ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р.Справа № 922/1387/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Украгрозапчастина" м. Харків
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України", м. Харків
про стягнення 94449,48 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, довіреність № б/н від 02.06.2017р.

відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 30 від 19.04.2017 р., ОСОБА_4, довіреність № 37 від 06.01.2017 р.?

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" (позивач) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач) майнову шкоду в розмірі 94449,48 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 28.04.2017 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29.05.2017 р. о 11:20 год.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 23.05.2017 р. за вх. № 16847, надав відзив на позовну заяву, який судом прийнятий та долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву представник відповідача вказував, що відповідач у відповідності до ч.3 ст. 267 ЦК України заявляє о застосуванні до позовних вимог про стягнення майнової шкоди розрахованої на підставі звіту № 20/02/14 про оцінку колісного транспортного засобу від 06.03.2014 року у розмірі 94449,48 грн. строку позовної давності, що згідно ч.4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позовних вимогах.

У судовому засіданні призначеному на 29.05.2017 р. о 11:20 год. була оголошена перерва до 09.06.2017 р. о 14:30 год.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 09.06.2017 р. за вх. № 19136, надав письмові пояснення з додатком, які судом прийняті та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 09.06.2017 р. за вх. № 19138, надав документи згідно заяви, які судом прийняті та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 09.06.2017 р. продовжено строк розгляду справи № 922/1387/17 по "11" липня 2017 р.

У судовому засіданні призначеному на 09.06.2017 р. о 14:30 год. була оголошена перерва до 10.07.2017 р. о 11:00 год.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 07.07.2017 р. за вх. № 22135, надав документи згідно клопотання, які судом прийняті та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 07.07.2017 р. за вх. № 22136 та 10.07.2017 р. за вх. № 22266, надав відзиви на позовну заяву, які судом прийняті та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 10.07.2017 р. за вх. № 22296, надав копію висновку № 1119/15/1621 від 26.05.2015 р. експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління МВС України в Харківській області, яка судом долучена до матеріалів справи.

У судовому засіданні призначеному на 10.07.2017 р. о 11:00 год. була оголошена перерва до 11.07.2017 р. о 10:00 год.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 11.07.2017 р. за вх. № 22504, надав документи згідно заяви, які судом прийняті та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 11.07.2017 р. за вх. № 22419, надав додаткові пояснення по справі, які судом прийняті та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 11.07.2017 р. за вх. № 22418, надав відзив на позовну заяву з додатком, який судом прийнятий та долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 11.07.2017 р. за вх. № 22417, надав письмові пояснення по справі з додатком, які судом прийняті та долучені до матеріалів справи.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечували з підстав наведених у відзивах на позовну заяву.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

22.01.2014 року о 12 год. 10 хв. на 16-му кілометрі + 700 м а/м Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів трактора "Беларус 920", державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який працює трактористом "Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору", та автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6

Згідно позову позивач вказує, що факт скоєння ОСОБА_5 адміністративного правопорушення підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 9338033, протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ 2 № 116812 від 22 січня 2014 року, схемою місця ДТП, фототаблицею, висновком судової автотехнічної експертизи № 3917/6368 від 25 червня 2014 року та висновком додаткової судової автотехнічної експертизи № 9968 від 20 листопада 2014 року, згідно яких, в даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора "Беларус 920" ОСОБА_5 повинен бути діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1. 10.4 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій трактора "Беларус 920" ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Merсedes-Benz ML 350 CDI, державний номер НОМЕР_2 шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-перешкод технічного характеру. 17.12.2014 року Харківським районним судом Харківської області була прийнята постанова, якою встановлено факт провини в дорожньо-транспортній пригоді громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює трактористом "Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору" та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до наказу (розпорядження) про прийом на роботу ОСОБА_5 був прийнятий на роботу з 05 липня 2013 року на посаду тракториста до філії "Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору"

Враховуючи те, що водій трактора може бути притягнутий до цивільно-правової відповідальності лише роботодавцем у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України, позивач звернувся з позовом до юридичної особи - Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", як власника трактора, який здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки.

Як вбачається з матеріалів справи 17.12.2014 р. Харківським районним судом Харківської області був розглянутий матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого трактористом "Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору" (справа № 635/1913/14-п).

Відповідно до постанови Харківського районного суду Харківської області від 17.12.2014 р. по справі № 635/1913/14-п, яка була залишена без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 16.06.2015 р., провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП України було закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, направлені копії матеріалів адміністративної справи до УДАІ ГУМВС України в Харківській області для вирішення питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_6.

Харківським районним судом Харківської області була розглянута заява ДП "Харківський облавтодор" про надання інформації щодо виконання постанови судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. від 17 грудня 2014 року по справі № 635/1913/14-п.

За вих.№ 5/288/2016 від 22.07.2016 р. Харківським районним судом Харківської області було повідомлено ДП "Харківський облавтодор" про результати розгляду заяви та зазначено, що згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення №635/1913/14-п Харківський районний суд Харківської області 04 травня 2016 року за вих. № 01-12/11/2016 направив на адресу відділу безпеки дорожнього руху УПД в Харківській області копію постанови Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року, копію постанови апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року та копію матеріалів справи 635/1913/14-п про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_5 для вирішення питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_6. Управлінням превентивної діяльності ГУНП України в Харківській області 30 березня 2016 за вих. №Д/1139/119/201 було повернуто копію матеріалів справи 635/1913/14-п про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_5, та повідомлено про закінчення строку складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст.38, ст.247 п.7 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що ТОВ "Украгрозапчастина" у справі за позовом ТОВ "Украгрозапчастина" до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_5, філії "Нововодолазьке ДЕП" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, була подана апеляційна скарга на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року по справі № 635/6135/15-ц, яким відмовлено повністю про солідарне стягнення матеріального збитку у сумі 94449,48 грн. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.02.2017 р. апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" була відхилена, рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року залишено без змін.

При цьому суд зазначає, що в ухвалі від 08.02.2017 р. по справі № 635/6135/15-ц Апеляційний суд Харківської області вказував, що висновок суду про те, що стороною позивача не надано достовірних відомостей щодо ступені вини водіїв у даному ДТП, і вина ОСОБА_5 у скоєнні цього ДТП не була встановлена постановою суду, не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки суд не позбавлений можливості самостійно встановити вину водіїв у скоєнні цього правопорушення. У зв'язку з викладеним судова колегія Апеляційного суду Харківської області вважала за необхідне виключити із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновок про не встановлення вини водія ОСОБА_5 у скоєнні ДТП.

Згідно звіту № 20/02/14 про оцінку колісного транспортного засобу, висновку оцінювача (дата ДТП - 22.01.2014 р., дата оцінки - 13.02.2014 р., дата підписання звіту - 06.03.2014 р., суб'єкт оціночної діяльності - ТОВ "Інкон-Капітал", виконавець ОСОБА_7, об'єкт оцінки - автомобіль Merсedes-Benz ML 350 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2) вартість матеріального збитку складає 94449,48 грн.

З висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Харківській області № 119/15/1621 від 26.05.2015 р. вбачається, що до сектору автотехнічної експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Харківській області 16.02.2015 надійшла постанова від 03.02.2015 при супровідному листі від 04.02.2015 №33/790/28/15 про призначення комісійної транспортно-автотехнічної судової експертизи за експертною спеціальністю 10.1. (дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди), та спеціальністю 10.4 (транспортно-трасологічні дослідження), винесена суддею апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П. у провадженні по справі № 635/1913/14-п про адміністративне правопорушення. Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України у Харківській області була проведена комісійна судова експертиза та її висновками було встановлено наступне:

1. Пояснення водія автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_6 про механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення транспортних засобів перед зіткненням, які були отримані при проведені судового засідання 20.08.2014 р., являються, з технічної точки зору неспроможними, а пояснення водія ОСОБА_6 про механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення транспортних засобів перед зіткненням, з технічної точки зору, не позбавлені технічної спроможності.

Пояснення водія трактора Беларус 920 ОСОБА_5 про механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення транспортних засобів перед зіткненням, не позбавлені технічної спроможності.

За свідченнями водія ОСОБА_5

2-4. В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора Беларус 920 ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора Беларус 920 ОСОБА_5П, мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Merсedes-Benz ML 350 CDI шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці дії водія трактора Беларус 920 ОСОБА_5 не відповідають вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти зіткненню з трактором Беларус 920 шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_6 не відповідають вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

За свідченнями водія ОСОБА_6

2-4. В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора Беларус 920 ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора Беларус 920 ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Merсedes-Benz ML 350 CDI шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці дії водія трактора Беларус 920 ОСОБА_5 не відповідають вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_6 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з трактором Беларус 920 шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували б у причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, враховуючи обставини встановлені Апеляційним судом Харківської області в ухвалі від 08.02.2017 р. по справі № 635/6135/15-ц, висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Харківській області № 119/15/1621 від 26.05.2015 р., та те, що питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_6 не було вирішено у зв"язку з закінченням строку складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст.38, ст.247 п.7 КУпАП, господарський суд вважає, що шкоду у розмірі 94449,48 грн. було заподіяно як з вини відповідача, так і з вини самого позивача.

При цьому суд зазначає, що при змішаній формі вини ступінь вини кожного із володільців транспортних засобів суд визначає самостійно з урахуванням тяжкості допущених порушень Правил дорожнього руху, інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Самостійного способу захисту порушеного права як визначення ступеню вини без вирішення питання про право на відшкодування шкоди цивільним законодавством не передбачено. Дане питання вирішується при розгляді спору про відшкодування шкоди, незалежно від того чи заявлено таку вимогу як самостійну.

За таких обставин сума майнової шкоди у розмірі 94449,48 грн. підлягає поділу на рівні частини між позивачем та відповідачем, у зв'язку з тим, що дана шкода була заподіяна як з вини відповідача, так і з вини самого позивача.

Щодо посилання відповідача на обставини збігу 22.01.2017 р. трирічного строку загальної позовної давності за позовними вимогами у справі про відшкодування відповідачем завданої позивачу матеріальної шкоди суд зазначає, що вони є помилковими, з огляду на приписи ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, а також фактичні обставини пред'явлення ТОВ "Украгрозапчастина" у серпні місяці 2015 року до Харківського районного суду Харківської області позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України, філії "Нововодолазьке ДЕП" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК" "Автомобільні дороги України" про солідарне стягнення матеріального збитку у сумі 94449,48 грн.

Зазначене підтверджується ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.08.2015 р. про відкриття провадження у справі та рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15.08.2016 р. у справі № 635/6135/15-ц.

Отже, перебіг позовної давності у спірних правовідносинах щодо стягнення позивачем з відповідача завданої матеріальної шкоди розпочався заново з 17.08.2015 р.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 Цивільного кодексу України. За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 Цивільного кодексу України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що перебіг позовної давності для стягнення суми майнової шкоди в розмірі 94449,48 грн. переривався, у зв'язку з пред'явлення ТОВ "Украгрозапчастина" у серпні місяці 2015 року до Харківського районного суду Харківської області позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України, філії "Нововодолазьке ДЕП" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК" "Автомобільні дороги України" про солідарне стягнення матеріального збитку у сумі 94449,48 грн., господарський суд приходить до висновку, що строк позовної давності на час подання позивачем відповідного позову до суду не сплинув, а посилання відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності є безпідставними. За таких обставин, заява відповідача про сплив позовної давності не підлягає задоволенню.

Щодо посилання відповідача відносно того, що оцінювач - ОСОБА_7 за даними сайту Фонду державного майна України: http://www.spfu.gov.ua/ станом на 07.07.2017 р. не внесений до реєстру оцінювачів, а відтак не має права здійснювати оцінку і наводити висновки в Звіті № 20/02/14 про оцінку колісного транспортного засобу, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва № 5699 від 17.07.2007 р. про реєстрацію ОСОБА_7 в державному реєстрі оцінювачів, видане Фондом державного майна України; копія сертифіката суб'єкта оціночної діяльності - ОСОБА_7 № 882/15 від 10.11.2015 р., виданого Фондом державного майна України, строк дії з 10.11.2015 р. до 10.11.2018р.; копія кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 23.06.2007 р. № 5165 про успішне складання ОСОБА_7 кваліфікаційного іспиту, видане Фондом державного майна України; копія посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ОСОБА_7 від 15.03.2017 р. МФ № 2850-ПК, видане Фондом державного майна України.

Крім того, пунктом 3 та 4 наказу Фонду державного майна України від 10.06.2013 р. № 796 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.06.2013 р. за № 937/23469, встановлено, що оцінювачі, включені до Державного реєстру оцінювачів, та суб'єкти оціночної діяльності, включені до Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності, автоматично включаються до Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності за тими самими напрямами та спеціалізаціями у межах таких напрямів, за якими вони були включені до Державного реєстру оцінювачів та Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності відповідно (п.3 наказу); документи оцінювачів (суб'єктів оціночної діяльності), зазначених у пункті 3 цього наказу, не потребують приведення у відповідність до вимог, установлених розділом V Порядку ведення Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, затвердженого цим наказом (п.4 наказу).

Крім того, за приписами ч.1 ст.18 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 р. № 2658-ІІІ, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (сертифікат) є документом, що засвідчує право суб'єкта оціночної діяльності на внесення його до Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності, які здійснюють оціночну діяльність у формі практичної діяльності з оцінки майна та які визнані суб'єктами оціночної діяльності за напрямами оцінки майна, що в ньому зазначені.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" Фонд державного майна України веде Державний реєстр оцінювачів, які отримали кваліфікаційне свідоцтво. У Державному реєстрі оцінювачів зазначається така інформація про оцінювачів: прізвище, ім'я та по батькові оцінювача, дата видачі та номер кваліфікаційного свідоцтва, назва навчального закладу, який здійснював підготовку оцінювача, дата та номер протоколу рішення Екзаменаційної комісії про видачу кваліфікаційного свідоцтва, напрями оцінки майна, що зазначені в кваліфікаційному свідоцтві, інформація про підвищення кваліфікації за зазначеними напрямами, інформація щодо зупинення дії чи позбавлення кваліфікаційного свідоцтва, місце роботи оцінювача.

З огляду на вищевикладені обставини господарський суд приходить до висновку, що посилання відповідача відносно того, що оцінювач - ОСОБА_7 не внесений до реєстру оцінювачів, а відтак не має права здійснювати оцінку і наводити висновки в звіті № 20/02/14 про оцінку колісного транспортного засобу, є безпідставними та необгрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають відхиленню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З урахуванням того, що відносно громадянина ОСОБА_6 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не було складено у зв'язку з закінченням строку складання, та, зважаючи на те, що висновок експерта НДЕКЦ ГУ МВС України у Харківській області № 119/15/1621 від 26.05.2015р. підтверджує необхідність ОСОБА_6 діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та мав технічну можливість запобігти зіткненню з трактором Беларус 920, суд приходить до висновку про наявність вини обох водіїв у ДТП.

Так, при змішаній формі вини та відсутності доказів визначення ступеню вини кожного з водіїв, суд вважає за можливе, з урахуванням висновків експертів, які наявні в матеріалах справи, самостійно встановити вину водіїв. Зокрема, такі висновки містяться в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 08.02.2017 року (а.с. № 26).

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обопільної вини обох водіїв (кожного по 50%).

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню (50% від заявленої суми до стягнення), а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми майнової шкоди в розмірі 47224,74 грн.

Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, господарський суд на підставі ст. 49 ГПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позову до суду у пропорційному розмірі задоволених позовних вимог, яка становить 800,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 256, 257, 261, 264, 267, 1166, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ідентифікаційний код 31941174) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" (61124, м. Харків, вул. Матросова, буд. 1А, ідентифікаційний код 25188223, п/р № 0172 в ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 351533) суму майнової шкоди в розмірі 47224,74 грн. та судові витрати зі сплати судового у розмірі 800,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині заявленого позову - відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 17.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_8