ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. Справа № 907/174/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Прага Уж б/н від 19.05.2017 року

на рішення господарського суду Закарпатської області від 05.05.2017 року

у справі №907/174/17

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Прага Уж, м. Ужгород,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго, с. Оноківці, Ужгородський район

про: скасування протоколу публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" від 07.05.15 №23,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 .

Учасникам процесу розяснено їх права та обовязки, передбачені ст. 20,22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Ухвалою суду від 04.07.2017 року у задоволенні клопотання ПАТ Закарпаттяобленерго про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено.

10.07.2017 року на електронну адресу суду від представника ПАТ Закарпаттяобленерго надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу (оригінал вказаного клопотання подано через канцелярію суду 11.07.2017 року). Колегією суддів задоволено подане клопотання, судове засідання 11.07.2017 року фіксується з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 11.07.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 05.05.2017 року у справі №907/174/17 (суддя Васьковський О.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати покладено на позивача.

Не погоджуючись з рішення господарського суду Закарпатської області від 05.05.2017 року у справі №907/174/17, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прага Уж» подало апеляційну скаргу б/н від 19.05.2017 року (вх.№ 01-05/2492/17 від 30.05.2017 року). Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно зясовано всі обставини справи, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи. Відтак, просить рішення від 05.05.2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати протокол Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" від 07.05.15 №23.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП Документообіг господарських судів, 30.05.2017 року справу за №907/174/17 передано до розгляду раніше визначеному складу суду: головуючому судді Желіку М.Б., членам колегії - суддям Костів Т.С., Орищин Г.В.

Ухвалою суду від 01.06.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.06.2017 року.

У звязку із тимчасовою відсутністю члена колегії судді Костів Т.С. (перебування у відпустці) та з урахуванням положень абз. 3 пп.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 21 від 03.03.2016 року, розгляд вказаної справи 21.06.2017 року не відбувся. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.07.2017 року, про що винесено відповідну ухвалу суду від 26.06.2017 року.

21.06.2017 року через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а також клопотання про розподіл судових витрат.

У судовому засіданні 11.07.2017 року представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити без змін оскаржуване рішення, подав клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів на підтвердження судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство Закарпаттяобленерго просило врахувати зміни в його найменуванні, оскільки рішенням загальних зборів акціонерів від 28.04.2017 року (протокол №27 від 28.04.2017 року) найменування відповідача змінено з Публічного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго () на Приватне акціонерне товариство Закарпаттяобленерго (). Державна реєстрація відповідних змін підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань від 12.05.2017 року. Також відповідні зміни внесено до Статуту Публічного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго, копія якого долучена до відзиву.

Як зазначено в п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Колегія суддів зазначає, що оскільки про зміну найменування відповідача стало відомо з відзиву від 20.06.2017 року, тобто під час розгляду апеляційної скарги, і станом на дату прийняття судом апеляційної інстанції рішення дійсним є тип акціонерного товариства відповідача у формі Приватного товариства, а не публічного, то суд вважає за доцільне врахувати зміни, що відбулися, і у вказаній постанові зазначати дійсне та правильне найменування відповідача - Приватне акціонерне товариство Закарпаттяобленерго.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню у звязку з наступним.

05.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством Закарпаттяобленерго і Товариством з обмеженою відповідальністю Прага Уж укладено договір про внесення змін і доповнень до договору про постачання електричної енергії №Р06/13-3046 від 11.07.2008 року та викладення його в іншій редакції.

Як вбачається з акту про порушення ПКЕЕ №110732, 02.12.2014 року на обєкті споживача ТОВ Прага Уж, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Верховинська, 38, працівниками Ужгородського МРЕМ було зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією, а саме п.10.2 ПКЕЕ: термічне пошкодження розрахункового засобу обліку. Лічильник електричну енергію не обліковує. Прилад обліку знятий, укладений у пакет, пакет опломбований пломбою №С15876774 та вилучений представниками енергопостачальника, замінений при перевірці, опломбований. Акт підписаний представниками постачальника електричної енергії, з актом ознайомлений споживач ОСОБА_5. У графі «примітка» зазначено, що споживач з актом згідний, зауважень не має.

Згідно з актом проведення експертизи лічильника електроенергії №908 від 16.12.2014 року лічильник заводський №0106866 типу НІК 2303 АРКІТ, дата ДП+ОТК ІІкв.2012 не придатний до подальшої експлуатації. Корпус лічильника пошкоджений від зовнішньої термічної дії. Комісією прийнято рішення упакувати лічильник електричної енергії в поліетиленовий пакет і опломбувати номерною пломбою №С18445025 та відправити в НДЕКЦ при УМВС України у Закарпатській області для встановлення причини термічного пошкодження.

19.01.2015 року НДЕКЦ складено висновок експертного дослідження №24-1, відповідно до якого причиною підплавлення корпусу лічильника електричної енергії типу НІК 2301 АП1 №0106866 є внесок стороннього джерела запалювання (підпал). Підплавлення корпусу лічильника виникло за допомогою стороннього джерела запалювання (підпал).

07.05.2015 року комісія Публічного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" по розгляду актів про порушення ПКЕЕ та спірних питань за результатами розгляду вказаного акту склала протокол від №23 про проведення розрахунку по акту від 02.12.2014 року відповідно до Методики шляхом проведення нарахування, керуючись вимогами п.2.5 Методики, при цьому визначивши наступні вихідні дані: потужність (Р) 210 кВт, tдоб 24 год., кв 0,50, період нарахування з 12.11.2014 року по 02.12.2014 року. Проведений розрахунок відобразити в додатку 1 до даного протоколу. Витрати по відшкодуванню вартості проведеної експертизи в НДЕКЦ при УМВС України в закарпатській області на суму 1688,40 грн. відповідно до сплаченого товариством рахунку покласти на споживача ТзОВ «Прага Уж».

Згідно з розрахунком визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень ПКЕЕ по акту від 02.12.2014 року (вид порушення пошкодження приладів обліку або інших дій споживача, які призвели до зміни показів обліку (п.п.2.1.3 Методики) сума до сплати становить 40 736,47 грн.

У звязку з наведеним ПАТ «Закарпаттяобленерго»/Ужгородський МРЕМ сформував споживачу ТзОВ «Прага Уж» рахунок №110732 від 07.05.2015 року на суму 40 736,47 грн.

Примірник протоколу, розрахунок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої енергії та рахунок на суму 40 736,47 грн. отримано представником споживача ОСОБА_6 07.05.2015 року, про що зроблено відповідну відмітку (а.с.15).

Згідно з виписками по рахунку 24.06.2015 року ТзОВ «Прага Уж» сплатило кошти в загальному розмірі 40 736,47 грн. з призначенням платежу «оплата за активну електроенергію по акту №110732 згідно з рах.№110732 від 07.05.2015».

Однак, 23.02.2017 року позивач звернувся до суду із позовними вимогами про скасування вказаного протоколу, оскільки не погоджується зі складеним протоколом від 07.05.2015 року.

Відповідно до п.6.42 Правил на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії (електропередавальною організацією) і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника електричної енергії.

Споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку.

Постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) під час вручення протоколу споживачу зобов'язаний ознайомити споживача з його правом щодо можливості оскарження рішення комісії.

У разі звернення споживача до суду щодо оскарження рішення комісії споживач впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу повідомляє про це постачальника електричної енергії (до прийняття постачальником електричної енергії рішення про обмеження або відключення електропостачання) та надає копію зареєстрованої в канцелярії суду позовної заяви. У разі неотримання постачальником електричної енергії ухвали про відкриття провадження у справі впродовж 20 робочих днів з дня реєстрації позовної заяви канцелярією суду постачальник електричної енергії може звернутись до суду щодо встановлення факту порушення провадження у справі.

На період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил обмеження та відключення електропостачання такого споживача, пов'язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється.

У разі задоволення судом скарги споживача постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) скасовує відповідний акт про порушення. Оплачені споживачем за рішенням комісії кошти постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення (який не перевищує трьох років), у разі відсутності заборгованості - зараховує ці кошти в рахунок майбутніх розрахункових періодів або, за заявою споживача, повертає оплачені ним кошти.

Відповідно до п.6.43 Правил кошти за недовраховану електричну енергію перераховуються споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом або поточний рахунок постачальника електричної енергії за нерегульованим тарифом. Споживач має оплатити розрахункові документи за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка. Нараховані до оплати за актами порушень обсяги електричної енергії, які припадають на попередні розрахункові періоди, не враховуються під час підбиття підсумків розрахункового періоду при визначенні фактичної величини споживання за цей розрахунковий період. Сума збитків перераховується споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії або електропередавальної організації. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта, визначення розміру коштів, належних до оплати, здійснення платежів вирішуються у судовому порядку.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного позивачем способу захисту змісту порушеного права. Обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Аналогічна позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 15 липня 2015 року у справі № 915/1833/14.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Як зазначив Верховний суд України у постанові від 21 травня 2012 року у справі 6-20цс11, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Як зазначив Вищий господарський суд України у постанові від 14 квітня 2015 року у справі № 915/1056/14, спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об'єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

У порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання (ст. 235 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 237 Господарського кодексу України у разі незгоди із застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутись до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Однак, позивач, бажаючи захистити своє порушене, на його переконання, право, не заявив вимоги про визнання недійсним оперативно-господарської санкції, оформленої протоколом, чи про скасування рішення ПАТ «Закарпаттяобленерго», оформленого протоколом. Відтак, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що в судовому порядку може бути визнано недійсним (скасовано) саме рішення комісії по розгляду Актів про порушення ПКЕЕ, а не протокол, оскільки, протокол комісії енергопостачальної компанії є документом, який фіксує тільки факт прийняття такого рішення комісії, і не є актом за змістом статті 20 ГК України. Аналогічні висновки зазначено Вищим господарським судом України в постановах від 18.04.2017 року у справі №911/2805/16, від 26.05.2014 року у справі, Верховним судом України у постанові від 29.11.2010 року, відповідно до якого нарахування вартості недорахованої спожитої електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією, а не актом ненормативного характеру в розумінні ч. 2.ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Оскаржуване рішення таким вимогам відповідає, судом першої інстанції у відповідності до вимог закону та судової практики вирішив спір між сторонами та прийняв законне та обгрунтоване рішення. Відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

21.06.2017 року представником відповідача подано клопотання про розподіл судових витрат, відповідно до якого просив при ухваленні рішення вирішити питання про відшкодування відповідачу судових витрат, повязаних з розглядом даної справи у Львівському апеляційному господарському суді. Представник відповідача обгрунтовує клопотання нормами ст.44 ГПК України, відповідно до якої судові витрати складаються, зокрема, з інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, та положеннями п.6.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», відповідно до якого судовим експертам, перекладачам, іншим особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень, відшкодовуються: вартість проїзду до місця виклику і назад залізничним, автомобільним, водним і повітряним транспортом; страхові платежі за державне страхування на транспорті, вартість попереднього продажу проїзних документів, проїзд автомобільним транспортом (крім таксі) до залізничної станції, аеропорту, якщо вони знаходяться за межами населеного пункту; найом жилого приміщення; добові в розмірах, встановлених законодавством про службові відрядження; судовому експерту відшкодовуються також витрати, пов'язані з дослідженням об'єкту судової експертизи, якщо останній знаходиться в іншому населеному пункті, ніж експертна установа (або експерт проживає в іншому населеному пункті) і не може бути доставлений до цієї установи (або експерту). В усіх зазначених випадках відшкодуванню підлягає мінімальна вартість проїзду та мінімальна (для населеного пункту, в якому знаходиться господарський суд) вартість проживання в готелі. Документально підтверджені відомості про таку вартість та про фактичні витрати на проїзд і проживання подаються заінтересованими особами. Витрати, пов'язані з викликом до суду, відшкодовуються після виконання судовими експертами, перекладачами та іншими особами своїх обов'язків у розмірі, що визначається у рішенні господарського суду.

Розглядаючи подане клопотання, колегія суддів зазначає про його необґрунтованість та безпідставність та зазначає наступне. До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою (п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»). Ухвалою про призначення апеляційної скарги до розгляду явка представника відповідача у судове засідання обовязковою не визнавалась.

Щодо документального підтвердження понесених витрат, колегія суддів зазначає, що представник Приватного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго подав копії посвідчень про відрядження від 21.06.2017 року, копії звітів про використання коштів, виданих на відрядження від 22.06.2017 року, копію подорожнього листа легкового автомобіля від 21.06.2017 року, додаткову угоду до договору про закупівлі №25/1 від 31.05.2016 року (про встановлення ціни). Однак, представник не вказав суми витрат, які, на його переконання, підлягають відшкодуванню. Суд не уповноважений визначати розмір витрат замість заявника. Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданого клопотання.

Сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір залишається за скаржником.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Прага Уж б/н від 19.05.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Закарпатської області від 05.05.2017 року у справі №907/174/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 17.07.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Орищин Г.В.