ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р.Справа № 916/936/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А.,

Філінюка І.Г.

при секретарі - Колбасовій О.Ф.

За участю представників:

Від прокурора: Францевич В.В.

Від позивача: Асташенкова О.І.

Від відповідача 1: не з'явився

Від відповідача 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на ухвалу господарського суду Одеської області від 07.06.2017 року

у справі № 916/936/17

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідачів:

1.Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради;

2. фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року заступник прокурора Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просив суд: - визнати недійсним договір оренди комунального майна - берегозахисної споруди у вигляді бетонованого майданчика площею 455,4 кв.м., що розміщена в АДРЕСА_1, укладений 15.04.2013р. між відповідачами шляхом підписання сторонами удаваного правочину - договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 15.04.2013р. № 01/с-13; - зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно - вищезазначену берегозахисну споруду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.04.2017 року за зазначеною позовною заявою було порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 24.05.2017р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.05.2017 року розгляд справи було відкладено на 12.06.2017р.

06.06.2017 року до господарського суду Одеської області від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Одеської міської ради про визнання укладеним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 15.04.2013р. № 01/с-13, сторонами якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_3 та Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.06.2017 року у даній справі (суддя Петренко Н.Д.) зустрічна позовна заява ФОП ОСОБА_3 з доданими до неї документами повернута без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, у зв'язку з тим, що до матеріалів зустрічної позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність ухвали вимогам законності та обґрунтованості, просить її скасувати та передати справу № 916/936/17 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 64, 98 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції, проте Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради не скористалося наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду, а від представника скаржника 12.07.2017р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю з'явитися до суду через відрядження, пов'язане з необхідністю участі у слідчих діях.

Вказане клопотання судом визнано необґрунтованим та відхилено з огляду на неподання заявником доказів його зайнятості у слідчих діях та неможливості його явки з інших поважних причин, а також з тих мотивів, що чинний Господарський процесуальний кодекс України (ст. 28) не обмежує кількість представників сторони, які можуть прийняти участь у засіданні господарського суду. Нез'явлення представників відповідачів у засідання апеляційного господарського суду не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними в справі матеріалами згідно з приписами ст. 101 ГПК України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення прокурора та позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст.60 ГПК України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

У свою чергу, це означає, що позов повинен бути поданий з додержанням вимог ст.ст.54-58 ГПК України щодо форми і змісту позовних заяв.

Якщо позовну заяву за зустрічним позовом подано з порушенням вимог, викладених у ст.ст.54-58 ГПК України, господарський суд повертає позовну заяву на підставі ст.63 ГПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати судового збору та його розмір визначений Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п.1 ч.2 ст.4 вказаного Закону України (в редакції чинній на момент звернення з зустрічною позовною заявою) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за позовну заяву немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн.).

Позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з вимогою про визнання договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 15.04.2013р. № 01/с-13 укладеним, тобто з немайновою вимогою.

Положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір" містить вичерпний перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору.

При цьому, положення вказаного Закону, якими встановлено пільги щодо сплати судового збору, не поширюються на ФОП ОСОБА_3

Отже, враховуючи зазначені приписи законодавства ФОП ОСОБА_3 при зверненні до господарського суду з зустрічним позовом необхідно було сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Судом встановлено, і це не оспорюється скаржником, що при поданні зустрічної позовної заяви ФОП ОСОБА_3 не було надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Також докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі не містяться і в додатку доданих документів до зустрічної позовної заяви. В безпосередньому тексті зустрічної позовної заяви не міститься жодного посилання на сплату ФОП ОСОБА_3 даного платежу, або клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Згідно зі ст. 61 ГПК України питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею. Перевіривши відповідність поданої заяви вимогам закону, він або відмовляє в прийнятті позовної заяви (ст. 62), або повертає її без розгляду (ст. 63), або приймає до провадження.

Пунктом 4 частини 1 статті 63 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Отже, статтею 63 ГПК України визначені імперативні вимоги до позовної заяви, недотримання яких тягне за собою її повернення.

Таким чином, відсутність сплати ФОП ОСОБА_3 судового збору за подання зустрічної позовної заяви у встановленому Законом порядку та розмірі, правомірно визнано судом як правова підстава для повернення поданої ним заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 посилається на те, що місцевим господарським судом при відсутності доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, не було враховано скрутне матеріальне становище останньої.

Підпунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Однак, апеляційним судом встановлено, що вказане твердження ФОП ОСОБА_3 не підтверджується матеріалами справи, оскільки як в тексті зустрічної позовної заяви, так і в її прохальній частині відсутнє будь - яке звернення останньої до суду стосовно необхідності відстрочення (розстрочення) судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Не підтверджує наявність такого окремого клопотання й перелік додатків до зустрічної позовної заяви. Більш того, взагалі, ФОП ОСОБА_3 в тексті зустрічної позовної заяви не зазначено про перебування останньої у скрутному матеріальному становищі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про повернення зустрічної позовної заяви за відсутності доказів оплати судового збору.

Доводи скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Одночасно обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник безпредметно посилався на ряд висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Bellet v. France», «Чахал проти Об'єднаного Королівства».

Разом з тим, висновки Європейського суду з прав людини не повинні бути для суду безумовно обов'язковими без урахування конкретних обставин справи.

Водночас, скаржник в порушення вимог ст. 94 ГПК України не навів обставин, які є підставою для застосування наведеної ним в апеляційній скарзі практики Європейського суду з прав людини.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що подання відповідачем надуманого зустрічного позову без дотримання вимог Господарського процесуального кодексу України є проявом зловживання своїми процесуальними правами та спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, що порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Водночас, згідно з частиною 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 07 червня 2017 року у справі № 916/939/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

Філінюк І.Г.