ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року Справа № 904/11885/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач), Євсікова О.О., Шевчук С.Р.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів"
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017
у справі№ 904/11885/16 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомКомпанії Хотікс Менеджмент ЛТД
доПублічного акціонерного товариства "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів"
провизнання недійсними та скасування рішень загальних зборів акціонерів
за участю представників:

позивача: не з'явився

відповідача: Андраш А.О., Лазоренко Т.В.

ВСТАНОВИВ:

Компанія Хотікс Менеджмент ЛТД звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів" про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів", які зафіксовані протоколом зборів акціонерів від 17.08.2016, та про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів", які зафіксовані протоколом зборів акціонерів від 16.11.2016.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 у справі № 904/11885/16 (суддя Ліпинський О.В.) відкладено розгляд справи; судове засідання призначено на 19.09.2017 року; у разі якщо виклик (повідомлення) не буде вручено своєчасно, судом призначено день наступного судового засідання на 05.10.2017 року; до засідання зобов'язано подати: позивачу - письмові пояснення з викладенням правової позиції Компанії Хотікс Менеджмент ЛТД щодо заявленого від її імені позову; відповідачу - відзив на позов, документи, що посвідчують його правовий статус, свідоцтво про державну реєстрацію (оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії долучити до матеріалів справи); витребувано від Публічного акціонерного товариства "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів" оригінали протоколів зборів акціонерів ПАТ "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів" від 17.08.2016 року та від 16.11.2016 року; оригінали протоколів реєстрації акціонерів ПАТ "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів" від 17.08.2016 року та від 16.11.2016 року; докази належного повідомлення акціонерів про проведення загальних зборів акціонерів від 17.08.2016 року; зобов'язано відповідача надати господарському суду Дніпропетровської області в строк до 03.03.2017 року належним чином нотаріально завірені копії перекладу на англійську мову ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 по справі № 904/11885/16, прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів, підтвердження та короткий виклад документа, виклик (повідомлення) в двох примірниках; зупинено провадження у справі № 904/11885/16.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 у даній справі (колегія суддів у складі: головуючий суддя Коваль Л.А., судді Пархоменко Н.В., Чередко А.Є.) ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 у справі № 904/11885/16 скасовано в частині зупинення провадження у справі; справу № 904/11885/16 передано до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду позовної заяви Компанії Хотікс Менеджмент ЛТД по суті.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Публічне акціонерне товариство "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 у справі № 904/11885/16.

В касаційній скарзі заявник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статей 79, 125 Господарського процесуального кодексу України, статті 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

До Вищого господарського суду України надійшов відзив Компанії Хотікс Менеджмент ЛТД, в якому позивач просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити в силі, у задоволенні касаційної скарги - відмовити.

Сторони згідно з приписами статті 111-4 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач не скористався передбаченим законом правом на участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акта, вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як передбачено статтею 125 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Зупиняючи провадження у справі на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції вказав на наявність сумнівів щодо належного підтвердження повноважень представників позивача, які діють на підставі довіреностей, оскільки останні мають певні недоліки в їх оформленні, та, відповідно, виникають сумніви щодо можливості їх прийняття на території України в якості належних доказів в підтвердження повноважень цих представників. З метою з'ясування правової позиції Компанії Хотікс Менеджмент ЛТД щодо заявленого від її імені позову, місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення повідомлення Компанії Хотікс Менеджмент ЛТД про час та місце слухання даної справи шляхом звернення до уповноваженого органу з відповідним судовим дорученням на підставі статті 2 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965 та статті 125 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційним господарським судом, з позицією якого погоджується колегія суддів Вищого господарського суду України, скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 у справі № 904/11885/16 в частині зупинення провадження у справі.

Процесуальним законодавством визначено, що про зупинення провадження у справі виноситься ухвала, яка відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України повинна містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Порядок передачі судових та позасудових документів регулюється Конвенцією про вручення судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах 1965 року, яка застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно зі статтею 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до статті 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Статтею 10 Конвенції передбачено, що якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії підписало Конвенцію 10 грудня 1965 року, ратифікація або приєднання - 17 листопада 1967 року, набрання чинності - 10 лютого 1969 року.

Як вбачається з інформації, яка міститься веб-сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права: www.hcch.net, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії (до складу якої входять Британські Віргінські острови) не заперечує проти застосування статті 10 (а) Конвенції.

Беручи до уваги вимоги статті 10 Конвенції, місцевий господарський суд не був обмежений у виборі способу передачі судових документів, що підлягають врученню за кордоном, з переліку способів, визначених Конвенцією (у тому числі не обмежений у можливості надсилати судові документи позивачу - нерезиденту у порядку, визначеному у пункті "а" статті 10 Конвенції, а саме надсилати судові документи безпосередньо поштою на адресу позивача).

Процесуальною підставою зупинення провадження у справі суд першої інстанції зазначив положення частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема, у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Оскільки місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі не визначив Орган іноземної держави, до якого суд звертається, а також те, що резолютивна частина ухвали не визначає саму обставину звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 6.7 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54, суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму.

У разі якщо запитувана держава за вручення документів вимагає оплату, до пакета документів додається копія платіжного доручення (інформація про розмір оплати та реквізити для перерахування коштів розміщені на офіційному веб-сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права: www.hcch.net).

Якщо держава, яка за вручення документів вимагає оплату, не висловила заперечень до статті 10 Конвенції про вручення, судові документи можуть бути надіслані особам, які перебувають на території такої держави, поштовими каналами.

Таким чином враховуючи, що уряд Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії не заперечує проти способів передачі документів, передбачених статтею 10 Конвенції, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про необхідність повідомлення Компанії Хотікс Менеджмент ЛТД, як позивача у справі, про хід справи на підставі статті 2 Конвенції безпідставним та таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні норм міжнародного та процесуального права України.

Суд касаційної інстанції також враховує, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (п. 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

За таких обставин, враховуючи можливість застосування статті 10 Конвенції та направлення судових рішень поштою, Вищий господарський суд України вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність застосування порядку передачі судових та позасудових документів, врегульованого статтею 125 Господарського процесуального кодексу України та пов'язане із цим зупинення провадження у справі, що призводить до невиправданого затягування розгляду справи і є порушенням права учасників судового процесу на розгляд справи упродовж розумного строку.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції правомірно скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 у справі № 904/11885/16 в частині зупинення провадження у справі та передано справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 у справі № 904/11885/16 Господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий суддя Л.Б. ІВАНОВА

судді О.О. ЄВСІКОВ

С.Р. ШЕВЧУК