ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року Справа № 904/5971/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

при секретарі: Саланжій Т.Ю.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1-пред., дов. №5220-К-О від 10.03.2017р.

відповідача: не явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Діксон" (м. Дніпро) на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2017р. у справі № 904/5971/17

за позовом: публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (м. Київ)

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Діксон" (м. Дніпро)

про: стягнення 162 030 076 грн. 50 коп. заборгованості за кредитним договором (ухвала про забезпечення позову)

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги позивача - публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (м. Київ) до товариства з обмеженою відповідальністю "Діксон" (м. Дніпро) складаються з

вимог про стягнення 162 030 076 грн. 50 коп. - заборгованості, що виникла відповідно до умов кредитного договору від 18.05.2006р. №2Д092Г станом на 11.04.2017р., з яких 10 233 489 грн. 32 коп. - заборгованість за кредитом, 3 230 278 грн. 24 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 859 018 грн. 70 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 139 990 619 грн. 93 коп. - винагорода за користування кредитом, згідно пункту 4.7 договору, 1 000 грн. 00 коп. - штраф, фіксована частина та 7 715 670 грн. 31 коп. - штраф відсоток від позову.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2017 року за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (м. Київ) від 25.05.2017р. були вжиті заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт в межах суми 162 030 076 грн. 50 коп. на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Діксон" (м. Дніпро).

Не погодившись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Діксон" подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області про забезпечення позову від 22.06.2017р. Відповідач вважає ухвалу суду такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права. Скаржник вважає, що позивач в заві пр. забезпечення позову не обґрунтував відповідно до ст.ст. 32-34 ГПК України належними і допустимими доказами необхідності вжиття відповідних заходів, не навів конкретних фактів вчинення відповідачем активних протиправних дій, які б могли ускладнити або зробити неможливим майбутнє виконання рішення суду. Факт отримання кредитних коштів відповідачем від позивача також є недоведеним.

Представник відповідача у судове засідання не явився. Беручи до уваги, що явка представника відповідача обовязковою не визнавалася, сторони були попереджені про наслідки неявки їх представників у судове засідання, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги по суті, справа переглядалася без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" у відзиві на апеляційну скаргу і представник у судовому засіданні вказав, що з огляду на вимоги пунктів 1.10, 5.1, 5.3, 5.6. і 5.8. постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003р. №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» належними доказами надання банком кредитних коштів відповідачу, отримання і використання таких коштів відповідачем, зокрема, є виписки з рахунків. На підтвердження надання відповідачу кредитних коштів суду були надані відповідні виписки по рахунках, розрахунки заборгованості та платіжні доручення.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частина постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухавши представника позивача, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року у цій справі за заявою позивача забезпечено позов в порядку ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме: домоволодіння по вул. Шевченка, буд. 29 у м. Дніпро.

Суд виходив з того, що відповідач має значну заборгованість перед відповідачем за кредитним договором, грошові кошти на рахунках відповідача відсутні і відповідач може підтримувати свою господарську діяльність виключно за рахунок продажу власного майна. Тобто, в разі відчуження відповідачем майна на користь третіх осіб, буде ускладнене виконання рішення у цій справі в разі задоволення позову.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Позов забезпечується відповідно до ст. 67 ГПК України, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

В п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання

забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно ч. 2 п. 1 вищенаведеної постанови пленуму Вищого господарського суду України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Натомість місцевий господарський суд не врахував, що згідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в обґрунтування заяви про забезпечення позову не надав належних і допустимих доказів на підтвердження дій відповідача щодо реалізації майна або підготовчих дій до його реалізації, а лише вказав про таку вірогідність, що в силу вищенаведених роз'яснень не є достатньою підставою для задоволення заяви.

В постанові від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України у ч. 11 звернув увагу на те, що суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що прийнята місцевим господарським судом ухвала про забезпечення позову, не відповідає розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати і в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 66, 67, 86, 103-106 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Діксон" (м. Дніпро) задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року у справі №904/5971/17.

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (м. Київ) про забезпечення позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Діксон" (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Рогальова, буд. 28) 1600 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

(постанова виготовлена у повному обсязі 14.07.2017 року)

Головуючий суддя О.С.Євстигнеєв

Судді: В.О.Кузнецов

ОСОБА_2