ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Справа № 909/248/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючогосудді: ОСОБА_1,

суддів: Бонк Т.Б.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання Фака С.,

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_3 (посвідчення №011146 від 24.10.2012);

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_4 (довіреність б/н від 30.01.2017);

розглянув апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901 б/н від 10.05.2017

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.04.2017

у справі № 909/248/17, суддя Малєєва О.В.,

за позовом першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури

в інтересах держави в особі Крихівецької сільської ради

до відповідача приватного акціонерного товариства Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901

про розірвання договору оренди землі та зобов'язання звільнити земельну ділянку площею 5,6931 га,

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 21.04.2017 року частково задоволено позовні вимоги першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Крихівецької сільської ради в частині розірвання договору оренди землі від 15.08.2007, укладеного між Крихівецькою сільською радою до приватним акціонерним товариством "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" та зобовязання відповідача(орендаря) звільнити незабудовану частину земельної ділянки площею 3,8800 га, яка знаходиться на території Крихівецької сільської ради за адресою вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а), відповідно до технічної документації із землеустрою, розробленою на підставі клопотання Крихівецької сільської ради від 06.04.2017 №194, кадастровий номер :25:009:0056.

В частині звільнення забудованої частини земельної ділянки площею 1,8131 га, яка знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що невиконання відповідачем зобов'язань за договором оренди землі в частині неукладення договорів пайової участі та відповідно несплати пайових внесків є істотним порушенням договору оренди від 15.08.2007, яке згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки при його укладенні Крихівецька сільська рада розраховувала на пайову участь орендаря у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, а невиконання даних обов'язків завдає значної шкоди позивачу, так як позбавляє фінансових можливостей розвивати інфраструктуру населеного пункту відповідно до здійсненої забудови, що може мати негативні наслідки для територіальної громади.

При цьому, судом зазначено про правомірність обраного позивачем способу захисту порушеного права згідно з вимогами ч. 1 ст. 20 ЦК України та застосування ст. 651 ЦК України з посиланням на ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», за змістом якої розірвання договору оренди землі може мати місце і з підстав, передбачених іншими законами.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач) просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що місцевим судом неправомірно застосовано до цих правовідносин ст. 651 ЦК України, фактично допустивши ототожнення різних за своєю правовою суттю відносин.

Скаржник не погоджується з висновком суду в частині наявності істотного порушення умов договору оренди. При цьому сільська рада не могла обґрунтовано розраховувати на сплату орендарем до бюджету асигнувань у вигляді пайових внесків. У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою орендодавця при укладенні договору оренди землі і є орендна плата, яка своєчасно орендарем сплачувалася.

Скаржник також покликається на порушення місцевим судом норм процесуального права в частині прийняття в якості належного і допустимого доказу технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі. Сільською радою подавалось клопотання про здійснення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (п. «к» ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій», тоді як виконавцем розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п. «і» ч. 2 ст. 25 вказаного закону, що є різними видами документації із землеустрою.

Формування земельної ділянки, яка надана відповідачу в оренду, під одним кадастровим номером, та відсутність належних доказів визначення ступеня забудови/незабудови частин земельної ділянки та їх сформування під іншими кадастровими номерами, не забезпечить виконання рішення щодо повернення частини орендованої земельної ділянки, що судом першої інстанції теж не враховано.

Скаржник не погоджується з висновком місцевого суду про те, що договори пайової участі №129, №130 від 17.03.2009 року, укладені з виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, не можуть бути підтвердженням належного виконання обовязку щодо укладення відповідачем договорів на пайову участь, оскільки укладені не з належною особою. Крихівецька сільська рада входила та входить до складу Івано-Франківської міської ради, а договір земельної ділянки від 15.08.2007 року містить чітку привязку до вул. Мазепи,175А в м. Івано-Франківську, що встановлено постановою Івано-Франківського міського суду від 21.11.2016 у справі №344/6010/14-а. В підтвердження своєї позиції скаржник покликається на рішення Івано-Франківської обласної ради шостого демократичного скликання №1717-37/2015, яким лише 03.07.2015 року було встановлено межі села Крихівці, тоді як договори пайової участі були укладені ще 17.03.2009 року.

Скаржник також вважає, що прокуратурою не обґрунтовано наявність в спірному випадку підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі сільської ради, а інформація про нереалізацію Крихівецькою сільською радою заходів захисту не відповідає дійсності.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.04.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що рішення Крихівецької сільської ради від 26.07.2007 стало підставою для укладення договору оренди землі від 15.08.2007 та визначило умови використання земельної ділянки, а саме укладення договору співпраці про соціально-економічний розвиток села.

При укладенні договору оренди землі ПрАТ «САТП-0901» підписано лист від 15.08.2007 про гарантування укладення договору про пайову участь будівництва у розвитку соціальної інфраструктури с. Крихівці, який відповідно є невідємною частиною договору оренди землі.

Посилання відповідача на відсутність визначення в законодавстві місцевих правил забудови не спростовують той факт, що забудова населених пунктів повинна здійснюватись з дотриманням загальнодержавних містобудівних вимог та з урахуванням особливостей забудови кожного населеного пункту.

Пайова участь у створенні й розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту відноситься до вимог у сфері містобудівної діяльності, а тому стосується виконання відповідачем зобовязань за договором оренди землі.

В судове засідання зявився прокурор та представник відповідача (апелянта). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, письмовим клопотанням, яке надійшло до суду 30.06.2017, просив провести судове засідання в режимі відеоконференції, а у випадку неможливості проведення судового засідання в режимі відео конференції розгляд справи відкласти.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 відмовлено в задоволенні клопотання Крихівецької сільської ради про проведення судового засідання в режимі відео конференції, оскільки таке подано пізніше як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Заслухавши думку учасників судового процесу, які зявились в судове засідання, апеляційний господарський суд відмовив в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з його безпідставністю.

З цих підстав, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розгляд справи завершити за наявними в справі документами про права і обов'язки сторін.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях, та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.08.2007 року між Крихівецькою сільською радою (орендодавець) і ВАТ «Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство 0901», (зараз приватне акціонерне товариство «Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство 0901») (далі ПрАТ «САТП-0901») (орендар) укладено договір оренди землі строком на 10 років (п. 5.1 договору), за умовами якого орендодавець передав в оренду, тобто строкове платне користування земельну ділянку площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а) (далі договір), кадастровий номер :25:009:0056.

Договір оренди зареєстровано в реєстрі за № 1268, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.08.2007 за № 17.

Отже, процедура укладення договору оренди землі на час його укладення відповідала вимогам діючого земельного законодавства.

Предметом позову є вимога першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Крихівецької сільської ради до відповідача приватного акціонерного товариства Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901 про розірвання договору оренди землі від 15.08.2007 та зобов'язання звільнити земельну ділянку площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а). Як на підставу позову посилається на ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки відповідач ухилився від укладення договорів про пайову участь та не виконав зобовязання по укладеному з Крихівецькою сільською радою договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури села Крихівці від 28.05.2007 (корпус №1) щодо сплати пайових внесків у сумі 566 408,54 грн., що на думку прокурора є істотним порушенням договору оренди.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статей 525, 526, 629 ЦК України та статті 193 Господарського кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Як встановлено пунктом 6.6. спірного договору оренди земельної ділянки передбачена можливість дострокового його розірвання у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем обовязків, визначених розділом 2 договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених законодавством.

Згідно п. 2.5.2 договору передбачено обов'язок орендаря додержуватись вимог законодавства про охорону довкілля, екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів.

Отже, сторони передбачили, що відповідач зобовязується дотримуватися вище перелічених умов договору, в тому числі і місцевих правил забудови.

Судом встановлено, що на момент прийняття рішення 14 сесії 5 демократичного скликання Крихівецької сільської ради від 26.07.2007 та укладення договору оренди земельної ділянки від 15.08.2007 площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а) правові та організаційні основи планування, забудови та іншого використання територій і спрямований на забезпечення сталого розвитку населених пунктів встановлювались Законом України «Про планування і забудову територій» (в редакції від 14.03.2007, чинній на момент прийняття вищезазначеного рішення органу місцевого самоврядування та укладення спірного договору оренди землі).

Зокрема, ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції від 14.03.2007, чинній на момент прийняття вищезазначеного рішення органу місцевого самоврядування та укладення спірного договору оренди землі) визначено, що місцеві правила забудови - нормативно-правовий акт, яким встановлюється порядок планування і забудови та іншого використання територій, окремих земельних ділянок, а також перелік усіх допустимих видів, умов і обмежень забудови та іншого використання територій та окремих земельних ділянок у межах зон, визначених планом зонування.

Також встановлено, що станом на момент прийняття рішення 14 сесії 5 демократичного скликання Крихівецької сільської ради від 26.07.2007 та укладення договору оренди земельної ділянки Крихівецькою сільською радою не було прийнято місцевих правил забудови.

Відповідно до п. 1.5. Типових регіональних правил забудови, які затверджені наказом Держбуду України № 219 від 10.12.2001, будівництво на території сільських, селищних, міських рад житлових будинків, громадських будівель і виробничих об'єктів, благоустрій їх територій провадяться згідно з регіональними і місцевими правилами забудови на основі містобудівної та проектної документації з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних, екологічних, інших норм.

Окрім того Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села, затверджене рішенням Крихівецької сільської ради 29.11.2013, а згідно пунктів 3.1., 3.2. Типових регіональних правил забудови, які затверджені наказом Держбуду України № 219 від 10.12.2001, забудова та благоустрій територій населених пунктів здійснюються шляхом організації комплексної забудови території або розташування та будівництва окремих будинків і споруд у кварталах існуючої забудови на основі місцевих правил забудови, містобудівної документації. У разі відсутності місцевих правил забудови, детального плану території, проекту забудови або проекту реконструкції кварталу (мікрорайону), закінчення терміну їх реалізації, а також у разі необхідності внесення змін до цих проектів при розміщенні окремого об'єкта містобудування у кварталах існуючої забудови розробляються містобудівні обґрунтування згідно з державними будівельними нормами.

Отже, згідно зі встановленими обставинами по справі, позивачем не надано суду доказів порушення умов договору на використання відповідачем спірної земельної ділянки, а також порушення законів України «Про оренду землі», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про планування і забудову територій», а також Типових регіональних правил забудови, які затверджені наказом Держбуду України № 219 від 10.12.2001.

Пункт 2.5.2 договору оренди від 15.08.2007 встановлює обов'язок орендаря додержуватись вимог місцевих правил забудови населених пунктів, проте не визначає порядок і розміри сплати пайових внесків.

Відповідно до п. 7 п. «а» ст. 27 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи виконавчої влади мають право винятково на договірній основі залучати юридичні особи незалежно від форми власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку міст, сіл, селищ, координувати цю роботу на місцях на відповідній території.

Частинами 6-9 статті 25 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції від 14.03.2007, чинній на момент прийняття вищезазначеного рішення органу місцевого самоврядування та укладення спірного договору оренди землі) встановлено, що розмір коштів інвесторів, що залучаються на пайових засадах для упорядкування території комплексної забудови, визначається договорами між замовником та інвестором на підставі проектної документації. Майнові права на збудовані об'єкти містобудування визначаються договорами між замовником та інвестором у встановленому законом порядку. Регулювання земельних відносин при комплексній забудові здійснюється відповідно до земельного законодавства. Проектування, будівництво, приймання в експлуатацію закінчених будівництвом окремих будинків і споруд на території комплексної забудови здійснюються відповідно до укладених договорів між замовником та інвестором у порядку, встановленому законодавством.

Враховуючи вищенаведене, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні договору оренди землі від 15.08.2007 Крихівецька сільська рада не могла обґрунтовано розраховувати сплату орендарем до бюджету асигнувань у вигляді пайових внесків, через відсутність правових підстав очікувати від орендаря іншої оплати за користування земельною ділянкою, ніж плата за її оренду.

У пункті 2.20. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених ст.ст. 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Водночас приписами ч. 1 ст. 25 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Статтею 143 ЗК України передбачено, що підставою примусового припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Як на підставу припинення договору оренди землі шляхом розірвання позивач покликається на те, що відповідач, незважаючи на здані в експлуатацію обєкти багатоповерхові житлові будинки з приміщеннями громадського призначення в с. Крихівці по вул. Гетьмана Мазепи, 175-а, корпуси 2, 3, 4, 7 та при будівництві корпусу №8, ухилився від укладення договорів про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крихівці, а також, не виконав зобовязання по укладеному з Крихівецькою сільською радою договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури села Крихівці від 28.05.2007 (корпус №1) щодо сплати пайових внесків у сумі 566 408,54 грн., оплативши з моменту укладення договору тільки 20 000,00 грн.

Прокурор в позовній заяві зазначає, що рішення 14 сесії 5 демократичного скликання Крихівецької сільської ради від 26.07.2007 стало підставою для укладення договору оренди землі від 15.08.2007, а обовязок укладення договору співпраці про соціально-економічний розвиток села є істотною умовою орендних правовідносин між ПрАТ «СТАП-0901» та Крихівецькою сільською радою.

Пунктом 5 рішення Крихівецької сільської ради №622 від 26.07.2007 вирішено укласти договір співпраці про соціально-економічний розвиток села.

Разом із тим умовами договору оренди спірної земельної ділянки, сторонами не було визначено укладення договору співпраці про соціально-економічний розвиток села, договорів про пайову участь у будівництві.

Окрім того рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.2014 у справі №909/211/14, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.09.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2014, встановлено що порушень взятих на себе зобовязань щодо виконання договору №9 від 28.05.2007 про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури села Крихівці по сплаті 546 408,54 грн. пайових внесків відповідач не допустив.

У відповідності ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, істотного порушення відповідачем умов договору оренди землі, як стверджує позивач, апеляційним судом не встановлено. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою.

Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася до порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2. ст. 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Так, необхідно встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-75цс13, яку апеляційний суд враховує при вирішенні даного спору, даючи оцінку обставинам по справі, які б підтверджували наявність істотної шкоди при наявності доказів порушення відповідачем умов договору оренди землі.

У пункті 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» розяснено, що якщо підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов'язку щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень Законів України "Про основи містобудування" та "Про регулювання містобудівної діяльності" і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об'єкта. У вирішенні таких спорів суди мають з'ясовувати, у чому полягає шкода, завдана органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання.

Після укладення вищезазначеного договору оренди від 15.08.2007 відповідачем здійснено заходи, спрямовані на виконання умов договору оренди в частині здійснення забудови земельної ділянки.

Апеляційним господарським судом встановлено, що пунктом 1.2 договору оренди передбачено цільове призначення земельної ділянки для будівництва житлових будинків з приміщеннями громадського призначення, проте судом не встановлено порушення відповідачем умов договору оренди щодо використання спірної земельної ділянки не за цільовим призначенням чи її невикористання, що б могло слугувати підставою для припинення орендних відносин шляхом його розірвання.

В матеріалах справи відсутні й докази щодо порушення відповідачем місцевих правил забудови. Також, відсутні приписи компетентних органів про усунення порушень місцевих правил забудови.

Тому, оскільки у орендаря (відповідача) згідно саме за договором оренди від 15.08.2007 не виник обовязок по сплаті пайових внесків, орендодавцю - Крихівецькій сільській раді не завдана шкода, яка підлягає відшкодуванню так і спростовується твердження позивача про істотність порушення договору оренди від 15.08.2007 відповідачем.

Рішенням Івано-Франківської обласної ради шостого демократичного скликання №1717-37/2015 від 03.07.2015 встановлено межі села Крихівці, тоді як договори пайової участі №129, №130 були укладені 17.03.2009.

З цих підстав обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про безпідставність висновків місцевого господарського суду, що договори пайової участі №129, №130 від 17.03.2009, укладені з виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, не можуть бути підтвердженням виконання обовязку щодо укладення відповідачем договорів на пайову участь, оскільки укладені не з позивачем, посилаючись на те, що Крихівецька сільська рада входила та входить до складу Івано-Франківської міської ради, а договір земельної ділянки від 15.08.2007 року містить привязку до вул. Мазепи,175А в м. Івано-Франківську. Вказані обставини встановлені постановою Івано-Франківського міського суду від 21.11.2016 у справі №344/6010/14-а.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Оскільки з вищенаведених обставин не встановлено порушення умов договору оренди землі відповідачем, а звідси і порушення прав позивача, які б підлягали захисту по суду, а тому в задоволенні позовних вимог апеляційний суд відмовляє із-за безпідставності цих вимог.

У позовній заяві прокурор просить розірвати договір оренди землі від 15.08.2007 та зобов'язати звільнити земельну ділянку площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а.

В звязку з тим, що відсутні підстави для припинення орендних відносин з відповідачем, а вимога про звільнення земельної ділянки є похідною від неї, а тому і вона не підлягає задоволенню.

Таким чином, оскільки рішенням місцевого господарського суду в частині звільнення земельної ділянки площею 3,8800 га, яка забудована відповідачем - відмовлено, то в цій частині рішення не підлягає скасуванню, проте з інших правових підстав, ніж зазначено в рішенні суду першої інстанції, а з підстав вище викладених апеляційним господарським судом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про стягнення з прокуратури та Крихівецької сільської ради на користь відповідача (апелянта) судового збору за подання апеляційної скарги порівно, а саме: 3520,00 грн. (сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги) / 2 = 1760,00 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901 б/н від 10.05.2017 задоволити.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.04.2017 року в справі №909/248/17 частково скасувати.

Відмовити в задоволенні позову першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Крихівецької сільської ради в частині розірвання договору оренди землі від 15.08.2007, укладеного між Крихівецькою сільською радою та приватним акціонерним товариством "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" та про зобовязання відповідача (орендаря) звільнити незабудовану частину земельної ділянки площею 3,8800 га, яка знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а).

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.04.2017 року в справі №909/248/17 в частині відмовлених позовних вимог, а саме про звільнення забудованої частини земельної ділянки площею 1,8131 га, яка знаходиться на території Крихівецької сільської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175-а) залишити без змін.

Стягнути з прокуратури Івано-Франківської області (вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ, 76000, код ЄДРПОУ - 03530483) на користь приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" (вул. Мазепи, 175 а, м. Івано-Франківськ, 76026, код ЄДРПОУ - 20536027) 1760,00 грн. судового збору.

Стягнути з Крихівецької сільської ради (вул. Крихівецька, 79, с. Крихівці, Івано-Франківська область, 76018, код ЄДРПОУ - 04356248) на користь приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" (вул. Мазепи, 175 а, м. Івано-Франківськ, 76026, код ЄДРПОУ - 20536027) 1760,00 грн. судового збору.

Місцевому господарському суду видати накази в порядку ст. 116 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Бонк Т.Б.

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено 07.07.2017