ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.07.2017 Справа № 904/6363/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гелиум", м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ ПРОД ПОСТАВКА", м.Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки №20/10/Х від 20.10.2016

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1 - довіреність №7 від 02.01.2017;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гелиум", м.Харків (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ Прод Поставка", м.Дніпро (далі по тексту - відповідач) про стягнення 102830,94грн. Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

20.10.2016 між сторонами укладено договір поставки №20/10/Х.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем здійснено поставки відповідачу на загальну суму 544023,95грн.:

- 20.10.2016 поставка курячого м'яса на загальну суму 55750,00грн.;

- 24.10.2016 поставка курячого м'яса на загальну суму 134900,00грн.;

- 27.10.2016 поставка курячого м'яса на загальну суму 65182,50грн.;

- 01.11.2016 поставка курячого м'яса на загальну суму 71225,00грн.;

- 03.11.2016 поставка курячого м'яса на загальну суму 167915,00грн.;

- 08.11.2016 поставка курячого м'яса на загальну суму 49051,45грн.

Відповідач за отриманий від позивача товар розрахувався лише частково, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 102830,94грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем отриманого від позивача товару останній звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2017 справу №904/6363/17 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами розгляду позовної заяви від 30.05.2017 за вих.№б/н ухвалою суду від 06.06.2017 порушено провадження по справі та призначено слухання на 11.07.2017.

10.07.2017 отримано клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечення участі представника в судове засідання.

11.07.2017 отримано лист позивача в якому останній заперечує проти задоволення клопотання відповідача про відкладення судового засідання. Позивач наголошує, що відповідач не надав докази, які б підтверджували поважність причин неявки представника відповідача в судове засідання. Позивач наполягав на розгляді справи за відсутності представника відповідача.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Господарським судом враховано положення пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 15.06.2017 з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 10.06.2017 та явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень суду.

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.07.2017, враховуючи, що сторони належним чином повідомлення про час та місце його проведення, розпочато розгляд справи по суті. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач не забезпечив явку свого представника, вимоги суду не виконав.

На думку суду неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Отже, з метою уникнення умисного затягування судового процесу з боку відповідача та недопущення порушення прав позивача господарський суд розглянув справу по суті позовних вимог.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, а на думку суду, неявка його у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки у справі достатньо матеріалів для розгляду справи по суті.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 11.07.2017 в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю "Гелиум" (далі по тексту - позивач, постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ОПТ Прод Поставка" (далі по тексту - відповідач, покупець) укладено договір поставки №20/10/Х (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

Найменування, асортимент, кількість та ціна товару визначається у рахунках-фактурах та накладних, які є невід'ємними частинами даного договору (пункт 1.2 договору).

Пунктом 3.5 договору визначено, що приймання-передача товару, що поставляється оформлюється накладною, яка підписується уповноваженими представниками покупця та постачальника.

Пунктом 4.2 договору визначено, що розрахунки за товар здійснюються з відстрочкою платежу 7 (сім) календарних днів. Відстрочка платежу за першу поставлену партію за даним договором - 7 (сім) календарних днів.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2016 (пункт 8.1 договору).

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 544023,95грн., що підтверджується:

- видатковою накладною №240 від 20.10.2016 на суму 55750,00грн.;

- видатковою накладною №251 від 24.10.2016 на суму 134900,00грн.;

- видатковою накладною №266 від 27.10.2016 на суму 65182,50грн.;

- видатковою накладною №272 від 01.11.2016 на суму 71225,00грн.;

- видатковою накладною №285 від 03.11.2016 на суму 167915,00грн.;

- видатковою накладною №293 від 08.11.2016 на суму 49051,45грн.

Відповідач за отриманий від позивача товар розрахувався на суму 441193,01грн., що підтверджується банківськими виписками, а саме:

- 24.10.2016 на суму 55750,00грн.;

- 27.10.2016 на суму 134568,00грн.;

- 02.11.2016 на суму 65182,50грн.;

- 04.11.2016 на суму 50000,00грн.;

- 09.11.2016 на суму 32000,00грн.;

- 09.11.2016 на суму 40000,00грн.;

- 20.01.2017 на суму 40000,00грн.;

- 14.02.2017 на суму 23692,51грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем складає 102830,94грн.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні статті 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним договором.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов наступних висновків.

Щодо основної заборгованості.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Між позивачем та відповідачем-1 укладено поставки №20/10/Х від 20.10.2016.

Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується матеріалами справи, а саме видатковою накладною №240 від 20.10.2016 на суму 55750,00грн.; видатковою накладною №251 від 24.10.2016 на суму 134900,00грн.; видатковою накладною №266 від 27.10.2016 на суму 65182,50грн.; видатковою накладною №272 від 01.11.2016 на суму 71225,00грн.; видатковою накладною №285 від 03.11.2016 на суму 167915,00грн.; видатковою накладною №293 від 08.11.2016 на суму 49051,45грн.

Вказані видаткові накладні підписані представниками позивача та відповідача без будь-яких зауважень та заперечень, крім того скріплені печатками підприємств позивача та відповідача.

Вказані видаткові накладні є первинними документами бухгалтерської звітності, що фіксують господарську операцію, яка відбулась між сторонами.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1). Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, укладений між позивачем та відповідачем договір поставки є оплатним, і обов'язку постачальника поставити товар відповідає обов'язок покупця оплатити вартість отриманого товару.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати за отриманий товар передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено пунктом 4.2 договору, розрахунки за товар здійснюються з відстрочкою платежу 7 (сім) календарних днів.

З огляду на положення пункту 4.2 договору, строк оплати товару отриманого за видатковою накладною №240 від 20.10.2016 на суму 55750,00грн.; видатковою накладною №251 від 24.10.2016 на суму 134900,00грн.; видатковою накладною №266 від 27.10.2016 на суму 65182,50грн.; видатковою накладною №272 від 01.11.2016 на суму 71225,00грн.; видатковою накладною №285 від 03.11.2016 на суму 167915,00грн.; видатковою накладною №293 від 08.11.2016 на суму 49051,45грн. є таким, що настав.

Господарський суд вважає, що відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися часткове погашення самим боржником основного боргу.

Часткова оплата підтверджується банківськими виписками наданими позивачем та платіжними дорученнями наданими відповідачем.

Отже, станом на 11.07.2017, заборгованість відповідача перед позивачем складає 102830,94грн. В якості підтвердження вказаних обставин позивач надав довідку від 11.07.2017.

Доказів оплати товару в сумі 102830,94грн. ні позивач, ні відповідач господарському суду не надали.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами відповідач не спростував.

Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідачем не надано.

Отже, позовна вимога позивача про стягнення 102830,94грн. основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1600,00грн.

Щодо клопотання про відкладення судового засідання.

Позовну заяву з доданими до неї документами на адресу відповідача направлено 30.05.2017, що підтверджується фіскальним чеком від 30.05.2017 та листом з описом вкладень.

Ухвалою суду від 06.06.2017 справу призначено до розгляду на 11.07.2017.

Господарський суд констатує, що відповідач завчасно повідомлений, як про суть позовної заяви, вимоги суду і про дату судового засідання.

Місцезнаходження відповідача, як місцезнаходження суду є місто Дніпро.

Отже, відповідач мав реальну можливість ознайомитися з матеріалами справи.

Ухвалою від 06.06.2017 явка в судове засідання визнана обов'язковою. Причини неможливості забезпечення участі повноважного представника відповідача в судове засідання відповідач не повідомив та належні докази не надав.

Також ухвалою від 06.06.2017 вимоги суду визнано обов'язковими, однак відповідач не виконав вимоги суду і причини їх невиконання суду не повідомив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представника сторони - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без його участі, якщо нез'явлення цього представника не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Враховуючи, що спір може бути вирішено в даному судовому засіданні і за відсутності представника відповідача, беручи до уваги, що відповідач мав достатньо часу для виконання вимог суду господарський суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 612, 625, 629, 662, 663, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 199, 265, 266 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТ ПРОД ПОСТАВКА" (49000, Дніпропетровська область, м.Дніпро, ОСОБА_2, 11; ідентифікаційний код 40370152) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гелиум" (61000, м.Харків, вул.Єнакіївська, буд.19; ідентифікаційний код 40425159) 102830,94грн. (сто дві тисячі вісімсот тридцять грн. 94 коп.) основної заборгованості; 1600,00грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

12.07.2017

Суддя ОСОБА_3