Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" липня 2017 р. Справа № 906/453/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевську О.П.

за участю секретаря судового засідання: Гребенніковій Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №05/128 від 11.01.2017р., дійсна до 31.12.2017р., предст. РВ ФДМУ по Житомирській області

від відповідача: ОСОБА_2 - керівник, згідно рішення власника від 01.02.2017р.

прокурор: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

до Приватного підприємства "ЄВМ-Стандарт" (м. Житомир)

про розірвання договору оренди та зобов'язання вчинення дій

Прокурор просить розірвати в судовому порядку договір оренди нерухомого майна №1143 від 25.11.2011, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та Приватним підприємством "ЄВМ-Стандарт", та зобов'язати орендаря повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі орендодавцю.

До початку розгляду справи до суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області надійшли письмові пояснення по суті спору від 12.07.2017 вих. № 05/2238 з додатками, згідно з яких відділення вважає, що відсутні підстави для розірвання договору оренди (а. с. 121 - 135).

Прокурор в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

В засіданні суду 27.06.2017 прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у поясненні від 12.07.2017 вих. № 05/2238. Вважає, що орендарем належним чином виконуються істотні умови договору оренди, зокрема, в частині сплати орендної плати та страхування орендованого майна. На даний час орендарем на підставі дозволу РВ ФДМ по Житомирській області на проведення поліпшень орендованого державного майна проводиться капітальний ремонт частини будівель з метою підготовки табору для постійного використання. Регіональним відділенням систематично здійснюється контроль за виконанням орендарем умов договору оренди, у т. ч. з оглядом об'єкта оренди.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 27.06.2017 (а. с. 84, 85). Зокрема представник відповідача доводить, що договір оренди на даний момент є чинним і відповідач виконує взяті на себе зобов'язання у повному обсязі, має намір на здійснення відповідної діяльності. Протягом всього часу оренди укладались договори страхування. Щодо здійснення поліпшень, то у 2013 році було замовлене технічне обстеження стану будівель корпусів, виготовлена проектна документація та 14.04.2017 здійснена її експертиза, що підтверджується експертним звітом. Доводить, що прокурором не надано належних і допустимих доказів в підтвердження того, що втрата частини майна оздоровчого комплексу відбулася саме з вини відповідача, та вважає, що зі змісту позовної заяви не вбачається нормативне обґрунтування прокурором процесуального статусу позивача у справі.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи наступних документів: копії рішення власника від 01.02.2017 про визначення керівника ПП "ЄВМ-Стандарт", копії протоколу № 2 проведення аукціону від 22.04.2011, копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.01.2015 № 32320954, копії договору дарування комплексу від 23.01.2015, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2015 № 32625022 та копії проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт об'єкта оренди (а. с. 138 - 144). Вказане клопотання було задоволено судом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із позовної заяви, об'єктом спору в даній справі є нерухоме майно - об'єкт держаної власності, а саме: частина колишнього дитячого оздоровчого табору "Дружба" (адреса: Житомирська область, Житомирський район, Зарічанський військовий лісгосп, квартал № 5, виділ 18), яке в процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ "Житомирське АТП 11854" (а. с. 21 зі звороту, 22 - 26).

Вказана частина майна дитячого оздоровчого табору "Дружба" при приватизації була вилучена із вартості цілісного майнового комплексу ДП "Житомирське АТП 11854" та передана за актом приймання-передачі від 29.11.1995 від ВАТ "Житомирське АТП 11854" на баланс ВАТ "Компанія "Житомиравтотранс".

Інша частина колишнього дитячого оздоровчого табору "Дружба" за результатами проведеного аукціону, що відбувся 22.04.2011, перейшла у власність громадянки ОСОБА_3 (а. с. 139), яка 16.01.2015 зареєструвала на нього права власності (а. с. 140).

15.09.2011 ОСОБА_3, будучи водночас керівником приватного підприємства "ЄВМ-Стандарт", звернулася до начальника Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області з заявою передати їй в оренду частину майнового комплексу оздоровчого табору "Дружба", що є об'єктом державної власності (а. с. 44).

Враховуючи, що 08.08.2007 було проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ВАТ "Компанія "Житомиравтотранс" на балансі якого перебувало державне майно, наказом начальника Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області № 354 від 01.11.2011 на підставі заяви потенційного орендаря було визначено спосіб управління державним майном - частиною майнового дитячого оздоровчого табору "Дружба" шляхом передачі його в оренду (а. с. 21).

У зв'язку із вказаним, 25.11.2011 між Регіональним відділенням ФДМУ по Житомирській області (далі - орендодавець/позивач) та приватним підприємством "ЄВМ-Стандарт" (далі - орендар/відповідач) було укладено договір оренди № 1143 нерухомого та іншого індивідуально-визначеного майна, що належить до державної власності, з метою розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді (далі - договір, а. с. 45 - 48).

Відповідно до акту приймання-передачі від 25.11.2011 на баланс підприємства було передано в строкове платне користування частину майна дитячого оздоровчого табору "Дружба", а саме: 37 одиниць окремо визначеного державного майна. За актом підтверджено, що майно знаходиться у задовільному стані і придатне для експлуатації, за винятком центрифуги, пральної машини, холодильної шафи, цистерни 3 м3, холодильника "Кодри" та сушильно-гладильного катка, які на момент передачі їх в оренду знаходились в неробочому стані (а. с. 49).

Згідно з актом оцінки майна, станом на 30.09.2011 вартість переданих в оренду державних об'єктів становила 229682,00 грн, в т. ч. нерухоме майно - 202846,00 грн та інше окреме індивідуально-визначене майно - 26836,00 грн (а. с. 55).

За пунктом 10.1 договору передбачено, що договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 25.11.2011 до 23.11.2014 включно.

Додатковим договором № 2 від 26.11.2014 до договору № 1143 від 25.11.2011 сторони продовжили дію договору оренди державного майна на строк, встановлений договором оренди - 2 роки 364 дні, до 22.11.2017 включно та зазначили, що згідно з висновком про вартість станом на 30.09.2014, вартість орендованого майна складає 154672,00 грн (а. с. 51, 56).

За умовами укладеного договору праву орендодавця контролювати наявність, стан, напрямки та ефективність використання майна, переданого в оренду (п. 8.1), кореспондує обов'язок орендаря забезпечити орендодавцю доступ на об'єкт оренди з метою перевірки його стану і відповідності напрямку використання за цільовим призначенням, визначеному цим договором (п. 5.5).

З цією метою та на виконання наказу ФДМУ № 1998 від 16.12.2009 "Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій щодо державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але залишилось у них на балансі", в листопаді 2014 року та в серпні 2016 року було проведено перевірки утримання, зберігання та використання державного майна, яке при приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ "Компанія "Житомиравтотранс", та передане на баланс ПП "ЄВМ-Стандарт".

За результатами перевірки проведеної у 2014 році було виявлено порушення порядку зберігання майна - відсутні 24 одиниці окремо визначеного державного майна.

Наказом регіонального відділенні від 14.11.2014 № 740 "Про визначення способу управління державним майном" було прийнято управлінське рішення щодо державного майна - відшкодування збитків за відсутнє державне майно.

Наказом регіонального відділення від 21.11.2014 № 776 "Про затвердження акту оцінки збитків" було затверджено акт оцінки збитків за яким їх розмір склав 56557,52 грн.

Орендарем було відшкодовано збитки за відсутнє державне майно у добровільному порядку, доказом чого є платіжні документи (а. с. 131, 132, 134, 135).

Наказом ФДМУ № 110 від 22.01.2016 орендовані ПП "ЄВМ-Стандарт" приміщення були включені до графіку продажу упродовж 2016 року.

На підставі наказу РВ ФДМУ по Житомирській області від 03.08.2016 № 621, було проведено повторну перевірку утримання, зберігання та використання державного майна, яке при приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ "Компанія "Житомиравтотранс", та передане на баланс ПП "ЄВМ-Стандарт", за результатами якої складено акт (а. с. 57 - 61).

За актом вбачається, зокрема, що ознаки порушення орендарем законодавства при оренді майна не виявлені. З візуального огляду нерухомого майна видно, що проводився ремонт спальних корпусів (замінено вікна, двері, перекрито дах, частково проведено внутрішні та зовнішні будівельні роботи). З метою підвищення рівня утримання державного майна було запропоновано активізувати роботу з підготовки до приватизації частини майна колишнього табору "Дружба" у складі: будівля туалету, сушильна камера, ізолятор, душова - пральня, гуртожиток, спальні корпуса (4 шт.), кінотеатр літній, будиночок для дітей, бесідка, водойма пожежна металева за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Зарічанська сільська рада, Зарічанський лісгосп, квартал №5, виділ 18, включеної до орієнтовного переляку об'єктів державної власності групи А, які запропоновані до продажу у 2016 році.

30.08.2016 РВ ФДМУ по Житомирській області було складено звіт про проведення контрольних заходів з огляду об'єкта оренди за договором оренди державного нерухомого майна від 25.11.2011 № 1143, висновки якого зводяться на наступного: об'єкт оренди орендарем не використовується, утримується в задовільному стані. Наявні ознаки проведення орендарем ремонтних робіт. Заборгованість з орендної плати до державного бюджету відсутня. Умови договору оренди щодо страхування майна орендарем виконуються. Порушень щодо виконання інших умов договору оренди не виявлено (а. с. 65).

На підставі наказу ФДМУ від 30.01.2017 № 135 об'єкт державної власності - частина майна колишнього дитячого оздоровчого табору "Дружба" у складі: будівля туалету, сушильна камера, ізолятор, душова - пральня, гуртожиток, спальні корпуса (4 шт.), кінотеатр літній, будиночок для дітей, бесідка, водойма пожежна металева, були включені до орієнтовного переліку об'єктів державної власності груп А, Д та Ж, у т.ч. разом із земельними ділянками, які були запропоновані до продажу у 2017 році.

Як вбачається з позовної заяви, підставою звернення прокурора до суду стали результати вивчення ним стану збереження майна державної форми власності, розташованого на території м. Житомира та Житомирського району, в результаті чого було виявлено факти неналежного використання ПП "ЄВМ-Стандарт" як орендарем своїх обов'язків, передбачених договором, які призвели до порушення істотних умов договору оренди, що зводяться до такого:

- орендарем не використовується державне майно з метою, визначеною п. 12 договору, а саме: для розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді, що, на думку прокурора, свідчить про відсутність наміру у орендаря на здійснення відповідної діяльності. Доказом вказаному прокурор наводить акт перевірки орендодавця від 29.08.2016 та інформацію Житомирської районної державної адміністрації від 11.08.2016 вих. № 18-6/1218;

- орендар в порушення п. 5.8 договору оренди не здійснив страхування майна. Відповідно до доводів прокурора, останній договір страхування об'єкта оренди закінчив свою дію 27.01.2017;

- орендарем порушено вимоги п. 5.7 договору оренди, оскільки здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна проведено без надання відповідного експертного висновку проектно-кошторисної документації та без згоди орендодавця майна, доказом чого є лист РВ ФДМУ по Житомирській області від 13.03.2017 вих. № 06/873;

- орендар належним чином не забезпечив збереження орендованого майна, чим порушив вимоги п. 5.4 договору. Прокурор вважає, що відшкодування орендарем вартості 24 одиниць індивідуально визначеного майна, відсутність якого встановлена актом від 29.08.2016, є тому підтвердженням.

З огляду на викладене, прокурор доводить, що договір № 1143 від 25.11.2011 має бути розірваний між сторонами за рішенням суду, оскільки орендарем умови договору не виконуються, допускаються істотні порушення його умов та не досягається мета самого договору - розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді.

Необхідність розірвання договору оренди та повернення державного майна, прокурор обґрунтовує з посиланням на норми п.п. 10.9, 10.12 укладеного договору № 1143 від 25.11.2011, ч. 3 ст. 26, ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 651, 773, 795 ЦК України.

Надаючи правову характеристику правовідносинам, що склалися між сторонами, та проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, звернення до господарських судів здійснюється за захистом порушених або оспорюваних прав чи охоронюваних законом інтересів; предмет та підстави звернення з позовом визначаються позивачем самостійно у позовній заяві.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому, як зазначено у п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 09.04.2009 № 01-08/204 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України)" позов може бути подано прокурором як за ініціативою відповідного органу державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади щодо здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, так і за відсутності такої ініціативи з боку відповідного органу, - тобто безпосередньо прокурором. При цьому прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Приписами статті 23 Закону України "Про прокуратуру" унормовано, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому субєкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності субєкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право, зокрема, витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих субєктів, у порядку, визначеному законом; отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача. Прокурор набуває статусу позивача і в тому разі, якщо позивач відмовився від позову, поданого прокурором в інтересах держави (ст. 29 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ГПК України, прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2017 прокурор звернувся до суду з позовною заявою, спрямованою на захист інтересів держави в особі Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області.

24.05.2017 за вих. № 8792 прокурор, в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", адресував Регіональному відділенню ФДМУ по Житомирській області листа про здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді (а. с. 71).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що незважаючи на мету передачі державного майна в оренду, яка полягає в організації оздоровлення, відпочинку молоді та дітей, з 2011 року, тобто протягом 5 років з часу передачі в оренду частини дитячого оздоровчого табору "Дружба", останній не функціонує, що може свідчити про небажання орендаря в момент укладення договору використовувати орендоване майно для цілей, визначених законом.

На думку прокурора, дія договору оренди державного майна № 1143 від 25.11.2011 зумовила становище, відповідно до якого на території Житомирської області зменшився фонд закладів оздоровлення та відпочинку, що, в свою чергу, не дозволяє державі ефективно виконувати обов'язки щодо забезпечення дітей якісними оздоровчими послугами, забезпечувати останніх можливістю отримувати позашкільну освіту, реалізовувати власні здібності та потенціал.

Прокурор вважає, що бездіяльність органів державної влади, що полягає в невжитті заходів по розірванню оспорюваного договору порушує інтереси держави у сфері охорони дитинства, що потребує вжиття заходів прокурорського реагування.

Вирішуючи питання про обґрунтованість доводів прокурора з приводу наявності підстав для представництва інтересів держави в суді в даній справі, суд враховує рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99856, в якому зазначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. "Інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому, поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

На думку суду, оскільки прокурору надано право здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі, якщо захист цих прав не здійснює чи неналежним чином здійснює орган державної влади; враховуючи, що державну політику на місцях у сфері оренди державного майна здійснюють регіональні відділення та представництва ФДМУ, а право прокурора подати позов в інтересах держави не пов'язане з наявністю відповідного письмового звернення органу влади чи місцевого самоврядування до органів прокуратури про виявлене порушення, а є інструментом захисту суспільних інтересів, в т. ч. і інтересів держави, господарський суд вважає, що прокурором в процесі розгляду справи було обґрунтовано підстави звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі РФ ДМУ по Житомирській області та процесуальний статус позивача у справі, з огляду на що доводи відповідача про протилежне відхиляються судом.

Приписами статті 16 ЦК України унормовано, що способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення.

Розглядаючи вимогу про розірвання договору оренди нерухомого майна №1143 від 25.11.2011, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та приватним підприємством "ЄВМ-Стандарт", та зобов'язання орендаря повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі орендодавцю, зважаючи на наведене прокурором обґрунтування цих вимог, господарський суд враховує таке.

Приписами статті 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дана норма також кореспондує з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України унормовано, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою.

Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу розгляду суду.

Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Так, у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 вказано, що суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Прокурор у позовній заяві вказує про порушення відповідачем чотирьох істотних умов договору, що є підставою для його розірвання, а саме: мети договору; страхування майна; надання експертного висновку проектно-кошторисної документації на здійснення невід'ємних поліпшень до майна та отримання згоди орендодавця на їх проведення; збереження майна.

З метою підтвердження чи спростування доводів прокурора про наявність вищевказаних порушень умов договору оренди, суд вважає за необхідне оцінити правомірність вказаних обставин в розрізі кожної порушеної відповідачем істотної умови договору окремо згідно з поданих до справи доказів.

Так, п. 1.2 договору передбачено, що майно передається в оренду з метою розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді, а п. 5.1 договору передбачено обов'язок орендаря використовувати майно згідно з призначенням.

Як вбачається з пояснень відповідача, останній має намір на здійснення діяльності, передбаченої договором, доказом чого вважає розпочату ним роботу по капітальному ремонту дитячого табору, з огляду на технічний стан будівель спальних корпусів, які станом на момент укладення договору оренди були непридатні для використання за призначенням.

Окрім того, відповідач наголошує, що відповідно до довідки з ЄДРПОУ (а. с. 86) вправі здійснювати КВЕД-2010 за кодом 93.29 "організування інших видів відпочинку та розваг", що підтверджує його наміри щодо розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді після проведення його капітального ремонту.

Слід вказати, що за результатами проведеного орендодавцем у 2016 році огляду об'єкта оренди було встановлено, що на момент перевірки майно фактично не використовується орендарем. Наявні ознаки проведення орендарем ремонту будівель (розпочато заміну перекриття даху, вікон в будівлях спальних корпусів).

В матеріалах справи міститься лист орендаря від 03.02.2014, адресований першому заступнику райдержадміністрації, в якому вказано про причини не функціонування дитячого табору "Дружба", а саме: проведення капітального ремонту та реконструкції табору з метою введення його в експлуатацію як табору цілорічного використання (а. с. 41).

З огляду на викладене, суд вказує, що прокурором не доведено порушення відповідачем п. 1.2 договору оренди, оскільки як вбачається зі звітів про обстеження та оцінку технічного стану будівель корпусів №№ 1,2,3,4 майнового комплексу дитячого оздоровчого табору "Дружба" за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Зарічани, технічний стан даху, покрівлі, підлоги, вікон, дверей, внутрішнього оздоблення, вимощення будівель непридатний для нормальної експлуатації, а отже потребує значних капіталовкладень на їх ремонт чи відновлення, на що, по-перше, міг і не розраховувати орендар при укладенні договору № 1143 від 25.11.2011, а по-друге, ремонт не може бути здійснено одномоментно, а потребує часу, чим пояснюється відтермінування початку діяльності оздоровчого табору "Дружба" (а. с. 94 - 112).

Щодо страхування майна, то п. 5.8 договору оренди (в редакції змін, внесених додатковим договором № 1 від 01.10.2013 до договору оренди № 1143 від 25.11.2011) унормовано обов'язок орендаря протягом місяця після укладення договору застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за висновком про вартість та відповідно до п. 1.1 договору, на користь балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди. у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю копії страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.

В підтвердження виконання відповідачем вищевказаного пункту договору, останній надав суду копії договорів добровільного страхування майна, укладені починаючи з 2012 року з терміном закінчення 27.01.2018 (а. с. 92, 122 - 125). Таким чином, доводи прокурора про те, що станом на 2017 рік орендоване майно є незастрахованим спростоване відповідачем в судовому порядку.

Стосовно порушення відповідачем порядку проведення невід'ємних поліпшень орендованого майна, передбаченого п. 5.7 договору, слід вказати, що за вказаним пунктом договору орендар зобов'язаний здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов'язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна, він зобов'язаний надати експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невід'ємних поліпшень.

Прокурор доводить, що відповідачем здійснено невід'ємні поліпшеня орендованого майна без дозволу позивача та за відсутності відповідного експертного висновку, що не визнається відповідачем, який стверджує про зворотне.

Зокрема відповідач вказує, що процес оформлення дозволу на здійснення поліпшень досить тривалий, тому лише після виконання "паперових робіт" як-то: проведення обстеження технічного стану будівель, виготовлення проектної документації, здійснення її експертизи, позивач погодив відповідачу здійснення таких поліпшень, доказом чого є лист РВ ФДМУ по Житомирській області від 19.05.2017 вих. 3 06/1658 (а. с. 114).

Відповідач наголошує, що отримання позитивного експертного звіту щодо розгляду кошторисної частини проектної документації відповідача по робочому проекту "Капітальний ремонт покрівель будівель дитячого оздоровчого табору "Дружба" за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, Зарічанська сільська рада, Зарічанський військовий лісгосп, квартал № 5, виділ 18" (а. с. 113) та узгодження з регіональним відділенням невід'ємних поліпшень орендованого майна відбулося до звернення прокурора з позовом до суду, отже суд враховує, що станом на момент заявлення вимоги про розірвання договору оренди з підстав невиконання відповідачем п. 5.7 договору, було відсутнє порушення ним вказаної прокурором істотної умови договору, що спростовує доводи про протилежне.

Також суд вважає недоведеними доводи прокурора про порушення відповідачем п. 5.4 договору оренди, за яким передбачено обов'язок збереження орендарем орендованого майна, з огляду на те, що станом на 26.11.2014 між орендарем та орендодавцем було підписано новий перелік майна колишнього дитячого оздоровчого табору "Дружба", переданого в оренду ПП "ЄВМ-Стандарт" за договором оренди від 25.11.2011 № 1143 (а. с. 53), за яким орендар отримав у користування майно у кількості 13 одиниць.

Щодо іншої частини орендованого майна, яке вказане як передане відповідачу в користування згідно з актом приймання-передачі від 25.11.2011, то його було виключено з Єдиного реєстру об'єктів державної власності за згодою орендодавця, а його вартість відшкодована державі у встановленому порядку.

Враховуючи викладене, суд не вбачає у діях відповідача порушень п. 5.4 договору оренди, з огляду на щодо вважає, що орендарем не порушена визначена даним пунктом істотна умова договору оренди державного майна № 1143 від 25.11.2011.

Оцінивши всі обставини справи згідно поданих доказів, суд дійшов висновку, що відсутні підстави стверджувати, що відповідачем як орендарем державного майна були порушені умови пунктів 1.2, 5.4, 5.7 та 5.8 договору, що виключає доводи прокурора про протилежне та про порушення прав держави в особі РВ ФДМУ по Житомирській області як орендодавця майна, наданого в оренду за договором № 1143 від 25.11.2011.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що саме такі обставини були визначені прокурором як основна підстава для розірвання договору і за відсутності обґрунтованих доказів в їх підтвердження, вони не можуть братись судом до уваги в якості доказів порушення відповідачем умов договору оренди від 25.11.2011.

Оскільки необхідною умовою для розірвання договору оренди державного майна за нормами чинного законодавства передбачено встановлення обставин позбавлення орендодавця того, на що він розраховував, укладаючи спірний договір, при чому, в конструкції ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України наявність істотного порушення договору має супроводжуватися наявністю шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, розмір, якої не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, що в даному випадку прокурором по відношенню до дій відповідача щодо орендованого державного майна, в порядку ст. ст. 33, 34 ГПК України, не доведено, у суду відсутні підстави для задоволення позову про розірвання договору оренди № 1143 нерухомого та іншого індивідуально-визначеного майна, що належить до державної власності від 25.11.2011, та зобов'язання відповідача повернути орендоване ним за договором майно.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами і іншими учасниками процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та зроблені господарським судом в процесі розгляду справи висновки, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора не підтверджені належними доказами, тому в задоволенні позову суд відмовляє у повному обсязі.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-7, 33,43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17 липня 2017року.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (простою)

4 - прокурору (в книзі нарочним)