донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.07.2017р. справа №908/305/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3Ф
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж», м. Бердянськ, Запорізька область
на рішення Господарського суду Запорізької області
від29.05.2017р.
по справі№ 908/305/17 (головуючий суддя Федорова О. В., судді Азізбекян Т. А., Зінченко Н. Г.)
за позовомДочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ
до Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж», м. Бердянськ, Запорізька область
простягнення 2 303 220,74 грн

В С Т А Н О В И В:

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ (далі Позивач, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України») звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж», м. Бердянськ, Запорізька область (далі Відповідач, ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж») суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 2 168 792,85 грн та суми 3% річних у розмірі 134 427,89 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.05.2017р. (повний текст підписано 06.06.2017р.) по справі № 908/305/17 позовні вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 2 168 792,85 грн, суму 3% річних у розмірі 134 427,89 грн та суму судового збору в розмірі 34 548,31 грн.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 29.05.2017р. по справі № 908/305/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» - відмовити.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення ч. 3, ст. 7 Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730-VIII від 03.11.2016р., які встановлюють, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, не нараховується, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи та призвело до ухвалення незаконного рішення.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Татенко В. М., судді - Радіонова О. О., Чернота Л.Ф.

Судом апеляційної інстанції, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення були створені необхідні умови для всебічного та повного розгляду справи в суді, а саме: повідомлення належним чином про час та місце судового розгляду та витребування у сторін необхідних доказів та пояснень для правильного вирішення спору.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

06.07.2017р. до відділу організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії Донецького апеляційного господарського суду від ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» надійшло доповнення № 1264 від 03.07.2017р. до апеляційної скарги, яке було розглянуто судовою колегією та приєднано до матеріалів справи.

Представник скаржника у судовому засідання 12.07.2017р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та доповнень до останньої у повному обсягу.

Представник позивача у судовому засіданні надав відзив № 31/12-2851 від 11.07.2017р. на апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення останньої та просив суд залишити без змін рішення Господарського суду Запорізької області від 29.05.2017р. по справі № 908/305/17.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з порушенням норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, Дочірня компанія Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України («Постачальник») та закрите акціонерне товариство Бердянське підприємство теплових мереж (назва змінена на підставі рішень загальних зборів акціонерів від 15.04.2011р., від 14.04.2017р.) («Покупець») 20.12.2010р. уклали договір № 06/10-2395БО-13 про закупівлю природного газу за державні кошти (далі «Договір»).

До вказаного Договору сторонами під час його дії укладалися додаткові угоди №№ 1-6, умовами яких змінювався, зокрема, п. 3.1 договору (ціна за 1000куб.м. природного газу).

Відповідно до п 1.1. договору постачальник зобовязується поставити покупцеві імпортований природний газ, а покупець зобовязується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього договору. Газ, що поставляється за цим договором, використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання.

За умовами п. 3.1 Договору, ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 2187,2грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%;.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільчими трубопроводами 234 грн., крім того ПДВ 20%.

До сплати за 1 000 куб. м. природного газу з урахуванням ПДВ 2 957,93 грн.

Загальна вартість цього договору на дату його укладання становить 21405538,96 грн. без ПДВ, з ПДВ 256 86646,75 грн.

Додатковою угодою №1 від 28.01.2011 р. пункт 3.1.1 викладено в наступній редакції: Загальна вартість цього Договору складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акта приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7 Додаткової угоди №1 від 28.01.2011р., пункт 10.1 Договору, викладено в наступній редакції: Цей договір набирає чинності з дати його підписання повноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, діє у частині поставки газу з 01 січня 2011 р. до 31 грудня 2011 р. включно, а у частині розрахунків за газ до їх повного здійснення(п. 10.1 Договору).

Відповідно до розділу ХІІ Додатки до Договору невідємною частиною цього Договору є Додаток №1 та інші додатки та додаткові угоди, які будуть укладені у майбутньому.

Додатком №1 до Договору, визначено умови поставки і обліку газу та інші права та обовязки сторін.

Додатковою угодою № 2 від 04.04.2011р. з 01 квітня 2011 року виклали пункт 3.1 договору в наступній редакції: 3.1 Ціна за 1000куб. м. газу становить 2 553,20 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 2 863,96 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 3 436,75грн.;

Додатковою угодою №3 від 26.05.2011р. слова по тексту Закрите акціонерне товариство замінено на Публічне акціонерне товариство.

Додатковою угодою № 4 від 11.07.2011р. з 01 липня 2011 року виклали пункт 3.1 договору в наступній редакції: 3.1 Ціна за 1000куб. м. газу становить 3 023,50 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 3368,97 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 4 042,76грн.;

Додатковою угодою №5 від 30.08.2011р. пункт 1.2 договору виклали в новій редакції; пункт 2.2 додатку № 1 до договору доповнили абзацом в новій редакцій. В пункті 4 вказаної додаткової угоди сторони визначили, що дана додаткова угода поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2011р.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №6 від 03.10.2011 р., Договір №06/10-2395-БО-13 від 20.12.2010 р. вважати припиненим в частині поставки природного газу з 01.10.2011 р.

Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі. Внаслідок порушення відповідачем зобовязань щодо своєчасної та повної оплати отриманого природного газу, наявності заборгованості, позивач звертався з позовом до господарського суду Запорізької області.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.06.2012р. у справі №5009/1685/12 з відповідача стягнуто 4 705 621,41 грн. основного боргу за отриманий газ, 362 656,55 грн. пені, 386 086,64грн. інфляційних нарахувань за період з лютого 2011 року по березень 2012 року, 234 093,88 грн. 3% річних за період з 11.02.2011р. по 28.04.2012р. та судовий збір у розмірі 63 736,00грн. Рішення суду набрало законної сили.

Ухвалою суду від 16.09.2015р., яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2016р. розстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 27.06.2012 р. у справі № 5009/1685/09 про стягнення 5 752 194,68 грн. на 1 рік шляхом сплати щомісячно суми 479 349,56 грн. до 16.10.2015 р., до 16.11.2015 р., до 16.12.2015 р., до 16.01.2016 р., до 16.02.2016 р., до 16.03.2016 р., до 16.04.2016 р., до 16.05.2016 р., до 16.06.2016 р., до 16.07.2016 р., до 16.08.2016 р. та суми 479 349,52 грн. до 16.09.2016 р.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.11.2014р. у справі № 908/1422/14 стягнуто з відповідача 280143,51 грн. 3% річних за період з 29.04.2012р. по 24.04.2014р. включно, 122 369,07 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2012 р. по березень 2014р., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 8050,25грн. та 2 041,77грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

У звязку з порушенням відповідачем строків та обсягів сплати платежів за отриманий газ, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення компенсаційних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України.

Ухвалюючи спірне рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», зазначивши, про відсутність у відповідача статусу учасника процедури врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, врегульованої Законом України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730-VIII від 03.11.2016р. (далі Закон № 1730-VIII від 03.11.2016р.), що свідчить про відсутність підстав для звільнення від стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат.

Донецький апеляційний господарський суд, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, дослідивши всі обставини в їх сукупності, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, не може погодитись з таким висновком місцевого господарського суду огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Сторони є вільними в укладенні договору, у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; також сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, правовідносини за яким регулюються ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України та до якого згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки відповідачем свої зобовязання з оплати поставленого протягом спірного періоду природного газу виконано з порушенням умов п. 6.1.1 Договору, ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 2 168 792,85 грн та суми 3% річних у розмірі 134 427,89 грн.

Колегія суддів зауважує, що 30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 зазначеного Закону, врегулюванню підлягає, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (стаття 2).

Судом першої інстанції підтверджується наявними у справі матеріалами, що станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач повністю розрахувався за поставлений позивачем природний газ (постанова ВДВС від 28.12.2016р. про закінчення виконавчого провадження за наказом № 5009/1685/12 від 10.07.2012р.), тобто до набрання чинності зазначеним Законом.

Посилання господарського суду на те, що відповідач не включений до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за цим законом і відсутність, з огляду на це, підстав для звільнення від стягнення з останнього 3 % річних та інфляційних втрат, апеляційний суд вважає необґрунтованими. Адже за диспозицією частини третьої ст.. 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Інших умов та/чи застережень щодо застосування приписів цієї норми не міститься.

Відтак, господарський суд помилково дійшов висновку про правомірність стягнення з Відповідача сум, нарахованих Позивачем річних та інфляційних втрат, у звязку із простроченням оплати Відповідачем за поставлений Позивачем природний газ.

Аналогічної правової позиції дотримався Вищій господарський суд України у своїй Постанові від 06.06.2017р. по справі № 908/1234/13.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе, зокрема, в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

При цьому, відповідно до пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011, господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що провадження у справі підлягає припиненню оскільки предмет спору припинив існування внаслідок набуття чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (30.11.2016).

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про безпідставність позовних вимог та скасування рішення місцевого господарського суду, як таке, що прийняте при неповному зясуванні усіх обставин справи та з порушенням норм діючого матеріального та процесуального права

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж», м. Бердянськ, Запорізька область - задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.05.2017р. по справі № 908/305/17 скасувати.

Провадження у справі № 908/305/17 припинити.

Стягнути з Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ () на користь Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж», м. Бердянськ, Запорізька область () суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 38 003,15 грн.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати наказ на примусове виконання цієї постанови, оформивши його у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: О. О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 4 примірника:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСЗО.