КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2017 р. Справа№ 911/840/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Сітайло Л.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Кузьменков М.М.

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"

на рішення Господарського суду Київської області від 15.05.2017р.

у справі № 911/840/17 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав транс груп"

про стягнення 20 187,31 гривень

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.05.2017р. у справі №911/840/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що обов'язок водія причетного до ДТП транспортного засобу невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику повідомлення про ДТП, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу передбачено підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у той час як порушення відповідного обов'язку не є підставою виникнення у страховика права на подання регресного позову у порядку підпункту "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 15.05.2017р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що відповідач невчасно, тобто пізніше передбаченого законом строку у три робочих дні, письмово повідомив його, як страховика, про дорожньо-транспортну пригоду, що трапилась 14.09.2016.

Скаржник зазначає про те, що до статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" внесено зміни, які призвели до зміни нумерації пунктів відповідної норми, що призвело до неузгодженості відповідної норми та викладених у ній приписів, зокрема, щодо обов'язку особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди повідомити про це страховика.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р. розгляд апеляційної скарги призначено на 17.07.2017р.

В судове засідання апеляційного господарського суду 17.07.2017р. не з'явився представник відповідача.

Враховуючи те, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, про причини неявки суд не повідомив, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судова колегія встановила.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0898873 від 09.09.2016 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Юнівес", як страховиком, застраховано цивільно-правову відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав транс груп" щодо експлуатації транспортного засобу DAF XF 105410 номерний знак НОМЕР_1 (далі - автомобіль DAF н.з. НОМЕР_1), з лімітом відповідальності 200 000,00грн за шкоду, заподіяну життю чи здоров'ю та 100 000,00грн за шкоду, заподіяну майну.

14.09.2016 приблизно о 13 год. 30 хв. в м. Дніпро по вул. Журналістів, 11, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAF н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом CHEREAU н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Suzuki Liana н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5

14.09.2016 до ПрАТ "Страхова компанія "Юнівес" звернувся водій Suzuki Liana н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_5 з повідомлення про наставання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля DAF н.з. НОМЕР_1. Копія відповідного повідомлення наявна в матеріалах справи.

Відповідно до вищезазначеного повідомлення ОСОБА_5 повідомив позивача, що автомобіль Suzuki Liana н.з. НОМЕР_3 внаслідок зіткнення з автомобілем DAF н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2016 у справі №202/6071/16-п винним у вищезазначеному ДТП визнано ОСОБА_4, що керував забезпеченим позивачем автомобілем. Копія зазначеної постанови наявна в матеріалах справи.

25.10.2016 ОСОБА_6, як потерпіла внаслідок ДТП 14.09.2016 особа, звернулась до позивача із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданій належному їй на праві власності автомобілю Suzuki Liana н.з. НОМЕР_3, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія відповідної заяви.

З наявних в матеріалах справи копій ремонтної калькуляції від 26.10.2016 та страхового акту №ГО-3700/КВ7 від 18.11.2016 вбачається, що позивачем у результаті завданих автомобілю Suzuki Liana н.з. НОМЕР_3 пошкоджень визначено вартість належного до виплати страхового відшкодування у загальному розмірі 20 187,31грн. 22.11.2016 позивачем виплачено 20 187,31 грн. страхового відшкодування, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №10003 від 22.11.2016.

Позивач зазначає про те, що відповідач в порушення п.33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" несвоєчасно повідомив його, як страховка, про настання 14.09.2016 ДТП.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії заяви від 28.09.2016 керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав транс груп" ОСОБА_3, останній не мав змоги вчасно повідомити позивача про настання 14.09.2016 ДТП, оскільки перебував у відрядженні.

Відповідно до приписів ст. ст. 979, 993, 1191 Цивільного кодексу України, що кореспондують з приписами ст.ст.16, 27 Закону України "Про страхування", за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В обгрунтування наявності права регресної вимоги, передбаченої підпунктом "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач посилається на те, що відповідач невчасно, тобто пізніше передбаченого законом строку у три робочих дні, письмово повідомив його, як страховика, про дорожньо-транспортну пригоду, що трапилась 14.09.2016.

Так, підпунктом "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в чинній на момент виникання спірних правовідносин редакції) унормовано, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в чинній на момент виникання спірних правовідносин редакції) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

З правового аналізу вищенаведених норм закону слідує, що передбачене підпунктом "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право регресної вимоги у страховика виникає у разі наявності обставин порушення, зокрема, страхувальником обов'язку повідомити про настання ДТП у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Однак, підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не визначено строків письмового повідомлення страховика про настання ДТП, а тому посилання позивача на порушення відповідачем визначеного законом строку повідомлення про настання ДТП, як на підставу виникнення передбаченого підпунктом "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права регресної вимоги, є необґрунтованими.

Водночас, як обгрунтовано зазначає місцевий господарський суд, позивачем доказово необґрунтовано наявності обставин невжиття водієм, забезпеченого позивачем автомобіля, ОСОБА_4, якого визнано винним у ДТП, передбачених підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Поряд з тим, обов'язок водія причетного до ДТП транспортного засобу невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику повідомлення про ДТП, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу передбачено підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у той час як порушення відповідного обов'язку не є підставою виникнення у страховика права на подання регресного позову у порядку підпункту "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Доводи позивача в апеляційній скарзі щодо внесення законодавцем змін до статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відтак зміну нумерації пунктів відповідної норми, що призвело до неузгодженості відповідної норми та викладених у ній приписів, зокрема, щодо обов'язку особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди повідомити про це страховика, не приймаються судовою колегією до уваги, позаяк покладені в основу обґрунтування позову норми права містять однозначно визначені диспозиції, у той час як невнесення законодавцем змін до нормативно-правового акта з метою впорядкування та узгодження відповідних приписів не надає учасникам спірних правовідносин права альтернативного вибору правила поведінки для реалізації права пред'явлення регресної вимоги.

Частина 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, на яку позивач посилається в позові, не містить права страховика пред'явити регресну вимогу до страхувальника, а тому, в розрізі заявлених вимог та покладених в основу їх обґрунтувань обставин, зазначена норма не є підставою для задоволення відповідно заявленої позивачем вимоги.

Судова колегія вважає обгрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що самі по собі обставини неповідомлення страховика про настання страхового випадку - ДТП, не є підставою для пред'явлення регресного позову до страхувальника, оскільки такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам, у той час як обставини настання страхового випадку ніким не оспорюються, позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, а водій забезпеченого автомобіля, як винна в ДТП особа, притягнутий до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 15.05.2017р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.05.2017р. у справі №911/840/17 залишити без змін.

3. Справу №911/840/17 повернути до Господарського суду Київської області .

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Л.Г. Сітайло