РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017Справа №910/8514/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/8514/17

за позовом Державного університету телекомунікацій;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті-Плюс»;

про стягнення 21 530,88 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Сіленко С.О., довіреність № 09/595 від 24.05.2017р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Державний університет телекомунікацій (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті-Плюс» (надалі - відповідач) про стягнення 21 530,88 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № 38 про відшкодування витрат за надані комунальні послуги від 14.02.2014р. у визначений строк не виконав свої грошові зобов'язання в сумі 21 530,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2017р. порушено провадження у справі № 910/8514/17 та призначено її розгляд на 06.07.2017р.

05.07.2017р. через загальний відділ діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про долучення документів до справи та клопотання про відкладення розгляду справи.

Присутній у судовому засіданні 06.07.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для винесення рішення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали про порушення провадження у справі від 29.05.2017р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі 29.05.2017р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а також на адресу, що відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 38 про відшкодування витрат за надані комунальні послуги, відповідно до розділу 1 якого відповідач зобов'язується щомісячно відшкодовувати позивачу вартість наданих ПАТ АК «Київенерго» комунальних послуг - плату за спожиту електричну енергію для нежитлового приміщення 7-го поверху буд. № 33 в/м 59 за адресою: м. Київ, вул. Московська, 45/1.

Відповідно до п.2.1 договору, відповідач зобов'язаний вносити на рахунок позивача плату за електричну енергію протягом 10 робочих днів після надання позивачем акта наданих послуг та рахунку-фактури згідно з фактичними показниками лічильника.

Відповідно до пунктів 3.1.1., 3.2.1. договору, позивач зобов'язаний щомісячно своєчасно надавати розрахунок наданих комунальних послуг і вимагати виконання умов Договору.

Згідно п. 3.3.1. договору, відповідач зобов'язується своєчасно і в повному обсязі відшкодовувати витрати позивачу за спожиту електричну енергію нежитловим приміщенням 7-го поверху буд. № 33 військового містечка за адресою: м. Київ, вул. Московська, 45/1.

Як встановлено судом відповідно до актів наданих послуг за період з березня 2015 року по серпень 2015 року включно, на виконання умов договору позивач забезпечив надання комунальних послуг відповідачу на суму 25 788,85 грн.

Проте, відповідач не в повному обсязі виконав грошові зобов'язання за договором.

Оскільки відповідач не оплатив у повному обсязі надані позивачем послуги, останній звертався до відповідача з претензією за № 05/1201 від 11.10.2016р. з вимогою про сплату боргу в сумі 21 530,88 грн. Однак, відповідач претензію залишив без відповіді та задоволення.

Також, станом на 11.09.2015р. актом звірки взаєморозрахунків сторонами визначено заборгованість відповідача перед позивачем з відшкодування комунальних послуг у сумі 21 530,88 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором у розмірі 21 530,88 грн.

Згідно з приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання послуг за представленими актами надання послуг та не надано доказів оплати отриманих послуг, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 21 530,88 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті-Плюс» (01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 6/8, а/с 8; 04205, м. Київ, пр. Оболонський, 23-А; ) на користь Державного університету телекомунікацій (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, 7; ) заборгованість в розмірі 21 530 грн. 88 коп. та 1600 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 11.07.2017р.

Суддя А.І. Привалов