ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р.Справа № 922/4911/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Шарко Л.В.

судді: Ольшанченко В.І. , Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "ОСОБА_2 кредит", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів АСТОР", м. Харків
про стягнення 9104465,12 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_3, довіреність № б/н від 18.05.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне АТ "ОСОБА_2 кредит" (позивач) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів АСТОР" (відповідач) заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №16-07 від 18.07.2007 р. в розмірі 9104465,12 грн., з яких: 4955739,67 грн. - заборгованість за кредитом, 506168,98 грн. - нараховані несплачені відсотки, 1433124,15 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості згідно п. 4.2. договору та ч. 1 ст. 624 ЦК України, 51524,20 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 100170,72 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості, 218746,47 грн. - індекс інфляції за час прострочки по сплаті процентів, 1790055,47 грн. - індекс інфляції за час прострочки по кредиту.

В обґрунтування позову позивач вказує, що він вчасно та у повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надав кредит, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Проте, відповідач всупереч статтям 526, 530 ЦК України, пунктам 2.1., 3.2. кредитного договору, порушив строки повернення кредиту та процентів за кредитним договором.

Ухвалою суду від 12.10.2015 р. була призначена по справі судова бухгалтерська експертиза, проведення якої було доручено Харківському науково - дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4, та зупинено провадження по справі.

04.08.2016 р. до господарського суду Харківської області з Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4 надійшов висновок судової економічної експертизи № 10339 від 29.07.2016 р. по справі.

Ухвалою суду від 20.09.2016 р. була призначена по справі додаткова судова економічна експертиза, проведення якої було доручено Харківському науково - дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4, та зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 26.01.2017 р. за клопотанням представника відповідача справу призначено до розгляду у колегіальному складі.

На підставі Протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 26.01.2017 р. для розгляду справи № 922/4911/15 була призначена судова колегія у складі: головуючий суддя Шарко Л.В., судді Ольшанченко В.І., Хотенець П.В.

Ухвалою суду від 22.02.2017 р. було задоволено клопотання відповідача про призначення по справі додаткової судової економічної експертизи, призначена по справі судова економічна експертиза, проведення якої було доручено Харківському науково - дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4, та зупинено провадження по справі.

15.05.2017 р. від судового експерта надійшло повідомлення про неможливість надання висновку.

Ухвалою суду від 31.05.2017 р. було поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 31.05.2017 р. розгляд справи було відкладено на 13.07.2017 р. о 14:15.

Представник позивача в призначене судове засідання не з'явився.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 22.06.2017 р. за вх. № 20517, надав відзив на позовну заяву, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно нього представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити.

Також, представник відповідача, через канцелярію господарського суду 13.07.2017 р. за вх. № 22768, надав документи згідно заяви, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

18 липня 2007 року між Акціонерним комерційним Банком "ОСОБА_2 кредит" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 кредит" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод будівельних матеріалів АСТОР" (позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №16-07 від 18.07.2007 року (надалі - кредитний договір).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 1100000,00 гривень на умовах передбачених цим договором.

В подальшому тип кредитної лінії (відновлювальна/невідновлювальна), максимальний ліміт заборгованості, розмір відсоткової ставки та кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом, за погодженням сторін неодноразово змінювались та, згідно договору про внесення змін № 8 від 30.06.2011 року, внесено зміни до п.2.1. кредитного договору та встановлено, що максимальний ліміт заборгованості становить 7192739,67 гривень, встановлено порядок погашення траншів, процентну ставку в розмірі 21,5 % річних; кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом до 12.01.2015 року на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору, кредит надається банком позичальнику шляхом оплати в межах сум та відповідно до термінів, визначених п.2.1. цього договору, розрахункових документів позичальника безпосередньо з позичкового рахунку №1148, відкритого банком на рахунки контрагентів позичальника відповідно до цільового призначення кредиту при наявності вільних кредитних ресурсів.

Пунктом 5.3. кредитного договору було передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або відсотків за користування кредитом та/або плати за кредит, та/або відсотків за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Згідно позову позивач вказує, що всупереч статтям 526, 530 ЦК України, пунктам 2.1., 3.2. кредитного договору, відповідач порушив строки повернення кредиту та процентів за кредитним договором. Таким чином, станом на 19.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 9104465,12 гривень, з яких:

4922739,67 гривень - заборгованість за кредитом;

506168,98 гривень - нараховані несплачені відсотки;

1433124,15 гривень - пеня за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості згідно п.4.2. кредитного договору та ч.1 ст.624 ЦК України;

81935,46 гривень - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом згідно п.4.2. Кредитного договору та ч.1 ст.624 ЦК України;

51524,20 гривень - 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків згідно ч.2 ст. 625 ЦК України;

100170,72 гривень - 3% річних за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості згідно ч.2 ст. 625 ЦК України;

218746,47 гривень - індекс інфляції за час прострочки по сплаті процентів;

1790055,47 гривень - індекс інфляції за час прострочки по кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи 06.04.2017 р. відбулись електронні торги, на яких право вимоги заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 16-07 від 18.07.2007 р. перейшло до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНМАРК".

13.04.2017 р. між позивачем у справі (ПАТ "ОСОБА_2 кредит") та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНМАРК" було укладено договір про відступлення права вимоги № 1884.

19.04.2017 р. між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНМАРК" та ТОВ "Енергосервіс ПМК" було укладено договір № 142/01-17-К про відступлення права вимоги.

Також, 19.04.2017 р. між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНМАРК" та ТОВ "Енергосервіс ПМК", у зв'язку з укладенням між ними договору про відступлення права вимоги № 142/01-17-К від 19.04.2017 р., відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНМАРК" відступило ТОВ "Енергосервіс ПМК" всі права вимоги за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 16-07 від 18.07.2007 р., були укладені:

- договір про відступлення прав за договором застави № 16-07/6/з від 25.12.2007 р. за реєстровим № 5013, посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу ОСОБА_5;

- договір про відступлення прав за договором застави № 16-07/5/з від 24.10.2007 р. за реєстровим № 4098, посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу ОСОБА_5;

- договір про відступлення прав за договором застави № 16-07/4/з від 04.08.2007 р. за реєстровим № 2181, посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу ОСОБА_1;

- договір про відступлення прав за договором застави № 16-07/3/з від 04.08.2007 р. за реєстровим № 2183, посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу ОСОБА_1;

- договір про відступлення прав за договором застави № 16-07/2/з від 04.08.2007 р. за реєстровим № 2182, посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу ОСОБА_1;

- договір про відступлення прав за договором застави транспортного засобу № 16-07/з від 18.07.2007 р. за реєстровим № 2937, посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу ОСОБА_5

За таких обставин позивач у справі на цей час не має права вимоги заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 16-07 від 18.07.2007 р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором ОСОБА_2 або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та, те, що позивач у справі не має права вимоги заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 16-07 від відповідача, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, у зв'язку з відмовою в задоволенні позову, та тим, що на момент подання позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір не підлягає стягненню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 14.07.2017 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8