КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. Справа№ 910/23039/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Карпюк О.С.,

представників:

від позивача - Закордонця М.М., Макашова В.В.,

від відповідача-1 - Дубко Р.В.,

від відповідача-2 - ОСОБА_5,

від відповідача-3 - ОСОБА_5,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київстар",

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Арт-Трейдінг" та

фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017

у справі № 910/23039/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн"

до Приватного акціонерного товариства "Київстар",

Приватного підприємства "Арт-Трейдінг",

фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

про стягнення 96 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) до Приватного акціонерного товариства "Київстар" (далі - відповідач-1, ПрАТ "Київстар"), Приватного підприємства "Арт-Трейдінг" (далі - відповідач-2, ПП "Арт-Трейдінг"), фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (далі - відповідач-3, ФОП ОСОБА_6 про стягнення 96000,00 грн. компенсації у зв'язку із порушенням майнових прав суб'єкта авторського права - відтворення музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні ОСОБА_8 (автор музики: ОСОБА_8; автор тексту: ОСОБА_9) (далі - спірний твір) у форматі мобільного контенту у формі послуги "Ді-Джингл" через мережу Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 без відповідного дозволу правовласників та без виплати авторської винагороди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі №910/23039/16 в позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київстар" на користь позивача 32000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав позивача та 480 грн. судового збору, стягнуто з Приватного підприємства "Арт-Трейдінг" на користь позивача 32000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав позивача та 480 грн. судового збору, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь позивача 32000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав позивача та 480 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Київстар" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Також, не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Приватне підприємство "Арт-Трейдінг" та фізична особа-підприємець ОСОБА_6 звернулись до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.07.2017 для розгляду справи № 910/23039/16 сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Кропивна Л.В.

Ухвалами від 11.07.2017 прийнято до провадження апеляційні скарги відповідачів.

Позивач подав відзив, в якому просив залишити без змін оскаржуване судове рішення, апеляційні скарги - без задоволення.

11.07.2017 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в загальному розмірі 96000,00 грн. та можливих судових витрат, що належать відповідачам.

В обґрунтування зазначеного клопотання позивач зазначає, що відповідачам було відомо про порушення авторського права та вони надалі продовжували незаконне використання твору, стягнення компенсації за яке є предметом спору уданій справі, у зв'язку з чим є всі підстави вважати, що відповідачі можуть ухилятися від виконання судового рішення, а невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові суми, що належать відповідачам може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. на думку позивача, цинічне, цілком відкрите, безкарне використання відповідачами спірного об'єкту авторського права, свідчить про зневагу останніми норм права, нехтування правами та законним інтересами інших осіб, та відчуття вседозволеності, оскільки належним суб'єктом авторського права на твір неодноразово направлялися звернення та застереження щодо протизаконних дій відповідачів, на що останні належним чином не реагували. Позивач також звернув увагу, що, а відповідачі не обмежені у тому, щоб перерахувати власні грошові кошти на інших осіб, юридично замінити власників майна та продемонструвати de-facto, що вони не мають жодних матеріальних ресурсів для виконання рішення суду та зробити його виконання неможливим у разі задоволення позовних вимог в повному обсязі чи частково.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Тобто, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано будь-яких беззаперечних доказів на підтвердження доводів клопотання та необхідності накладення арешту на грошові кошти відповідачів, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, літературні та художні твори, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення.

Об'єктом авторського права є твори, зокрема, музичні твори (з текстом або без тексту) (ст. 433 ЦК України).

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Слід зазначити, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2015 ТОВ "Звук-М" (ліцензіар) і позивач (ліцензіат) уклали Ліцензійний договір, за умовами якого:

- ліцензіар з моменту підписання відповідного додатку до Ліцензійного договору надає за винагороду на строк (період часу, на який надаються права та який починається з дати передачі прав і триває протягом строку дії Ліцензійного договору) і на територію (Україна), а ліцензіат набуває на умовах виключної ліцензії права на використання (у тому числі у формі мобільного контенту) творів, відеокліпів, фонограм і виконань, перелік яких затверджується сторонами у додатках до Ліцензійного договору, і зобов'язується виплачувати ліцензіару винагороду (далі - роялті) (пункт 2.1 Ліцензійного договору);

- ліцензіар надає ліцензіату право на умовах виключної ліцензії збирати винагороду за використання творів, відеокліпів, фонограм і виконань третіми особами, починаючи з моменту опублікування таких творів, відеокліпів, фонограм і виконань на території (пункту 2.3 Ліцензійного договору);

- ліцензіар надає ліцензіату право на умовах виключної ліцензії перешкоджати неправомірному використанню творів, відеокліпів, фонограм і виконань, у тому числі забороняти третім особам використовувати твори, відеокліпи, фонограми і виконання (пункт 2.4 Ліцензійного договору);

- Ліцензійний договір вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. При цьому, якщо за місяць до спливу строку дії Ліцензійного договору ні одна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення, Ліцензійний договір вважається автоматично пролонгованим кожний раз на один календарний рік (пункту 7.1 Ліцензійного договору).

Відповідно до додатку від 01.03.2015 № 2 до Ліцензійного договору ТОВ "Звук-М" передало позивачу, зокрема, права на спірний твір; частка належних правовласнику прав на музику - 100%; частка належних прав на текст - 100%; частка належних правовласнику прав на виконання - 100%; частка належних правовласнику прав на фонограму - 100%.

У свою чергу, ТОВ "Звук-М" отримало права на спірний музичний твір на підставі ліцензійного договору від 14.06.2012 № 75/12 (далі - Договір № 75/12).

14.06.2012 ТОВ "Звук-М" (ліцензіат) і ОСОБА_8 (ліцензіар) було укладено Договір № 75/12, за умовами якого:

- ліцензіар передає ліцензіату виключні авторські права на використання творів, вказаних у додатку № 1 до Договору № 75/12, як самостійно, так і у складі аудіовізуальних творів, що означає право у тому числі розповсюджувати твори у формі мобільного контенту (пункт 2 статті 1 Договору № 75/12);

- права передаються ліцензіату для володіння ними на території всього світу (статті 2 Договору № 75/12);

- права передаються ліцензіаром ліцензіату на строк п'ять років (статті 4 Договору № 75/12);

- Договір № 75/12 вступає в силу з 14.06.2012 і діє до закінчення строку дії прав, переданих за Договором № 75/12 (пункт 1 статті 15 Договору № 75/12).

Відповідно до додатку від 14.06.2012 № 1 до Договору № 75/12 ОСОБА_8 передав ТОВ "Звук-М", зокрема права на спірний твір.

З урахуванням наведеного колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що позивач набув авторські та суміжні права на спірний музичний твір ("ІНФОРМАЦІЯ_1"), а отже і право на звернення до суду з метою захисту майнових прав інтелектуальної власності.

За твердженням позивача, 02.10.2015 ним було виявлено факт незаконного відтворення спірного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" у форматі мобільного контенту у формі послуги "Ді-Джингл" через мережу Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2.

З офіційного сайту відповідача вбачається, що послуга "Ді-Джингл" (сайт ІНФОРМАЦІЯ_2) пропонується мобільним оператором "Київстар".

Власником доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 є ПрАТ "Київстар".

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Вважаючи, що відповідачі без дозволу суб'єкта авторського права та без виплати винагороди здійснили публічне сповіщення спірного твору, що є порушенням майнових авторських прав позивача згідно ст. 50 Закону та підставою для виплати йому компенсації відповідно до ст. 52 Закону, позивач звернувся із даним позовом.

Як підтверджується матеріалами справи, 02.10.2015 директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" ОСОБА_12, учасник товариства Макашов В.В. здійснили фіксацію факту використання на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 спірного твору шляхом складання акту огляду веб-сайту від 02.10.2015. У акті зафіксовано факт доведення до загального відома спірного твору у форматі мобільного контенту у формі послуги "Ді-Джинг" через мережу Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також позивачем здійснено відеофіксацію правопорушення, з якої вбачається, що було відкрито три сайти в мережі Інтернет, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2. На першому сайті було вказано точну дату, а саме 02.10.2015; на другому - особи перейшли за посиланням на сайт ІНФОРМАЦІЯ_2 та прослухали музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні ОСОБА_8; на третьому - особи прослухали музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні ОСОБА_8.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідачі посилались на правомірність використання спірного твору з огляду на наступні обставини.

29.11.2010 ПП "Арт-Трейдінг" (провайдер) та ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем." (оператор), правонаступником якого є ПрАТ "Київстар", укладено Договір № 65778, за умовами якого провайдер зобов'язався надавати оператору послуги на умовах та в порядку, передбачених у Договорі № 65778, а оператор зобов'язався приймати та оплачувати надані послуги.

На виконання умов Договору № 65778 відповідач-2 надав відповідачу-1 дозвіл від 11.02.2013 № 68 на використання об'єктів у формі контенту на території України, зокрема, музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець: ОСОБА_8; автор музики та тексту: ОСОБА_21);

У свою чергу, ПП "Арт-Трейдінг" набуло невиключних авторських і суміжних прав на спірний музичний твір за Договором № 01/02/13, укладеного ФОП ОСОБА_6 (правоволоділець) і відповідачем-2 (видавник).

Відповідач-3 набув виключні майнові авторські та суміжні права на твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" за Договором № 24 від 24.11.2012, укладений ФОП ОСОБА_6 (видавник) і ОСОБА_8 (правоволоділець).

За твердженням відповідачів, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20.01.2016 Договір №24 від 24.11.2012 в частині передачі виключних майнових авторських та суміжних прав на твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор слів і музики ОСОБА_8, виконавець ОСОБА_8) недійсним визнаний не був, з огляду на що Договір № 24 в частині твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" в одноосібному авторстві і виконанні ОСОБА_8 є чинним, а тому ПП "Арт-Трейдінг" на законних підставах використовує твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" в одноосібному авторстві та виконанні ОСОБА_8 і правомірно передало право на використання твору ПрАТ "Київстар".

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20.01.2016 у справі № 760/1342/15-ц (залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016) скасовано рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2015 та ухвалено нове рішення, яким позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" до ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_8, ТОВ "Звук-М", ОСОБА_14, ОСОБА_15, третя особа: ПП "Арт-Трейдінг", про визнання недійсним договору про передачу авторських та суміжних прав задоволено частково; визнано недійсним з моменту укладення Договір № 24, укладений ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в частині передачі виключних авторських і суміжних прав на такі твори: "ІНФОРМАЦІЯ_5" (автор музики і слів: ОСОБА_16; виконавець ОСОБА_17); "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор музики і виконавець: ОСОБА_17; автор слів ОСОБА_18); "ІНФОРМАЦІЯ_4" (автор музики і слів: ОСОБА_19; виконавець ОСОБА_17); "ІНФОРМАЦІЯ_6" (автор музики і слів: ОСОБА_20; виконавець ОСОБА_17); "ІНФОРМАЦІЯ_7 (автор музики і слів: ОСОБА_14; виконавець ОСОБА_17); в задоволенні інших вимог первісного позову відмовлено; провадження у справі в частині позовних вимог ПП "Арт-Трейдінг", ФОП ОСОБА_6 до ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн", ТОВ "Звук-М" про визнання недійсним ліцензійного договору від 06.08.2014 № 01/06/08/14 закрито; у задоволенні позовних вимог ПП "Арт-Трейдінг", ФОП ОСОБА_6 до ТОВ "Звук-М", ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_15, про визнання права та визнання договорів недійсними відмовлено.

Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У рішенні Апеляційного суду міста Києва від 20.01.2016 встановлено, що відповідно до умов ліцензійного договору від 14.06.2012 №75/12 ОСОБА_8 передав виключні авторські і суміжні права ТОВ "Звук-М" на твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор музики та виконавець: ОСОБА_8; автор слів ОСОБА_18), у зв'язку з чим передача ОСОБА_8 цих прав ФОП ОСОБА_6 за Договором № 24 не відповідає нормам права у сфері інтелектуальної власності, зокрема, частині четвертій статті 32 Закону України «Про авторське право та суміжні права», в частині, що стосуються його авторського права на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1", а також положенням статей 36, 39 Закону що стосується його суміжних прав.

А отже, Договір № 24, укладений між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є недійсним в частині передачі прав на твори: "ІНФОРМАЦІЯ_5" (автор музики і слів ОСОБА_16; виконавець ОСОБА_8); "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор музики та виконавець: ОСОБА_8; автор слів ОСОБА_18); "ІНФОРМАЦІЯ_4" (автор музики і слів: ОСОБА_19; виконавець ОСОБА_8); "ІНФОРМАЦІЯ_6" (автор музики і слів ОСОБА_20; виконавець ОСОБА_8); "ІНФОРМАЦІЯ_7 (автор музики і слів ОСОБА_14; виконавець ОСОБА_8).

Докази на підтвердження існування двох музичних творів під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1", за одноосібним авторством ОСОБА_8, та ОСОБА_8 як автора музики та ОСОБА_18 як автора слів, відповідачами господарському суду не надано.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, було визнано недійсним Договір № 24 саме в частині спірного твору, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідачів про правомірне використання відповідачем-1 спірного твору на підставі Договору №65778 та дозволу від 11.02.2013 № 68 на використання об'єктів права у формі контенту на території України, укладеного ПП "Арт-Трейдінг" та ПрАТ "Київстар".

Відповідно до частини першої статті 15 Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Відповідно до частин першої - третьої статті 1108 ЦК України особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності).

Виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

З умов Договору № 75/12 вбачається, що ОСОБА_8 передав ТОВ "Звук-М" виключну ліцензію на використання спірного твору, а тому у відповідачів відсутні права надавати дозволи на використання та публічне сповіщення спірного твору.

Отже, відповідачами не надано належні та беззаперечні докази правомірного використання спірного твору на момент здійснення фіксації такого використання 02.10.2015.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що використання відповідачами спірного музичного твору шляхом публічного сповіщення відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Позивач, звертаючись з даним позовом, визначив компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, яка підлягає стягненню з кожного відповідача в загальній сумі 96000,00 грн., з огляду на те, що суб'єктом майнових авторських прав на спірний твір є позивач, мінімальна заробітна плата складає 3200 грн., а кожен відповідач вчинив самостійне порушення прав правовласника позивача.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про притягнення кожного з відповідачів до відповідальності у вигляді сплати компенсації у розмірі по 10 мінімальних заробітних плат з огляду на те, що відповідачі використали один музичний твір, припустившись такого порушення вперше.

Згідно ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі не надали достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування доводів та вимог апеляційних скарг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у даній справі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київстар" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Арт-Трейдінг" та фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі № 910/23039/16 залишити без змін.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Л.В. Кропивна

О.М. Остапенко