, письмові заявки, інші домовленості, оформлені сторонами в письмовій формі.

У відповідності до пункту 3.1 Договору ціна товару, що передається у власність покупця узгоджується сторонами та зазначається в накладних на товар та рахунках, що є невід'ємною частиною цього Договору. В разі доставки товари покупцю, за згодою сторін, автотранспортом продавця або визначеного ним перевізника, покупець відшкодовує вартість транспортних послуг згідно наданих рахунків-факту або вартість таких послуг включається до вартості товару.

Згідно з п. 4.1 Договору, сторонами домовлено, що оплата за цим договором здійснюється покупцем шляхом внесення ним попередньої оплати вартості товару згідно виставленого рахунку-фактури продавця. За домовленістю сторін, можуть бути передбачені інші умови та строк оплати за товар, але при цьому, в будь-якому випадку, термін відстрочення оплати покупцем згідно виставленого рахунку-фактури не може перевищувати 5 банківських днів з моменту поставки (приймання-передачі) товару.

За умовами пунктів 4.2 та 4.3 Договору покупець зобов'язується здійснити 100%-ву оплату вартості товару, що зазначена в рахунку-фактурі. Днем здійснення оплати товару покупцем є день надходження грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Відповідно до п. 5.1 Договору приймання товару (скрапленого газу пропан-бутан) за кількістю здійснюється у відповідності з Інструкцією «Про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового використання та автомобільного транспорту», затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України № 332 від 03.06.2002, а також у відповідності з умовами цього Договору та додатків до нього.

Пунктом 5.5 Договору визначено, що приймання-передача товару та перехід права власності здійснюється в пункті поставки, зазначеної у відповідних специфікаціях/додатках (в товарно-транспортних накладних, або актах приймання-передачі, або у видаткових накладних тощо), з оформленням відповідного Акту прийому-передачі або видаткової накладної.

За результатами поставки партії товару, сторонами підписується відповідний акт приймання-передачі товару або видаткова накладна або товарно-транспортна накладна. Зобов'язання по складанню Акту приймання-передачі товару або видаткової накладної або товарно-транспортної накладної лежить на продавцеві, якщо сторонами не домовлено інше (п. 5.8 Договору).

У пункті 5.13 Договору сторонами погоджено, що в цьому договорі під датою поставки товару розуміється дата складання Акту приймання-передачі товару або видаткової накладної або товарно-транспортної накладної.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2016 року, а в порядку взаємних розрахунків має юридичну силу - до повного виконання сторонами своїх договірних зобов'язань (п. 6.1 Договору).

Відповідно до п. 6.2 Договору, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про намір його розірвати, договір автоматично вважається пролонгованим на наступний календарний рік на попередніх умовах. Позивач зазначає, що на виконання умов даного Договору, у період з 19.01.2017 по 02.02.2017, ним було поставлено узгоджений товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, на загальну суму 2 583 100,38 грн.

Однак відповідач, у порушення взятих на себе зобов'язань за Договором, оплату поставленого товару своєчасно та в повному обсязі не здійснив, в зв'язку з чим за ним, утворилася заборгованість, в розмірі 2 524 255 грн.

Надалі, ТОВ «СВГ Плюс» звернулось з Вимогою/претензією на суму 2 574 255 грн. вих. № 82 від 01.03.2017 до ТОВ «Гьотс».

Також, позивачем було направлено відповідачу Лист-попередження вих. № 91 від 23.03.2017, у якому позивач вимагав негайно погасити заборгованість за поставлений товар в розмірі 2 574 255 грн.

Однак, зазначені вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 2 583 100,38 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-здачі нафтопродуктів №19-01-10 від 19.01.2017 на суму 49 400,00 грн., № 19-01-15 від 19.01.2017 на суму 9 466,78 грн., № 21-01-8 від 21.07.2017 на суму 60 784,35 грн., № 21-01-9 від 21.01.2017 на суму 39 288,70 грн., № 21-01-11 від 21.01.2017 на суму 4 899,40 грн., № 21-01-12 від 21.01.2017 на суму 17 578,00 грн., № 22-01-1 від 22.01.2017 на суму 40 205 грн., № 22-01-2 від 22.01.2017 на суму 31 790 грн., № 22-01-5 від 22.01.2017 на суму 65 468,70 грн., № 22-01-9 від 22.01.2017 на суму 20 570 грн., № 23-01-3 від 23.01.2017 на суму 40 270,45 грн., № 23-01-7 від 23.01.2017 на суму 44 880 грн., № 23-01-9 від 23.01.2017 на суму 18 718,70 грн., № 23-01-14 від 23.01.2017 на суму 18 513 грн., № 23-01-15 від 23.01.2017 на суму 75 267,50 грн., № 23-01-16 від 23.01.2017 на суму 30 855 грн., № 24-01-2 від 24.01.2017 на суму 15 262,50 грн., № 24-01-3 від 24.01.2017 на суму 64 750 грн., № 24-01-5 від 24.01.2017 на суму 23 125 грн., № 24-01-6 від 24.01.2017 на суму 36 213,75 грн., № 2400107 від 24.01.2017 на суму 58 293,50 грн., № 24-01-11 від 24.01.2017 на суму 13 875 грн., № 24-01-13 від 24.01.2017 на суму 39 775 грн., № 24-01-14 від 24.01.2017 на суму 23 125 грн., № 24-01-16 від 24.01.2017 на суму 12 746,79 грн., № 24-01-17 від 24.01.2017 на суму 2 247,46 грн., № 25-01-5 від 25.01.2017 на суму 32 400 грн., № 25-01-6 від 25.01.2017 на суму 63 900 грн., № 25-01-7 від 25.01.2017 на суму 67 500 грн., № 25-01-8 від 25.01.2017 на суму 18 000 грн., № 25-01-9 від 25.01.2017 на суму 35 550 грн., № 25-01-15 від 25.01.2017 на суму 11 565 грн., № 25-01-23 від 25.01.2017 на суму 24 300 грн., № 26-01-2 від 26.01.2017 на суму 31 500 грн., № 26-01-3 від 26.01.2017 на суму 63 900 грн., № 26-01-4 від 26.01.2017 на суму 37 800 грн., № 26-01-5 від 26.01.2017 на суму 40 500 грн., № 26-01-6 від 26.01.2017 на суму 49 860 грн., № 26-01-7 від 26.01.2017 на суму 23 400 грн., № 26-01-8 від 26.01.2017 на суму 12 600 грн., № 27-01-2 від 27.01.2017 на суму 34 218 грн., № 27-01-3 від 27.01.2017 на суму 24 111,11 грн., № 27-01-4 від 27.01.2017 на суму 23 121 грн., №27-01-9 від 27.01.2017 на суму 28 800 грн., № 27-01-11 від 27.01.2017 на суму 68 400 грн., № 27-01-14 від 27.01.2017 на суму 206,89 грн., № 28-01-4 від 28.01.2017 на суму 19 161 грн., № 28-01-5 від 28.01.2017 на суму 55 800 грн., № 28-01-6 від 28.01.2017 на суму 38 511,44 грн., № 28-01-7 від 28.01.2017 від 47 250 грн., № 28-01-8 від 28.01.2017 на суму 20 709 грн., № 28-01-9 від 28.01.2017 на суму 18 909 грн., № 28-01-10 від 28.01.2017 на суму 61 668 грн., № 28-01-11 від 28.01.2017 на суму 36 909 грн., № 28-01-13 від 28.01.207 на суму 1 088,56 грн., № 29-01-4 від 29.01.2017 на суму 64 458 грн., № 29-01-5 від 29.01.2017 на суму 25 209 грн., № 29-01-6 від 29.01.2017 на суму 67 068 грн., № 29-01-7 від 29.01.2017 на суму 7 965 грн., № 29-01-8 від 29.01.2017 на суму 38 700 грн., № 29-01-9 від 29.01.207 на суму 36 000 грн., № 29-01-10 від 29.01.2017 на суму 17 100 грн., № 29-01-11 від 29.01.2017 на суму 38 700 грн., № 29-01-12 від 29.01.217 на суму 41 400 грн., № 30-1-4 від 30.01.2017 на суму 49 500 грн., № 30-01-5 від 30.01.2017 на суму 27 000 грн., № 30-01-6 від 30.01.2017 на суму 31 500 грн., № 30-01-7 від 30.01.2017 на суму 4 950 грн., № 02-02-3 від 02.02.2017 на суму 16 740 грн., № 02-02-4 від 02.02.2017 на суму 40 947,90 грн., № 02-02-5 від 02.02.2017 на суму 72 828,30 грн., № 02-02-6 від 02.02.2017 грн., № 02-02-8 від 02.02.2017 на суму 46 509,30 грн., № 02-02-9 від 02.02.2017 на суму 32 568,60 грн., № 02-02-10 від 02.02.2017 на суму 27 918,60 грн., № 02-02-11 від 02.02.2017 на суму 6 764,33 грн., № 02-02-12 від 02.02.2017 на суму 3 056,47 грн.

Зазначені Акти приймання-здачі нафтопродуктів підписані уповноваженими особами сторін без заперечень та скріплені їх печатками.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначених товарів.

Так, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд встановив, що надані суду акти на спірну суму, копії яких знаходяться в матеріалах справи, мають найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, посилання на Договір та інші необхідні реквізити та прийшов до висновку, що вони відповідають вимогам зазначеного закону та є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції.

В силу частини 8 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за достовірність даних, відображених в первинних документах несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Також, в матеріалах справи наявні Товарно-транспортні накладні № 19-01-10 від 19.01.2017, № 19-01-15 від 19.01.2017, № 21-01-8 від 21.01.2017, № 21-01-9 від 21.01.2017, № 21-01-9 від 21.01.2017, № 21-01-11 від 21.01.2017, № 21-01-12 від 21.01.2017, № 22-01-1 від 22.01.2017, № 22-01-2 від 22.01.2017, № 22-01-5 від 22.01.2017, № 22-01-9 від 22.01.2017, № 23-01-3 від 23.01.2017, № 23-01-17 від 230.1.2017, № 23-01-9 від 23.01.2017, № 23-01-14 від 23.01.2017, № 23-01-15 від 23.01.2017, № 23-01-16 від 23.01.2017, № 24-01-2 від 24.01.2017, № 24-01-3 від 24.01.2017, № 24-01-5 від 24.01.2017, № 24-01-16 від 24.01.17, №24-01-7 від 24.01.2017, №24-01-11 від 24.01.2017, № 24-01-13 від 24.01.2017, № 24-01-14 від 24.01.2017, № 24-01-16 від 24.01.2017, № 24-01-17 від 24.01.2017, № 25-01-5 від 25.01.2017, № 25-01-6 від 25.01.2017, № 25-01-7 від 25.01.2017, № 25-01-8 від 25.01.2017, № 25-01-9 від 25.01.207, № 25-01-15 від 25.01.2017, № 25-01-23 від 25.01.2017, № 26-01-2 від 26.01.2017, № 26-01-3 від 26.01.2017, № 26-01-4 від 26.01.2017, № 26-01-5 від 26.01.2017, № 26-01-6 від 26.01.2017, № 26-01-7 від 26.01.2017, № 26-01-8 від 26.01.2017, № 27-01-2 від 27.01.2017, № 27-01-3 від 27.01.2017, № 27-01-4 від 27.01.2017, № 27-01-9 від 27.01.2017, № 27-01-11 від 27.01.2017, № 27-01-14 від 27.01.2017, № 28-01-4 від 28.01.2017, № 28-01-5 від 28.01.2017, № 28-01-6 від 28.01.2017, № 28-01-7 від 28.01.2017, № 28-01-8 від 28.01.2017, № 28-01-9 від 28.01.2017, № 28-01-10 від 28.01.2017, № 28-01-11 від 28.01.2017, № 28-01-13 від 28.01.2017, № 29-01-4 від 29.01.2017, № 29-01-5 від 29.01.2017, № 29-01-6 від 29.01.2017, № 29-01-7 від 29.01.2017, № 29-01-8 від 29.01.2017, № 29-01-9 від 29.01.2017, № 29-01-10 від 29.01.2017, № 29-01-11 від 29.01.2017, № 29-01-12 від 29.01.2017, № 30-01-4 від 30.01.2017, № 30-01-5 від 30.01.2017, № 30-01-6 від 30.01.2017, № 30-01-7 від 30.01.2017, № 02-02-12 від 02.02.2017, № 02-02-11 від 02.02.2017, № 02-02-10 від 02.02.2017, № 02-02-9 від 02.02.2017, № 02-02-8 від 02.02.2017, №02-02-6 від 02.02.2017, № 02-02-5 від 02.02.2017, № 02-02-4 від 02.02.2017, № 02-02-3 від 02.02.2017.

Зазначені товарно-транспортні накладні містять підписи уповноваженої особи відповідача та печатку товариства, на підтвердження отримання поставленого за Договором товару.

Відтак, матеріали справи містять належні докази на підтвердження отримання відповідачем поставленого за Договором товару у період з 19.01.2017 по 02.02.2017 на загальну суму 2 583 100,38 грн.

Так, згідно з п. 4.1 Договору, сторонами домовлено, що оплата за цим договором здійснюється покупцем шляхом внесення ним попередньої оплати вартості товару згідно виставленого рахунку-фактури продавця. За домовленістю сторін, можуть бути передбачені інші умови та строк оплати за товар, але при цьому, в будь-якому випадку, термін відстрочення оплати покупцем згідно виставленого рахунку-фактури не може перевищувати 5 банківських днів з моменту поставки (приймання-передачі) товару.

Матеріали справи містять зведений рахунок-фактуру № 01-03-2 від 01.03.2017 на суму 2 574 255 грн., виставлений на оплату відповідачу.

Поряд з цим частиною першою статті 212 ЦК України закріплено право осіб, які вчиняють правочин, обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку про те, що рахунок за своїми ознаками не є первинним документом, а містить лише платіжні реквізити, тобто носить інформаційний характер; ненадання рахунку, по своїй суті, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні приписів статті 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунка не звільняє відповідача від обов'язку здійснити оплату за користування орендованим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 08.11.2016 у справі № 904/3147/16.

Однак, відповідачем не було здійснено попередню оплату за отриманий в подальшому товар за Договором.

В свою чергу, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 р. N 01-06/928/2012, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 28.02.2012 р. у справі № 5002-8/481-2011.

При цьому, підписання покупцем первинного облікового документа у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і який відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21.04.2011 р. у справі № 9/252-10.

Отже, відповідач, згідно з приписами чинного законодавства України, зобов'язаний оплатити поставлений товар одразу після прийняття товару та підписання первинного облікового документа на цей товар.

В свою чергу, відповідачем було оплачено товар лише частково, на суму 58 845,38 грн., що сторонами не заперечується.

Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за Договором, оплату поставленого товару у повному обсязі не здійснив, у зв'язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість по вищевказаних видаткових накладних у розмірі 2 524 255 грн.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 2 524 255 грн.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

В свою чергу, заперечення проти позовних вимог, наведені у відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву, спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гьотс» (03170, м. Київ, вулиця Янтарна, будинок 5-В; ідентифікаційний код: 39715792) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВГ Плюс» (36008, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Кагамлика, будинок 35; ідентифікаційний код: 36396839) заборгованість в розмірі 2 524 255 (два мільйони п'ятсот двадцять чотири тисячі двісті п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 37 863 (тридцять сім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 83 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 13.07.2017

Суддя О.А. Грєхова