ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.07.2017 Справа № 907/777/16

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя - Йосипчук О.С.,

судді - Васьковський О.В.,

судді Пригара Л.І.,

розглянувши матеріали справи

За позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу Ізумрудний, м. Генічеськ Херсонської області

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний інвестиційний банк, м. Ужгород

про визнання недійсним договору кредитної лінії від 21.11.2006р. №04-12/3л-01.

За участю представників сторін:

Від позивача не зявився;

Від відповідача ОСОБА_2, представник за дов. від 06.12.16;

Суть спору: визнання недійсним договору кредитної лінії від 21.11.2006р. №04-12/3л-01, укладеного між ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» та СВК «Ізумрудний»

Листом від 05.07.2017р. №44 позивачем заявлено клопотання, згідно з яким він просить не розглядати справу без його представника. Поряд з цим, позивач, завчасно повідомлений про дату наступного судового засідання, свого представника у засідання не направив та не повідомив про причини нез'явлення.

Крім того, Листом від 22.06.2017р. №41 позивач заявив клопотання про передачу справи №907/777/16 до господарського суду Херсонської області для подальшого її розгляду в межах справи про банкрутство №923/330/13.

Означене клопотання позивач обгрунтував фактом порушення справи про банкрутство кооперативу "Ізумрудний", що підтверджено відомостями з ЄДРЮОФОПтаГФ.

Розглядаючи наведене вище клопотання позивача, суд встановив, що 09.04.2013р. Господарським судом Херсонської області було порушено провадження у справі №923/330/13 про банкрутство кооперативу "Ізумрудний", який у справі №907/777/16 просить визнати недійсним правочин, укладений між кредитором боржника у справі про банкрутство (ПАТ "Комерційний інвестиційний банк") та самим боржником (кооператив "Ізумрудний").

Таким чином, зважаючи на наведені вище обставини суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення проваження у справі через те, що спір у справі №907/777/16 не може бути вирішено у господарському суду у позовному провадженні (п.1 ст.80 ГПК України) в силу наступного:

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Відповідно до положень статті 4-1 ГПК господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Окрім того, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який у цього випадку відіграє роль спеціального закону.

У відповідності до п. 2 і п. 7 частини першої статті 12 ГПК господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи, крім іншого, у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

За змістом частини дев'ятої статті 16 (виключна підсудність справ) справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону N 2343-XII відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Отже, із наведеного вище системний аналіз положень Закону N 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому справи у спорах про визнання недійсними правочинів, укладених боржником мають бути вирішені не у позовному провадженні, а судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, згідно ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення плаьтоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Стосовно посилання суду касаційної інстанції на положення статті 20 Закону N 2343-XII як на єдину норму закону, що може бути підставою для визнання недійсними правочинів (договорів) і спростування майнових дій боржника у межах провадження справи про банкрутство, слід зазначити наступне.

З огляду на сферу регулювання Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" загалом і за змістом ст.10 (ч.4) та ст.20 цього Закону, вони є спеціальними по відношенню до загальних норм права процесуального права (ГПК України) та матеріального права (ЦК України), що регламентують як процес вирішення спору за участі боржника, який характериний виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом, так і підстави для визнання правочинів недійсними (додаткові, специфічні підстави), з огляду на припичи ст.ст.4, 104 ЦК України.

Таким чином і з огляду на положення статей 4, 104, 110 - 112 ЦК, Закон N 2343-XII є частиною цивільного законодавства, що не виключає можливості застосування до правовідносин, які регулює цей спеціальний Закон, також норм ЦК, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Формулюючи наведені вище висновки, судом прийнято до уваги також правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі N 908/4804/14, яким також підтверджено правову позицію юридичного співіснування процесуальних правил ГПК України та приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Саме тому, та позаяк ГПК України не містить процесуальних можливостей приєднання справи позовного провадження до провадження у справі про банктутство, провадження у справі №907/777/16 слід припинити і, таким чином, створити можливість вирішення спору про чинність правочину із боржником у межах провадження у справі про банкрутство цього боржника.

Зважаючи на викладене, та керуючись п.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі припинити.

Головуючий суддя Йосипчук О.С.

Суддя Васьковський О.В.

Суддя Пригара Л.І.