ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 липня 2017 р. Справа № 903/427/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця"

до відповідача: державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство"

про стягнення 55860грн.

Суддя Слободян О.Г.

Представники :

від позивача: Моцюк В.В., довіреність від 25.10.2016р.

від відповідача: Обушко Р.М., довіреність від 23.01.2017р.

Суть спору: позивач - ПАТ "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" 55860грн. штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу на підставі комерційноно акту від 11.12.2016р. №6/366602.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що при контрольній перевірці маси вантажу (лісоматеріали круглі) у вагоні №68611144, відправленого у листопаді 2016 року відповідачем, було виявлено невідповідність маси, зазначеній відправником у накладній №545871. Позивачем було складено комерційний акт від 11.12.2016р. №6/366602. В результаті невірного зазначення маси вантажу, яка впливає на визначення розміру провізної плати, згідно проведеного розрахунку, було занижено розмір платежів за перевезення. Належна провізна плата за даною відправкою згідно розрахунків становить 11172,00 грн. Тому, на підставі §3 п.4 та ч.2 ст.16 СМГС відповідачу нараховано неустойку у п'ятикратному розмірі провізної плати, що становить 55860,00 грн. (11172,00 грн. х 5).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, подав суду заперечення на відзив (вх..№01-54/6258/17 від 04.07.2017р.).

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву (вх.№01-54/5582/17 від 13.06.2017р.) заперечив проти позову, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також, просив зменшити належні до сплати штрафні санкції до розміру однієї провізної плати.

При цьому відповідач зазначає, що в накладній, в графі маса вантажу відповідачем, із дотриманням Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України ( п.5. розділу 2 Правил приймання вантажів до перевезення) та правил СМГС визначено масу лісоматеріалів крановими електронно-тензометричними вагами типу 5ВК-РКМ № У 1781-08,. які мають всі необхідні нормативні документи (свідоцтво про державну метрологічну атестацію № 09-0/4315 від 11.11.2014р., свідоцтво повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 02-803, чинне до 25.01.2017р.), взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу від 05.04.2004 N 279 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 23.04.2004. Відомості зазначені в залізничній накладній підтверджується Актом комісії навантаження деревини від 25.11.201 броку та Актом зважування деревини від 25.11.2016р.

Чинним законодавством дозволенний умовний спосіб визначення відправником маси вантажу лісоматеріалів. При цьому, отриманий показник маси не обов'язково повинен співпадати із масою вантажу, що визначена іншим способом - шляхом зважування тощо, так як умовний спосіб визначення маси пов'язаний із особливістю деревини як матеріалу. Зокрема, для визначення ваги лісоматеріалів основне значення має така властивість як влагомісткість деревини, яка є постійно змінюваним чинником, коливається в залежності від породи деревини, місця проростання, строків та умов зберігання. Саме тому вагу деревини не можна визначити точним способом, адже вона має пряму залежність від терміну зберігання та відсотку вологи й тому є різною, можуть допускатись помилки у визначенні кубічних метрів деревини, що також може створювати відхилення у вазі деревини. Крім цього, при зважуванні вагону слід враховувати погодні умови, що може призвести до зміни збільшення ваги лісоматеріалів тощо. На підтвердження зазначеного надано відповідь Волинської Торгово-промислової палати від 09.06.2017 року про можливість під час тривалого перевезення понад десять днів під дією атмосферних опадів змінюватись у масі внаслідок набухання деревини.

Крім того, зазначає, що згідно правил додатку №1 до СМГС (п.35.2 Порядку оформлення комерційних актів) комерційний акт підписується представниками перевізника і отримувача вантажу, якщо він бере участь у перевірці вантажу. Перевізником в даному випадку є ГОВ «Галицька транспортна компанія» згідно укладеного між відповідачем та перевізником договору про надання послуг з перевезення вантажів. Однак їх представник участі у перевірці вантажу не брав у зв'язку із тим, що їх не було проінформовано, що теж ставить під сумніви складений комерційний акт.

Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не додано жодних документів та не зазначено в позовній заяві взагалі щодо збитків, яких позивач зазнав із зазначеним в позові порушенням, але в свою чергу, розмір штрафу для підприємства є непомірно великим у порівнянні із вартістю послуг перевезення (11867.20 грн.). Крім того, на сьогодні на підприємстві відсутні вільні обігові кошти на сплату штрафів, і їх сплата в такому розмірі призведе для підприємства негативні наслідки, такі як заборгованість по заробітній платі, плати до бюджету, тощо. Тому вважає, що стягнення штрафу в розмірі - 55860,00 грн.. є необгрунтованим та надмірно великим.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

У листопаді 2016 року згідно залізничної накладної №545871 відповідач - ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" із станції Камінь-Каширський Львівської залізниці завантажив та відправив вагон №68611144 до Румунії через станцію Вадул-Сірет-Дорнешти з вантажем - лісоматеріали круглі, пиловник сосновий у кількості 61.008м.куб.

Згідно залізничної накладної № 545871 у графі 24 визначено відправником масу вантажу - 52850кг.

Як зазначає відповідач, маса лісоматеріалів визначалась крановими електронно-тензометричними вагами типу 5ВК-РКМ № У 1781-08.

Згідно з п.2 ст.2 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі СМГС), дана угода застосовується до всіх перевезень вантажів, які здійснюються в прямому міжнародному залізничному вантажному сполученні за накладними СМГС.

Відповідно до §3 ст.14 СМГС договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка. Вказані перевезення здійснювалися на умовах даної міжнародної угоди.

11.12.2016 року при надходженні вказаного вагона на станцію Чернівці у відповідності до ст..23 СМГС позивачем було проведено контрольну перевірку маси вантажу.

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що маса вантажу у вагоні №68611144 не відповідає масі, зазначеній відправником в накладній, а саме згідно накладної маса вантажу становить: 52850 кг, фактично виявилося 58400 кг, що більше на 5500 кг. Про що також свідчить і копія виписки із Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах по ст. Чернівці Львівської залізниці.

Згідно ст. 19 СМГС визначення маси вантажу здійснюється відповідно до правил перевезення вантажу. В даному випадку слід керуватись Правилами приймання вантажів до перевезень (зареєстрованих в Мінюсті 24.11.2000 р. за № 861/5082). Залізницею у відповідності до Правил перевезень вантажів комісійне переважування було проведене на справних 150-ти тонних вагонних вагах ВЦ-150, що підтверджується Технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки, які пройшли повірку 21.10.2016 р. та засвідчено відповідними відмітками.

За результатами проведеної перевірки у відповідності до ст..29 СМГС складено комерційний акт №6/366602 від 11.12.2016р.

Відповідно до §1 ст. 16 СМГС відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені в невідповідну графу накладної.

Згідно §3 п.4 ст. 16 СМГС відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявляє неправильність, неточність чи неповноту зазначених відправником у накладній відомостей і заяв і при цьому встановлює, що занижений розмір провізних платежів.

За приписами ст. 16 §3 ч.2 СМГС неустойка за п. 4 §3 стягується в п'ятикратному розмірі провізної плати, яка належить перевізнику.

При цьому за умовою § 5 ст. 30 СМГС при виявлені неправильних, неточних або неповних відомостей в накладній перевізник, що виявив таку невідповідність, і наступні перевізники обчислюють провізні платежі для вантажу, що дійсно перевозиться. У § 4 ст. 30 СМГС додатково передбачено, що у разі неправильного обчислення провізних платежів недобір підлягає сплаті.

Згідно розрахунків позивача належна провізна плата за даним перевезенням вантажу становить 11172,00 грн., що на 192грн. більше тарифа, знятого при відправленні у сумі 10980грн (без ПДВ).

Тому, на підставі §3 п.4 та ч.2 ст.16 СМГС відповідачу нараховано неустойку у п'ятикратному розмірі провізної плати, що становить 55860,00 грн. (11172,00 грн. х 5).

Позивач на адресу відповідача надіслав претензію № ДН4-2/598 від 27.03.2017р. з вимогою оплатити нараховану неустойку в розмірі 55860грн. Проте вона залишена відповідачем без задоволення.

У статті 29 СМГС передбачено, що перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує невідповідність маси вантажу відомостям, зазначеним в накладній.

Статтею 31 СМГС передбачено, що якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов'язком:

1) відправника, який бере участь у перевезенні вантажу, за винятком перевізника, який видає вантаж, за перевезення, яке їм здійснюється;

2) отримувача - перевізнику, який видає вантаж, за перевезення, яке їм здійснюється

Відносно неустойок діє такий же порядок.

Статтею 5 СМГС визначено, що при відсутності відповідних положень в цій Угоді, застосовується національне законодавство тієї країни, в якій повноважна особа реалізовує свої права.

Згідно § 5 ст 30 СМГС неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якому проводиться оплата.

Предметом даного спору є стягнення залізницею неустойки за неправильне зазначення у накладній маси вантажу в порядку, передбаченому національним законодавством.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Статут залізниць України (надалі - Статут залізниць) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457. Статут залізниць чинний зі змінами і доповненнями.

Стаття 5 Статуту залізниць відносить до компетенції Міністерства транспорту України затвердження нормативних документів на підставі цього Статуту, які є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно ст.6 Статуту залізниць накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Під час здавання вантажів для перевезення відправник повинен зазначити їх масу у накладній - основному перевізному документі, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу (ст.37 Статуту залізниць). За правилами ст.24 Статуту залізниць, залізниці надано право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, зазначених вантажовідправником у накладній, а ст. 122 Статуту залізниць установлено відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2% (п.2.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. ).

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.(п.5.5 Правил оформлення перевізних документів).

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів - засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст.129 Статуту залізниць - обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. Вищевказаною статтею передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, які у п. 2 передбачають, що дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Судом встановлено, що комерційним актом № 6/366602 від 11.12.2016р. підтверджується перевищення маси вантажу у вагоні № 6811144 на 5500 кг від маси зазначеної у накладній на перевезення № 545871 - 52850кг, і таке перевищення складає більше 0,2% . У зв'язку з цим, доводи відповідача про те, що вантаж (лісоматеріали круглі) є гідроскопічним матеріалом, що вбирає вологу та змінює свою вагу, а тому перебування вантажу у дорозі у відкритому вагоні та погодні умови могли вплинути на масу вантажу та збільшити останню на 2884 кг, суд відхиляє як необґрунтовані.

Твердження відповідача щодо різного способу визначення маси вантажу не заслуговує на увагу суду, оскільки зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082 (надалі в тексті - Правила приймання вантажів до перевезення).

Отже саме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу. Аналогічна правова позиція викладена в п.3.18 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею".

Можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її встановлення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Однак, залізниця, користуючись правом, визначеним ст.24 Статуту залізниць України під час перевірки на проміжних станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Враховуючи наведене, позовна вимога про стягнення з відповідача 558600грн. неустойки є обгрунтована, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Водночас, у відзиві на позов відповідач просить зменшити розмір неустойки до розміру однієї провізної плати.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до пп.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно ч.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи, що відповідач є державним підприємством, його скрутне матеріальне становище, що підтверджується інформацією про фінансовий стан (№819 від 12.06.2017р.), відсутність спричинених збитків позивачу, незначне порушення, яке не призвело до будь-яких негативних для залізниці наслідків, непомірно велику суму неустойки, порівняно з заниженням відповідачем провізної плати, а даний випадок винятковим, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин приписи п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та зменшити неустойку до розміру однієї провізної плати, що становить 11172грн.

Згідно п.4.3. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі, коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається при задоволенні позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство" (44500, Волинська обл., м.Камінь-Каширський, вул..Ковельська, 42, ) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул..Тверська, 5, ) в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" (76004, м.Львів, вул..Гоголя, 1, код 40081195) 11172грн. неустойки, а також 1600грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено

10.07.2017

Суддя О. Г. Слободян