ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 липня 2017 р. Справа № 903/489/17

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ексімбуд"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела"

про стягнення 9 438,01грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-дов. №005 від 20.04.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2-дов. №01-363 від 19.12.2016р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін та третіх осіб розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу згідно ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

В судовому засіданні 05.07.2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ексімбуд"- звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела" про стягнення 9 438,01грн.-пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 12.12.2014р. по 12.12.2015р. згідно договору субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р.

В обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті виконаних робіт у встановлені договором субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р. строки.

Ухвалою суду від 19.06.2017р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 05.07.2017р. на 15:30год.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-оригінали, долучених до позову доказів; відповідача-письмові пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; статут.

Представник позивача в судовому засіданні 05.07.2017р. позовні вимоги підтримав та просив суд задоволити останні в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.07.2017р. та в письмових запереченнях по справі б/н (вх.№01-54/6188/17 від 03.07.2017р.) позов заперечив, вказавши, що у правовідносинах між суб'єктами підприємницької діяльності повинні застосовуватись норми Господарського кодексу України в частині регулювання штрафних санкцій та положення ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Як зазначено у статті 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Крім того, ст. 547 ЦК України також передбачає обов'язкову письмову форму вчинення правочину із забезпечення виконання зобов'язання. Отже, стягнути пеню можна лише в тому випадку, якщо це прямо передбачено умовами письмового договору між сторонами.

Нарахування пені, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом (п.2.1. постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14).

У своїй позовній заяві позивач посилається на ст. 14 ЗУ "Про державний матеріальний резерв", ст.36 ЗУ "Про телекомунікації", ст. 1 ЗУ "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". Однак, це є абсолютно неправомірним, оскільки вказані закони ніяким чином не врегульовують взаємовідносини сторін та їх відповідальність за договором підряду. В даному випадку, між сторонами був укладений саме договір субпідряду, предметом якого були ремонтні роботи сауни і басейну у приміщенні житлового будинку. А тому, визначена цими законами відповідальність не застосовується при нарахуванні пені за договором субпідряду № 09/14-10 від 19.09.2014 р.

Пункт 4 ст.231 ГК України визначає наступне: "У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг)".

Як зазначено у п.13.3. договору: "За невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором субпідрядник і генпідрядник сплачують неустойку відповідно до умов цього договору та відшкодовують збитки в повному обсязі". Однак, при цьому в тексті договору відсутня умова щодо сплати генпідрядником (ТзОВ "Джерела") певного розміру пені (неустойки) за неналежне виконання ним своїх зобов'язань.

Таким чином, у позивача - ТзОВ "БК "Ексімбуд" немає юридичних підстав для нарахування ТзОВ "Джерела" неустойки (пені), оскільки це не передбачено ні умовами укладеного між сторонами договору, ні відповідними законодавчими актами.

Долучив до матеріалів справи копію статуту ТзОВ "Джерела" (нова редакція), який затверджено загальними зборами учасників ТзОВ "Джерела" протоколом №21 від 22.03.2016р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору, господарський суд, -

встановив:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерела" (генпідрядник) (що є підрядником згідно з договором підряду від 07.07.2014р., укладеним ТзОВ "Джерела" з гр. України ОСОБА_3В.), в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі статуту та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ексімбуд" (субпідрядник), в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі статуту укладено договір субпідряду №09/14-10, згідно підпункту 1.1.-1.8. пункту 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, субпідрядник зобов'язується виконати ремонтні роботи сауни і басейну у приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с. Гаразджа, вул. Лісова, 57, у встановлений договором строк, відповідно до "проектно-кошторисної документації, а генпідрядник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи у встановлений договором строк. Перелік робіт, що підлягає виконанню згідно з цим договором, вказаний в локальному кошторисі 2-1-1 (додаток № 1, який є невід'ємною частиною цього договору). Місце проведення робіт: Волинська обл., Луцький р-н, с. Гаразджа, вул. Лісова, 57. Генпідрядник надає субпідряднику для виконання робіт за цим договором наступні матеріали: плитка керамічна Легіон граніт чорний обрізний TU203800R 30 х 60, загальною вартістю 1 598,79 грн. з ПДВ. Приймання-передача таких матеріалів оформляється відповідним актом приймання-передачі. Забезпечення перерахованих в локальному кошторисі робіт іншими матеріалами та виробами, крім тих матеріалів, які зазначені в цьому пункті договору, покладається на субпідрядника. Матеріали повинні відповідати тержавним стандартам, ТУ, іншим вимогам, що ставляться до робіт аналогічного виду. Власником об'єкта результату виконаних робіт за цим договором є власник приміщення - замовник за договором підряду від 07.07.2014 року. Ризик випадкової загибелі (псування, пошкодження, втрати) матеріалів, будівельних машин, механізмів, приладів, устаткування, обладнання та виробів несе субпідрядник, а за матеріали, будівельні машини, механізми, прилади, устаткування, які надаються генпідрядником, ризик випадкової загибелі (псування, пошкодження, втрати) несе субпідрядник з моменту передання йому за актом приймання передачі матеріалів, будівельних машин, механізмів, приладів, устаткування, обладнання та виробів. Субпідрядник несе відповідальність за неналежну якість наданих ним матеріалів та устаткування, та за надання матеріалів, обтяжених правами третіх осіб. Обслуговування та експлуатація будівельних машин, механізмів та обладнання здійснюється силами і добами субпідрядника.

Згідно з пунктом 2 цього договору загальна ціна договору становить 89 235,08 грн. в т.ч. ПДВ відповідно до договірної ціни (локальний кошторис 2-1-1 додається). Ціна договору включає в себе вартість обладнання, матеріалів та вартість робіт. Зміна договірної ціни оформляється сторонами шляхом укладання додаткових угод до договору. Оплата виконаних робіт зменшується генпідрядником в безспірному порядку шляхом договірного списання, для якого достатнім є обґрунтований і документально підтверджений розрахунок генпідрядника на суму витрат, понесених генпідрядником на усунення дефектів і недоробок у виконаних субпідрядником роботах, у випадку відмови субпідрядника від їх безоплатного усунення; на суму штрафних санкцій згідно з розділом 13 цього договору; на суму збитків, понесених генпідрядником/замовником з вини субпідрядника та/або залученими ним субпідрядників.

В пункті 3 даного договору сторони погодили строки виконання робіт, а саме субпідрядник зобов'язується розпочати виконання робіт на наступний день після надходження на його розрахунковий рахунок авансу в повному розмірі. Субпідрядник зобов'язується закінчити роботи до 20 листопада 2014 року. Перегляд строків виконання робіт може здійснюватись шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору у випадку: виникнення обставин непереборної сили; несвоєчасної передачі фронтів робіт іншими підрядними організаціями залученими зі сторони генпідрядника, про що субпідрядник зобов'язується негайно у письмовій формі повідомити генпідрядника

Відповідно до пункту 4 цього договору розрахунки за цим договором здійснюються в наступному порядку: попередня оплата (аванс) в розмірі 15 000,00 грн. в т. ч. ПДВ сплачується генпідрядником протягом 10-ти банківських операційних днів з дня підписання цього договору. Решта суми (за мінусом авансу) сплачується генпідрядником протягом десяти банківських операційних днів з моменту підписання генпідрядником актів приймання-передачі виконаних робіт за фактично виконану роботу відповідно до суми, вказаної в акті, крім випадків, коли у роботах будуть виявлені недоліки. В цьому випадку строк здійснення оплати продовжується на строк усунення субпідрядником виявлених недоліків.

Пунктом 9 договору субпідряду визначено, що здача-приймання робіт за цим договором здійснюється за актом здачі-прийняття виконаних робіт за цим договором (типові форми КБ- 3 та КБ-2В), - надалі іменується акт, який субпідрядник зобов'язується надавати генпідряднику протягом 2-х робочих днів з моменту закінчення роботи. Разом з актами приймання-передачі субпідрядник зобов'язаний надавати генпідряднику акти на виконання прихованих робіт та накладні на матеріали, які вказати в акті КБ-2в, та інші документи, передбачені п. 5.18. цього договору. Генпідрядник протягом 20 календарних днів з моменту отримання акту та документів, передбачених п. 5.18. цього договору, зобов'язаний розглянути його та, у випадку відсутності зауважень, підписати його. Під час підписання акту приймання виконаних робіт генпідрядник зобов'язаний перевірити результати робіт щодо наявності відступів від договору та недоліків у виконаній роботі і, при виявленні явних недоліків у роботі - негайно повідомити про це субпідрядника. Якщо виявлені недоліки не можуть бути усунені субпідрядником, генпідрядником або третьою особою, генпідрядник має право відмовитися від прийняття таких робіт та вимагати відповідного зниження договірної ціни та компенсації збитків. Підписання актів приймання-передачі виконаних робіт без зауважень є підтвердженням факту виконання робіт субпідрядником та підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами, із врахуванням п. 13.6 цього договору. Дата здачі-прийняття робіт згідно з актом виконаних робіт є датою виконання робіт.

Згідно пункту 13 даного договору за порушення строку виконання робіт, визначеного п. 3.2. договору, субпідрядник сплачує генпідряднику неустойку в розмірі 1% від загальної вартості робіт (п. 2.1. договору) за кожен календарний день прострочення. За порушення строку виконання вимог, передбачених п. 5.9. цього договору, розділу 10 цього договору по виконанню гарантійних зобов'язань (п. 10.3., 10.5., 10.7.) субпідрядник сплачує на користь генпідрядника неустойку в розмірі 1% від загальної вартості робіт (п. 2.1. договору) за кожен календарний день прострочення, а також понесені генпідрядником збитки. За невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором субпідрядник і генпідрядник сплачують неустойку відповідно до умов цього договору та відшкодовують збитки в повному обсязі. У випадку дострокового розірвання Договору, в тому числі у випадках, передбачених п. 11.3., 11.4., 11.5. договору, та/або виникнення переплати за договором субпідрядник зобов'язується повернути сплачені генпідрядником авансові кошти, за вирахуванням вартості уже виконаних робіт, та/або переплату протягом трьох банківських операційних днів з моменту отримання письмової вимоги генпідрядника. За несвоєчасне повернення сум авансу/переплати субпідрядник сплачує генпідряднику проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30 % річних від простроченої суми. Сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів, неустойки тощо) за цим договором відповідно до п.6 ст. 232 ГК України нараховуються протягом одного року, а строки позовної давності, як загальної, так і спеціальної, щодо вимог, які випливають з цього договору, у відповідності до ст. 259 ЦК України, становлять 5 років. Сторони погодили, що при здійсненні остаточного розрахунку, генпідрядник зменшує розмір оплати на суму штрафних санкцій, які зобов'язаний сплатити субпідрядник за порушення виконання зобов'язань. У випадку виконання робіт неякісно, без дотримання вимог проектно-кошторисної документації та вимог, передбачених цим договором, субпідрядник зобов'язаний безкоштовно усунути наявні недоліки протягом 5 робочих днів з дня складання відповідного акту або в інші строки, погоджені сторонами або в односторонньому порядку генпідрядником (п. 10.3.) в акті про виявлені недоліки, або відшкодувати генпідряднику вартість виправлення неякісно виконаних робіт у повному обсязі. Неякісно виконані роботи не будуть оплачуватись.

Цей договір набуває сили з дня його підписання двома сторонами. Дія договору припиняється після повного виконання сторонами зобов'язань за даним договором (підпункти 14.3.-14.4. пункту 14 договору).

Даний договір підписано сторонами та скріплено відтиском круглої печатки товариств (том 1 а.с. 12-15).

20 жовтня 2014 року між сторонами договору субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р. було укладено додаткову угоду №1 до договору субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р., згідно з пунктом 1 якої у зв'язку зі зміною обсягу і складу робіт сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1., п. 2.1. договору та викласти їх у наступній редакції:

"1.1. В порядку та на умовах, визначених цим договором, субпідрядник зобов'язується виконати ремонтні роботи сауни і басейну у приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с. Гаразджа, вул. Лісова, 57, у встановлений договором строк, відповідно до проектно-кошторисної документації, а генпідрядник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи у встановлений договором строк. Перелік робіт, що підлягає виконанню згідно з цим договором, вказаний в локальному кошторисі 2-1-1 (додаток № 1, додаток №2, які є невід'ємними частинами цього договору).

2.1. Загальна ціна договору становить 146 569,81 грн. в т.ч. ПДВ відповідно до договірних цін (локальні кошториси 2-1-1 додаються). Ціна договору включає в себе вартість обладнання, матеріалів та вартість робіт".

Відповідно до пунтку 2 цієї додаткової угоди перелік та вартість додаткових робіт, матеріалів та обладнання, що призвели до зміни обсягу та складу робіт за цим договором, наведені у локальному кошторисі №2-1-1 та договірній ціні (додаток №2 до договору), що додаються до договору та становлять разом з цією додатковою угодою невід'ємну частину договору.

Ця додаткова угода вступає в силу з моменту її укладення сторонами (п. 4 додаткової угоди).

Дана додаткова угода підписана сторонами та скріплена відтиском круглої печатки товариств (том 1 а.с. 17).

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами був укладений договір, що за своєю правовою природою є договором підряду.

Договір субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р. та додаткова угода до нього від 20.10.2014р. №1 предметом судових розглядів не виступали, недійсними судом не визнавалися, сторонами розірвані не були (доказів суду не надано).

Згідно із частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до ст. 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Згідно з частиною 1 ст.853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

Згідно статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р. та додаткової угоди до нього позивач виконав передбачені договором та додатковою угодою до нього ремонтні роботи сауни і басейну у приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с. Гаразджа, вул. Лісова, 57 на загальну суму 146 496,49грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат типової форми №КБ-3 за листопад 2014р., актом приймання виконаних будівельних робіт №1 типової форми №КБ-2в за листопад 2014р., які підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками товариств, підсумковою відомістю ресурсів за листопад 2014р.

Однак, відповідач взяті на себе зобовязання щодо оплати ремонтних робіт по договору субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р. та додаткової угоди до нього від 20.10.2014р. №1 своєчасно та в повному обсязі не виконав, сплативши на користь позивача лише 108 329,92грн. (що стверджується виписками по рахунку), що і спричинило звернення кредитора з позовом.

Таким чином, заборгованість по договору субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р. та додаткової угоди до нього № 1 від 20.10.2014р. становить 38 166,57 грн., виходячи з: 146 496,49грн.- 108 329,92грн.= 38 166,57 грн.

Позивач, звертаючись до суду з позовом просить стягнути з відповідача 9 438,01грн.-пені за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 38 166,57грн. за період з 12.12.2014р. по 12.12.2015р. згідно договору субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р. та при цьому посилається на ч. 6 ст. 231 ГК України.

Відповідно до 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 551 ЦК України, ящо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Аналогічна норма міститься у ч.4 ст.231 ГК України, згідно якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи, що пеня як різновид неустойки є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання, що передбачено ч.1 ст.546 ЦК України, правочин щодо неустойки повинен був бути вчинений у письмовій формі.

Як убачається з доданого позивачем до позовної заяви договору субпідряду №09/14-10 від 19.09.2014р., в останньому відсутні положення щодо визначення відповідальності генпідрядника, за несвоєчасне виконання зобов'язання по оплаті виконаних робіт у вигляді пені, а також не містить положення про визначення розміру такої неустойки.

Не надано позивачем також будь-якого іншого письмового правочину між ним та відповідачем, який передбачав би неустойку за невиконання зобов'язання щодо оплати виконаних робіт та її розмір.

При цьому чинним законодавством також не встановлено неустойку за прострочення виконання грошового зобов'язання та не передбачено її розмір.

Крім того, як зазначено у статті 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Отже, стягнути пеню можна лише в тому випадку, якщо це прямо передбачено умовами письмового договору між сторонами.

Як встановлено п.2.1. постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14 нарахування пені, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Закон України "Про державний матеріальний резерв", ЗУ "Про телекомунікації", ЗУ "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", які зазначені у вищевказаній постанові пленуму ніяким чином не врегульовують взаємовідносини сторін по справі та їх відповідальність за договором підряду. В даному випадку, між сторонами був укладений саме договір субпідряду, предметом якого були ремонтні роботи сауни і басейну у приміщенні житлового будинку. А тому, визначена цими законами відповідальність не застосовується при нарахуванні пені за договором субпідряду № 09/14-10 від 19.09.2014 р.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов'язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов'язань, визначається відповідним суб'єктом господарювання - господарською організацією.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Ураховуючи викладене, жодна із сторін договору не є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, відповідачем допущено прострочення грошового зобов'язання, суд приходить до висновку що положення абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України не можуть застосовуватись до грошових зобов'язань.

Господарський суд вважає, що застосування позивачем положень абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України до даних грошових зобов'язань є помилковим.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 6 грудня 2010 року в справі № 3-4гс10, від 20 грудня 2010 року у справі № 3-41гс10, від 28 лютого 2011 року у справі № 3-11гс11, від 04.02.2014р. у справі №3-1гс14.

Як зазначено у п.13.3. спірного договору: "За невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором субпідрядник і генпідрядник сплачують неустойку відповідно до умов цього договору та відшкодовують збитки в повному обсязі". Однак, при цьому в тексті договору відсутня умова щодо сплати генпідрядником (ТзОВ "Джерела") певного розміру пені (неустойки) за неналежне виконання ним своїх зобов'язань по оплаті виконаних робіт.

Таким чином, у позивача - ТзОВ "БК "Ексімбуд" відсутні правові підстави для нарахування ТзОВ "Джерела" неустойки (пені), оскільки це не передбачено ні умовами укладеного між сторонами договору, ні відповідними законодавчими актами.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором лише за порушення грошових зобов'язань.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 ЗУ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 ЗУ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано ЗУ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.11.2011 року в справі № 3-121гс11.

Як зазначалося судом, частиною 2 статті 551 передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, для застосування до боржника відповідальності у вигляді пені, вона має бути передбачена законом або договором.

Проте, в спірному договорі умова про застосування до відповідача відповідальності у вигляді пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання по оплаті виконаних робіт відсутня.

Частиною 6 ст. 231 ГК України не встановлені випадки, підстави та порядок застосування пені за порушення зобов'язання.

Дана правова позиція відображена у постанові Вищого господарського суду України від 29.03.2011 року в справі № 7/428.

Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ексімбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела" про стягнення 9 438,01грн, а тому в позові слід відмовити.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ексімбуд" у позовній заяві та у поясненнях не спростовують даного висновку.

Згідно ст. 49 ГПК України, підстави віднесення судових витрат на відповідача, у разі відмови позивачу в задоволенні позовних вимог, у суду відсутні.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

10.07.2017

Суддя С. В. Бондарєв