номер провадження справи 27/67/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 Справа № 908/999/17

За позовом: Державної екологічної інспекції у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 72а)

до відповідача: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129-А)

про стягнення 401 657 грн. 60 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача:. ОСОБА_1, дов. № 1834/12 від 31.05.2017 р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 15 від 12.01.2017 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

ОСОБА_3 екологічна інспекція у Запорізькій області, м. Запоріжжя, звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя, про стягнення 401657 грн. 60 коп. шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2017 р. справу № 908/999/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 16.05.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/999/17, присвоєно справі номер провадження 27/67/17 та призначено судове засідання на 06.06.2017 р.

Ухвалою суду від 06.06.2017 р. розгляд справи відкладався на 26.06.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, а також, враховуючи необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду спору.

У судовому засіданні 26.06.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, судом оголошувалась перерва до 11.07.2017 р. для необхідності надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 11.07.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, судом оголошувалась перерва до 13.07.2017 р. для необхідності надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 13.07.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До початку розгляду справи представники сторін заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, з урахуванням письмового нормативно-правового обґрунтування позовних вимог. Позовні вимоги мотивовані наступним. За наслідками проведеної в період із 28.04.2014 р. по 14.05.2014 р. ОСОБА_3 екологічною інспекцією у Запорізькій області планової перевірки встановлено, що Степногірським експлуатаційним цехом водопостачання та водовідведення КП «Облводоканал» у період із 14.01.2014 р. по 14.05.2014 р. здійснювався забір води з артезіанських свердловин без спеціального дозволу на користування надрами, що є порушенням вимог ст.ст. 19, 21 Кодексу України про надра. За період із 14.01.2014 р. по 14.05.2014 р. підприємством було забрано з підземного водоносного горизонту 25880 куб.м води. Відповідно до ОСОБА_1 розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища і ядерної безпеки України від 20.07.2009 р. за № 389, розмір шкоди, заподіяної державі відповідачем, за період із 14.01.2014 р. по 14.05.2014 р. становить 401657,60 грн. На підставі ст.ст. 1, 19, ч. 3 ст. 64, ст.ст. 65, 67 Кодексу України про надра, ст.ст. 47, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача шкоду в розмірі 401657,60 грн., завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Відповідач проти позову заперечив. У письмовій заяві, що надійшла до суду 19.06.2017 р., викладено клопотання відповідача з посиланням на ст. 63 ГПК України про залишення без розгляду та повернення позовної заяви позивачу в звязку з несплатою судового збору.

Клопотання відповідача відхилено судом як процесуально необґрунтоване. Суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 63 ГПК України суд повертає позивачу позовну заяву без розгляду не пізніше трьох днів із дня її надходження. Відповідно, повернення позовної заяви можливо лише до порушення провадження у справі.

Після порушення провадження в справі господарський суд залишає позов без розгляду, відповідно до ст. 81 ГПК України, якщо: 1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано; 2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; Пункт 3 частини першої статті 81 виключено на підставі Закону № 2705-IV від 23.06.2005); 4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк; 5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору; 6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Враховуючи вимоги вищезазначених норм, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та залишення позовної заяви без розгляду.

26.06.2017 р. від відповідача надійшла письмова заява про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі в звязку зі спливом позовної давності. Зазначає, що перевірка проводилася позивачем у період із 28.04.2014 р. по 14.05.2014 р. Вважає, що інспектор, який проводив перевірку, дізнався про відсутність дозволу до закінчення перевірки. Відповідно, строк загальної позовної давності у три роки сплив 28.04.2017 р. коли позивач дізнався про своє порушене право, а позивач звернувся до суду лише 12.05.2017 р. після спливу позовної давності.

11.07.2017 р. від позивача до суду надійшли письмові пояснення щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Зазначає, що фіксація виявленого в ході перевірки порушення Закону здійснюється актом перевірки, який є підставою для здійснення розрахунку розміру заподіяної шкоди. Порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства зафіксовано в акті перевірки від 14.05.2014 р. Отже, Держекоінспекція у встановлені законом строки звернулась до суду з даним позовом. Розрахунок шкоди визначений на підставі ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання відповідачем усіх вимог чинного законодавства в сфері дозвільної системи України з метою отримання нового дозволу, а відтак принцип «мовчазної згоди» у даному випадку застосуванню не підлягає. Діяльність відповідача, повязана зі здійсненням спеціального водокористування без дозволу є протиправною. Закон визначає наслідком такої діяльності (без дозволу) спричинення шкоди державі. Вина відповідача виражена в здійсненні спеціального водокористування без дозволу. Як встановлено перевіркою, відповідач, здійснюючи в процесі своєї діяльності забір води з підземного водоносного горизонту без дозволу порушив вимоги ст.ст. 19, 21 Кодексу України про надра спричинив державі шкоду (причинно-наслідковий зв'язок). Отже, шкідливий результат протиправної поведінки відповідача це здійснення спеціального водокористування без дозволу, чим завдано державі шкоду.

13.07.2017 р. від відповідача надійшов письмовий відзив. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам, викладеним у позові. Зазначено, що під час перевірки у відповідача був діючий дозвіл на спеціальне водокористування терміном дії з 18.01.2013 р. 31.12.2015 р., але даний факт не був взятий до уваги інспекторами. На підставі рішення № 5 від 28.12.2006 р. Степногірської селищної ради було укладено договір № 1 від 31.01.2007 р. оренди нерухомого та рухомого майна комунальної власності територіальної громади для надання населенню смт. Степногірськ послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Даним рішенням було прийняте рішення про передачу разом з обєктом нерухомого майна на термін дії договору оренди № 1 право користування землею, на якій розташовані артезіанські свердловини для водозабору. Згідно ліцензії серії АВ № 501943, яка видана ОСОБА_3 геологічною службою, КП «Облводоканал» має право видобувати корисні копалини із родовищ, що мають загальнодержавне значення, видобувати воду, а також видобувати підземні води. Строк дії ліцензії з 01.01.2010 р. 01.01.2015 р. Піднята в період із 14.01.2014 р. по 14.05.2014 р. кількість води (213,88 м.куб. (за 1 добу)) не перевищує дозволених ст. 23 Кодексу України про надра обємів. Таким чином, відповідач користувався артезіанськими свердловинами виключно на правових підставах згідно договору оренди та рішення сесії; використовував підземні води виключно для централізованого господарсько-питного водопостачання мешканців смт. Степногірськ та відповідно використовував надра для господарських і побутових потреб населення; не перевищує ліміт забору води в 300 куб.м на добу, передбачений ст. 23 Кодексу України про надра; мав діючий дозвіл на спеціальне водокористування; мав ліцензію на видобування підземних вод та ліцензію на здійснення діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, до закінчення терміну дії дозволу на користування надрами № 3972 відповідач розпочав роботу по отриманню нового дозволу та проведення погодження всіх необхідних для цього процедур, починаючи з 2013 р., але в звязку з великою кількістю погоджуючи документів отримав його лише 10.07.2014 р. Акт перевірки не містить підписів всіх інспекторів, що здійснювали перевірку, відсутні підписи 4-х інспекторів. На акті не стоїть дата його складання. Припис складено з порушенням терміну його складання. Зазначене дає підстави дійти висновку, що акт перевірки не є належним доказом щодо порушення відповідачем природоохоронного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

13.07.2017 р. від позивача надійшов письмовий відзив на пояснення відповідача. У відзиві позивач зазначив, що перевірку Степногірського ЕЦВВ КП «Облводоканал» провели державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Інспектор Ільїн Ю.В. не був задіяний при перевірці Степногірського ЕЦВВ. Відсутність підпису інспектора Ільїна Ю.В. не має приюдиційного значення для вирішення даного спору, оскільки ОСОБА_8 не був задіяний при перевірці Степногірського ЕЦВВ. Відповідач не скористався своїм правом на оскарження дій позивача при проведенні перевірки, акт підписаний відповідачем без зауважень щодо процедури його складання. Відповідач не надав доказів того, що він є або землекористувачем, або землевласником відповідних земельних ділянок. У діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення. Наполягає на задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судовому засіданні, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, ОСОБА_3 екологічною інспекцією у Запорізькій області в період із 28.04.2014 р. по 14.05.2014 р. проведено планову перевірку КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради, зокрема, перевірено Степногірський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення. Акт підписаний представниками позивача та відповідача, мається відмітка про отримання акту технічним директором КП «Облводоканал».

Перевірка проводилася відповідно до наказу від 23.04.2014 р. № 359, від 07.04.2014 р. № 318, від 07.04.2014 р. № 319 та згідно направлення на перевірку від 24.04.2014 р. № 357, 07.04.2014р. № 317, 07.04.2014 р. № 318.

Відповідно до акту перевірки та статуту КП «Облводоканал», Степногірський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення є виробничим структурним підрозділом КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради. Дозвіл на спеціальне водокористування № Укр. 4183/Зап терміном дії з 28.12.2006 р. до 31.12.2012 р., виданий Управлінням охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області та № Укр. 6111/Зап терміном дії з 18.01.2013 р. до 31.12.2015 р.: з 01.01.2013 р. по 17.01.2013 р. (включно) підприємство здійснювало самовільне водокористування. Спеціальний дозвіл на користування надрами від 13.01.2011 р. № 3972. З 14.01.2014 р. підприємство здійснює самовільне користування надрами (підземними водами) без спеціального дозволу на користування надрами.

Позивачем складений припис № 126/10-П від 21.05.2014 р., який згідно з відміткою на ньому, отримав представник відповідача. Відповідно до припису, Степногірському ЕЦВВ приписано отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води).

13.05.2014 р. державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області складено протокол про адміністративне правопорушення та відповідно до постанови від 14.05.2014 р. № 000262/01/10.2 в.о. начальника Степногірського експлуатаційного цеху водопостачання та водовідведення ОСОБА_9 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 47 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі 510,00 грн. У протоколі про адміністративне правопорушення від 13.05.2014 р. у графі «пояснення порушника та його зауваження до змісту протоколу, мотиви відмови від його підписання» ОСОБА_9 зазначено, що порушення буде усунено.

Відповідно до довідки відповідача від 14.05.2014 р. за № 65 у період із 14.01.2014 р. по 14.05.2014 р. включно було подано 25880 куб.м води.

До позовної заяви додано розрахунок збитку, заподіяного державі Степногірським експлуатаційним цехом водопостачання та водовідведення КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради внаслідок самовільного використання водних ресурсів із артезіанських свердловин без спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) за період із 14.01.2014 р. по 14.05.2014 р. (включно). Розрахунок розроблений згідно з Методикою розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. за № 389.

Відповідно до розрахунку розмір збитків склав 401657,60 грн.

У звязку з викладеними обставинами, позивач направив відповідачу претензію від 24.07.2014 р. № 2383/06, відповідно до якої просив добровільно сплатити шкоду, заподіяну державі, у розмірі 401657,60 грн. Залишення відповідачем претензії без виконання стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 1 ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України також передбачено, що суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 38 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

За приписами ст. 17 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність відповідно до порядку спеціального водокористування, пов'язаного із застосуванням водопровідних мереж, споруд, технічних пристроїв для забору води безпосередньо з водних об'єктів. Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, який видається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У дозволі на спеціальне водокористування визначаються ліміти та строки спеціального водокористування. Строки спеціального водокористування встановлюються органом, який видає дозвіл на спеціальне водокористування. У разі використання підземних вод для питного водопостачання відповідне підприємство повинне одержати згідно з законом дозвіл на користування надрами.

У п. 4.5.2 роз'яснення Вищого господарського суду України від 27 червня 2001 року № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що використання природних ресурсів без відповідного дозволу є самовільним.

Статтею 1 Водного кодексу України передбачено, що використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Відповідно до статті 2 Водного кодексу України земельні, гірничі, лісові відносини, а також відносини щодо використання та охорони рослинного і тваринного світу, територій та об'єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря, виключної (морської) економічної зони та континентального шельфу України, що виникають під час користування водними об'єктами, регулюються відповідним законодавством України.

Статтею 3 Водного кодексу України підземні води та джерела віднесено до водного фонду України, в той час як згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр.

Норма статті 2 Водного кодексу України містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об'єктами та регулюються відповідним законодавством України. Відтак, водні відносини в Україні регулюються не лише Водним кодексом України, а і іншим законодавством, зокрема Кодексом України про надра.

Таким чином, підземні води це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про надра, надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Так, відповідно до статті 6 Кодексу України про надра корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного та місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 р. затверджено переліки корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, відповідно до яких підземні води віднесено до корисних копалин загальнодержавного значення.

Згідно ст. 14 Кодексу України про надра, надра надаються у користування для видобування корисних копалин.

Відповідно до положень статей 44, 46, 48, 49 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб. Спеціальне водокористування здійснюється лише за наявності дозволу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно зі ст. 21 Кодексу України про надра (у редакції станом на день складення акту перевірки) надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Крім того, обов'язок підприємства питного водопостачання одержати дозвіл на користування надрами у разі використання підземних вод для питного водопостачання, передбачений ч. 5 ст. 17 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення.

Отже, чинним законодавством передбачено обовязок отримання господарюючими субєктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування право на їх використання.

Статтею 23 Кодексу України про надра (у редакції станом на день складення акту перевірки) закріплено, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Реалізація землекористувачами або землевласниками права видобувати підземні води без спеціального дозволу, передбаченого статтею 23 Кодексу України про надра, можлива за наявності одночасно певних умов: по-перше, наявність права на земельну ділянку, по-друге, видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання (у редакції Закону станом на 14.05.2014 р.), по-третє, за умови не перевищення ліміту видобування підземних вод (не більше 300 м. куб. на добу).

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, мають право суб'єкти господарювання, які є землевласниками чи-то землекористувачами, лише для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Відповідно до матеріалів справи, видобуток води на добу в спірний період становив 213,88 куб.м, вода видобувалася з метою централізованого господарсько-питного водопостачання.

Разом з тим, відповідач не являється ані землевласником, ані землекористувачем земельної ділянки, на якій розташовані свердловини з яких видобувалася вода в спірний період.

Відповідно до договору оренди № 1 від 31.01.2007 р., укладеного між КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради (орендар) та Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (орендодавець) у строкове платне користування відповідачу передане нерухоме та рухоме майно комунальної власності територіальної громади смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, розташоване за адресою: смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, що знаходиться на балансі орендодавця. Перелік нерухомого та рухомого майна визначаються в додатках № 1 (перелік нерухомого майна), № 2 (перелік нерухомого майна водопровідні мережі), № 3 (перелік нерухомого майна каналізаційні мережі), № 4 (перелік рухомого майна). Майно передається в оренду з метою використання для водопостачання та водовідведення мешканців смт. Степногірськ (п.п. 1.1, 1.3 договору).

Строк дії даного договору, з урахуванням додаткової угоди від 15.04.2016 р., до 31.12.2016 р.

За актом приймання-передачі КП «Облводоканал» ЗОР в оренду передані, зокрема, арт.скважини №№ 10, 8, 9.

Відповідач зазначив, що у нього в користуванні знаходиться земельна ділянка, на якій розташовані свердловини. Надав до матеріалів справи копію рішення 7 сесії 5 скликання Степногірської селищної ради від 28.12.2006 р. № 5, відповідно до п. 5 якого вирішено передати КП «Облводоканал» разом з обєктами нерухомого майна на термін оренди по 31.07.2007 р. право користування землею.

Згідно з ст.ст. 92, 93 ЗК України (у редакції станом на день проведення перевірки) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За приписами ст. 126 ЗК України (у редакції станом на день прийняття рішення № 5 від 28.12.2006 р.) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідачем доказів державної реєстрації права користування земельною ділянкою, чи-то державного акту на право користування земельною ділянкою, на якій розташовані свердловини, суду не надано. Договір оренди земельної ділянки, матеріали справи також не містять.

За таких обставин, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою видобутку та використання підземних прісних вод є наявність у особи дозволу на користування надрами.

Видобування відповідачем підземних вод без спеціального дозволу, хоча й в обсягах та на цілі, встановлені статтею 23 Кодексу України про надра, свідчить про порушення відповідачем законодавства України про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно матеріалів справи, відповідачу 13.01.2011 р. Міністерством охорони навколишнього природного середовища України був виданий спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води) № 3972 (ділянка Степногірського ЕЦВВ (свердловини № 6, 7, 8)) зі строком дії три роки.

10.07.2014 р. відповідачу ОСОБА_3 службою геології та надр України виданий спеціальний дозвіл на користування надрами (питні підземні води) № 4544 (ділянка Степногірського ЕЦВВ (свердловини № 6, 7, 8, 1099-в)) зі строком дії пять років.

У письмовому відзиві відповідач зазначив, що дозвіл на користування надрами був отриманий ним 10.07.2014 р. у звязку з великою кількістю погоджуючих документів, хоча робота по отриманню дозволу була розпочата з 2013 р.

Відповідно до статті 1 Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Постановою Кабінету Міністрів № 77 від 27.01.2010 р. Про деякі питання застосування принципу мовчазної згоди встановлено, що в разі ненадання у визначений законом строк суб'єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

З огляду на зазначене, дії вказаного принципу передує саме подання суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою до дозвільного органу в установленому порядку заяви та документів у повному обсязі на отримання дозвільного документу.

Таким чином, принцип мовчазної згоди може бути застосований лише в разі подання відповідної заяви в установленому порядку та документів в повному обсязі, що в даному випадку не відбулося. (Аналогічна правова позиція міститься в постанові від 28.10.2013 р. Вищого господарського суду України по справі № 920/415/13-г).

Факт забору відповідачем прісних підземних вод без спеціального дозволу на користування надрами у період із 14.01.2014 року по 14.05.2014 року в кількості 25880 куб.м встановлено матеріалами перевірки, проведеної ОСОБА_3 екологічною інспекцією у Запорізькій області у період із 28.04.2014 року по 14.05.2014 року, підтверджується довідкою відповідача № 65 від 14.05.2014 р.

У п. 4.13 Порядку організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 р. № 464, який був чинним на момент проведення перевірки відповідача, зазначено, що за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся.

ОСОБА_3 інспектори проводять перевірки об'єкта в присутності керівника суб'єкта господарювання або уповноважених ним осіб (п. 4.9 даного Порядку).

В акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами зазначено перелік осіб, які брали участь у перевірці, у т.ч. представники відповідача. Акт, згідно з відміткою на ньому, вручений представнику КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради (технічному директору).

Згідно 4.16 вказаного Порядку на підставі акта перевірки, складеного за результатами проведення планової або позапланової перевірки, в ході якої виявлено порушення вимог природоохоронного законодавства, орган Держекоінспекції за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування державний інспектор протягом п'яти робочих днів з дня завершення перевірки складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення перевірки.

У разі виявлення під час проведення перевірки порушення вимог природоохоронного законодавства, за які згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративна відповідальність, державні інспектори складають протокол про адміністративне правопорушення відповідно до наказу Мінприроди України від 05.07.2004 N 264 "Про затвердження Інструкції з оформлення органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища України матеріалів про адміністративні правопорушення", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.07.2004 за N 934/9533 (п. 4.18 даного Порядку).

Матеріали справи, як зазначалося судом, містять припис, складений позивачем, щодо усунення виявлених порушень, протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідач зазначив, що акт перевірки, який покладений у підставу позову, не підписаний чотирма інспекторами, що проводили перевірку, в акті не зазначено дати складання акту.

Як вбачається з акту від 14.05.2014 р., даний акт підписаний усіма державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища окрім інспектора Ільїна Ю.В.

Відповідно до пояснення позивача, старший інспектор з охорони навколишнього середовища Запорізької області ОСОБА_8 не був задіяний при перевірці Степногірського ЕЦВВ КП «Облводоканал» ЗОР, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, наказами про проведення планової перевірки, направленнями на проведення планової перевірки.

Відсутність в акті перевірки дати його складання не спростовує факту встановлення під час перевірки порушень відповідачем вимог природоохоронного законодавства України. Крім того, в акті зазначено період часу проведення перевірки, а саме: початок перевірки 28.04.2014 р., закінчення перевірки 14.05.2014 р. Фактично датою складення акту є дата завершення перевірки, тобто 14.05.2014 р.

Суд приходить до висновку, що акт перевірки складений у відповідності до вимог Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Порядку організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 р. № 464, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2009 р. № 18/16034.

За приписами ст.ст. 65, 67 Кодексу України про надра порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у самовільному користуванні надрами. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно ст. 68 даного Закону відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії, б) наявність шкоди, в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, г) вина заподіювача шкоди.

Як слідує з акту перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства, КП «Облводоканал» у період із 14.01.2014 р. по 14.05.2014 р. здійснювало самовільне користування надрами (підземними водами) без спеціального дозволу на користування надрами.

Відповідно до п. 1.4. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавстві, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 10.09.2008 року № 464, акт перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Відповідач відсутність спеціального дозволу на користування надрами в період із 14.01.2014 р. по 14.05.2014 р. не заперечив.

Суд вважає встановленим факт відсутності у КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради виданого спеціального дозволу на користування надрами в період із 14.01.2014 р. по 14.05.2014 р. включно.

Діяльність відповідача, пов'язана зі здійсненням забору води з свердловини без спеціального дозволу на користування надрами є протиправною. Закон визначає наслідком такої діяльності (без дозволу) спричинення шкоди (збитків) державі.

Відповідно до п. 1.2 ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. N 389, ця ОСОБА_1 встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, зокрема, самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

ОСОБА_10 застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами природоохоронного законодавства (п. 1.4 ОСОБА_10).

Розділом 9 даної ОСОБА_10 визначено порядок розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) (у редакції станом на день складення акту перевірки), який здійснюється за формулою Зсам = 100 х W х ОСОБА_2,

W-об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), м3;
Тар-розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення.

Судом перевірено розрахунок шкоди та встановлено, що розмір шкоди 401657,60 грн. здійснено позивачем у відповідності до п. 9.1 ОСОБА_10, за формулою: Зсам = 100 х 25880м3 х 15,52 грн. /100м3 = 401657 грн. 60 коп., де 25880 м3 - об'єм води, що використана без дозвільних документів (дозволу на спеціальне користування надрами); 15,52 грн. - ставка рентної плати за спеціальне використання води, встановленої ст. 325.2 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення, - 51,73 грн. х 0,3 (коефіцієнт відповідно до ст. 325.9 ПК України) поділений на 100 м3 .

Згідно п. 1.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27 червня 2001 року № 02-5/744, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника.

Як вбачається з матеріалів справи, у діях відповідача наявні вище вказані чотири складові, а саме протиправна поведінка останнього полягає у самовільному надрокористуванні, вина підтверджується матеріалами інспекційної перевірки, наявна сама шкода, яка обрахована відповідно до ОСОБА_10 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389 (із змінами), та причинний зв'язок, що виражається у заподіянні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача.

Відповідач у порядку ст. 267 ГПК України звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності. Зазначає, що інспектор, який проводив перевірку в період із 28.04.2014 р. по 14.05.2014 р., дізнався про відсутність дозволу до закінчення перевірки. Відповідно, строк позовної загальної давності у три роки сплив 28.04.2017 р. коли позивач дізнався про своє порушене право.

Заява відповідача щодо застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю в три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові (статті 256, 257, 267 ЦК України).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові.

У пункті 1.9 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27 червня 2001 року № 02-5/744 зазначено, що перебіг строку позовної давності у спорах, пов'язаних із стягненням завданої природі шкоди, починається з дня складання акта про відповідне порушення.

Відповідно до Положення про ОСОБА_3 екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 454/2011, Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до пункту 6 даного Положення, Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження.

Згідно ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт перевірки.

Згідно Порядку організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 р. № 464, який був чинним на момент проведення перевірки відповідача, акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Відповідно до матеріалів справи, акт перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства складений 14.05.2014 р., припис про усунення порушення 21.05.2014 р.

Зазначені акт та припис Держекоінспекції є чинними, у встановленому порядку не скасовані.

Таким чином, початок перебігу строку позовної давності має відліковуватися з дати складення акту про порушення від 14.05.2014 р.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 р. у справі № 917/2579/14.

Згідно поштового штемпелю на конверті, позовна заява була направлена позивачем до суду 13.05.2017 р.

Таким чином, ОСОБА_3 екологічна інспекція у Запорізькій області звернулася до господарського суду у встановлені законом строки, строк позовної давності позивачем не пропущений.

За приписами ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Запорізькій області шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 401657 грн. 60 коп. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, позов задовольняється повністю.

Заперечення відповідача, викладені в письмовому відзиві, спростовуються наведеними вище законодавчими нормами.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у сумі 6024,86 грн. стягується з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129-А, ) на реквізити: р/р № 0047, , МФО 813015, код бюджетної класифікації № 24062100, одержувач УДКСУ у Василівському районі Запорізької області (смт. Степногірськ, Василівський район, Запорізька область), банк ГУДКСУ у Запорізькій області (стягувач ОСОБА_3 екологічна інспекція у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 72-А, ) суму 401657 (чотириста одна тисяча шістсот пятдесят сім) грн. 60 коп. шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Видати наказ.

Стягнути з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129-А, ) у доход Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; стягувач: ОСОБА_3 судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) суму 6024 (шість тисяч двадцять чотири) грн. 86 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 14 липня 2017 р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.