КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Справа№ 910/9704/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Шабліовська В.В.

від відповідача: Онофріюк Д.В.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Шевченко П.В., Голік О.А.,

2. не з'явився

3. не з'явився

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Український професійний банк" Пантіної Л.О.

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/9704/16 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2. Національний банк України

3. ОСОБА_8

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О. звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - Договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за №6324, що був укладений між ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС", просив зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" повернути на користь Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" права майнової вимоги за Договором про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, укладеним між ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС" та повернути оригінали документів, які отримані згідно Актів приймання-передачі від 27.05.2015, а саме документи щодо позичальника банку - ОСОБА_8: Кредитний договір №872 від 26.06.2012, Іпотечний договір, посвідчений 26.06.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., за реєстровим №4697, Договір купівлі-продажу гаражного боксу, посвідчений 03.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Босинчуком Ф.І., за реєстровим №16753, Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 5065639 від 03.12.2007, Технічний паспорт на гараж НОМЕР_3 в АГК "Радосинь", що розташований за адресою: м. Київ, вул. Радунська, буд.3. Крім того, позивач просив суд внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: внести зміни про суб'єктів в записі про іпотеку: 9828314, замінити іпотекодержателя (Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС") на іпотекодержателя (Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"); внести зміни про суб'єктів в записі обтяження: 9996567, замінити обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" на обтяжувача Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк".

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач (Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О.) посилався на те, що банк уклавши Договір відступлення права вимоги від 27.05.2015 безоплатно здійснив відчуження майна (активів банку), прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог, оскільки фактично грошові кошти до банку не надходили, натомість були проведені штучні банківські транзакції. Також, позивач зазначав, що уклавши Договір відступлення права вимоги від 27.05.2015 він прийняв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, що прямо зазначено у п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину.

Крім того, позивач (апелянт) зазначав, що умови Договору відступлення права вимоги від 27.05.2015 прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором банку, майнових прав за Кредитним договором та Договором відступлення, отже надають відповідачу в справі - Товариству з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" переваги перед іншими кредиторами, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами ПАТ "УПБ", що прямо зазначено у п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що договір про відступлення права вимоги від 27.05.2016, укладений між позивачем і відповідачем за своєю природою є оплатним та його умовами (п. 5 Договору) передбачено оплату за відступлення права вимоги та згідно п.3 вказаного Договору дорівнює сумі заборгованості позичальника за кредитним договором, включаючи нараховані проценти по день відступлення права вимоги. Відповідач вказував що в матеріалах справи міститься копія платіжного доручення №78 від 27.05.2015 про оплату 50 806,65 грн., яке на думку останнього, спростовує доводи позивача, що ним безоплатно відчужено право вимоги за кредитним договором. Також, відповідач наголошував, що розрахунки за договором про відступлення права вимоги були здійснені останнім з власного поточного рахунку до дня запровадження в банку тимчасової адміністрації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/9704/16 (повний текст рішення підписано 08.08.2016) у позові Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О. до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1.Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 2.Національний банк України, 3.ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладений між сторонами Договір про відступлення права вимоги є оплатним, оскільки сторони такого договору встановили вартість, яку відповідач повинен сплатити позивачу за відступлення права вимоги - 50 806,65 грн., невідповідність укладеного договору вимогам постанови НБУ не визначено як підставу нікчемності ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати договір про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6324, нікчемним в порядку п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а відтак відмовив в задоволенні позовних вимог, з огляду на їх недоведеність та безпідставність.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, апелянт - Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О. звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, місцевим господарським судом не було враховано ту обставину, що договір про відступлення прав вимоги від 26.05.2015 є нікчемним на підставі п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Спеціальний Закон), що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/9704/16 за апеляційною скаргою ПАТ "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2016 поновлено Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О. строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 910/9704/16, апеляційну скаргу прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 02.11.2016.

17.10.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Національного банку України надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких Національний банк України вказував на те, що згідно наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявленян нікчемних правочинів (договорів) № 134/ТА від 07.08.2015» слідує, що відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та протоколу № 10 від 24.07.2015 Комісії з перевірки правочинів (інших договорів), укладених позивачем, нікчемним визнано Договір відступлення права вимоги від 27.05.2015, а також наказано здійснити дії щодо направлення повідомлень про нікчемність вказаного правочину до ТОВ «ФК «Аурум Фінанс» та витребування оригіналів догворів та розпочати претензійно - позовну роботу щодо застосування наслідків нікчемності правочинів (договорів). 03.08.2015 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідачу направлено повідомлення № 01-10/3259 про нікчемність правочинів, в якому повідомлено про нікчемність догвору відступлення права вимоги, а також витребувано у відповідача всі отримані за умовами договору оригінали документів, проте, відповідач оригінали документів не повернув. В свою чергу, спірний правочин підпадає під критерії нікчемності, визначені пунктом 7 частиною третьою статті 38 Спеціального Закону, а як на підставу для віднесення їх до нікчемних Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначила, що станом на дату укладення таких догворів відповідач був кредитором позивача за відповідним договором № 315 -УОК на приєднання до Догвору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та депозитним договором № 245 строкового банківського вкладу «Депозитна лінія «Гнучка» від 20.05.2015, на яких обліковувались кошти, що відповідно до приписів чинного законодавства залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються державою, а задовольняються (при ліквідації банку) у встановленій чинним законодавством черговості, що значний розмір коштів на поточному рахунку відповідача обумовлював ризик повного або часткового незадоволення вимог такого кредитора (у разі прийняття рішення про ліквідацію банку), а відтак, умови спірних догворів, за якими позивач відступив відповідачу, як кредитору позивача переваги, прямо не встановленя для нього законодавством чи внутрішніми документами банку. Позивачем відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1, і відповідно, на підставі ст.ст. 1066, 1074, 1089 Цивільного кодексу України між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини за договором комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та депозитним договором № 245 строкового банківського вкладу «Депозитна лінія «Гнучка» від 20.05.2015, маюить майново-грошовий характер, а тому у даному випадку відповідач є кредитором позивача за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. Відповідач, будучи кредитором позивача за укаденим з ним договором банківського рахунку та розрахувавшись за договором відступлення права вимоги з відкритого у позивача рахунку № НОМЕР_1, фактично, в рахунок погашення майнових вимог на суму 50 806,65 грн. (кошти, які перебували на рахунку позивача, відкритого у відповідача), отримав від позивача майнові вимоги до ОСОБА_8 за кредитним договором № 872 від 26.06.2012 та, відповідно, враховуючи віднесення позивача до категорії неплатоспроможних, отримав перед іншими кредиторами позивача переваги щодо задоволення майнових вимог, які не встановлені для відповідача законодавством чи внутрішніми документами позивача. Таким чином, на переконання Національного юанку України, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Український професійний банк" правомірно в силу приписів пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» віднесла договір відступлення права вимоги від 27.05.2015 до нікчемних. ,

31.10.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача у справі надійшов відзив №б/н від 28.10.16 на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, як таке, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Так, відповідач зазначав, що на виконання умов укладеного між позивачем та відповідачем договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015, відповідачем в повному обсязі та у встановлений строк сплачено позивачу грошові кошти в сумі 50 806,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 78 від 27.05.2015, і ціна продажу дорівнювала заборгованості позичальника за кредитним договором з врахуванням нарахованих на день відступлення процентів за користування кредитом. Крім того, між сторонами було підписано Акт приймання - передачі прав вимоги від 27.052015, а також внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію відповідача іпотеко держателем за іпотечним договором, і на виконання ст. 516 Цивільного кодексу України та п. 10 догвору про відступлення прав вимоги, 05.06.2015 відповідачем боржнику було направлено повідомленян про відступлення права грошової вимоги та всіх інших пов'язаних з нею прав № 2705/15-04 від 29.05.2015.

Також, відповідач зазначав, що посилання апелянта на неможливість виконувати платіжні документи банку у зв'язку з відсутністю достатнього залишку коштів на кореспондентському рахунку позивача в НБУ - є безпідставним, оскільки грошові кошти банку обліковуються не лише на кореспондентському рахунку НБУ, який використовується для проведення міжбанківських розрахунків та обліку обов'язкови резервіві, а й на інших кореспондентських та внутрішньобанківських рахунках позивача. Пункт 1.2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті визначає лише алгоритм дій банку у випадку неможливості виконання ним платіжного документа клієнта, і стосується платежів, які виходять за межі банку (з використанням самим банком його кореспондентського рахунку рахунку) та не містить заборони чи посилання на неможливість здійснення операцій клієнтів всередині банку. Крім того, апелянтом не надано жодних доказів неможливості проведення платежу клієнта та доказів виконання банком вказаного алгоритму. Відповідно до п. 2.22 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ № 22 від 21.01.2004, банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом. П. 2.25 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ № 22 від 21.01.2004, встановлено, що платежі з рахунків клієнтів банк здійснює в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дні, а п. 3.6 вказаної Інструкції визначено. Що платіжне доручення від платника банк приймає до виконання за умови, що його сума не перевищує суму, яка є на рахунку платника. Наявність достатного залишку грошових коштів на рахунку відповідача для проведення розрахунків за договором відступлення підтверджується наданою позивачем довідкою про рух коштів по рахунку відповідача та відміткою банку на платіжному дорученні № 78 від 27.05.2015 про проведення операції, а довідка про залишок коштів на кореспондентському рахунку позивача в Національному банку України не є належним доказом по справі. Крім того, відповідач наголошував, що:

- договір про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 за своєю правовою природою є оплатним, оскільки на момент укладення правочину сторони погодили йго вартість (50 806,65 грн.), яку відповідач повинен оплати позивачу, тобто укладений між сторонами договір не є договором про безоплатне відчуження майнових прав, і безоплатне відчуження не підтверджується жодним доказом;

- перерахування грошових коштів відповідачем здійснювалось саме з поточного рахунку у відповідності до вимог Циільного кдексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закоун України «Про банки і банківську діяльність», а також Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ № 22 від 21.01.2004;

- постановою НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ позивачу не заборонено здійснювати платежі юридичних осіб - клієнтів банку та не передбачено отримання згоди куратора НБУ на укладення позивачем договорів про відступлення прав вимоги та виконання платіжних доручень його клієнтів.

31.10.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від третьої особи-1(Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу. Так, у поясненнях по суті спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вказував на те, що укладений між позивачем та відповідачем договір про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвдчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстровим № 6324, має ознаки нікчемності, визначені ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", які полягають у тому, що з метою перерахування коштів зі свого поточного рахунку на рахунок ПАТ «УПБ» в рахунок оплати за договором відступлення права вимоги від 27.05.2015, ТОВ «ФК «Аурум Фінанс» було оформлено платіжне доручення № 78 від 27.05.2015. Позивачем надавались докази відсутності коштів у зазначену дату на кореспондентському рахунку і позивачем була надана в матеріали справи відовідка, згідно якої станом на 27.05.2015 залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ «Український професійний банк» складав 43 805,61 грн., а тому за відсутності коштів на кореспондентському рахунку ПАТ «Український професійний банк» не мало можливості виконати платіжне доручення № 78 від 27.05.2015 з перерахування коштів та власне перерахувати такі кошти, у зв'язку з чим кошти до банку не надходили, натомість вібулось коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб наголошував, що внаслідок укладення нікчемного правчину відбулось безоплатне відчуження активів ПАТ «Український професійний банк», що в свою чергу, зумовило неможливість виконання банком своїх зобов'язань перед ншими кредиторами, що є ознакою нікчемності правчину в силу п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 38 Спеціального Закону. Реально кошти за договором до банку не надходили, оскільки транзакція з безготівкового перерахування коштів відбулася шляхом зміни обліку грошових зобов'язань у банківському балансі, такий правочин має безоплатний характер, при цьому, такий правочин унеможливлює виконання грошових зобов'язань перед іншими кредиторами в розмірі відступлених прав вимоги за кредитним договором. Під час оформлення договорів по відчуженню активів(кредитного портфеля) ПАТ «УПБ» не мало можливості повернути кошти. Які обліковувались на рахунках клієнтів (через їх відсутність на кореспондентському рахунку), тому погашення своїх зобов'язань банком фактично здійснювалося за рахунко власних активів, без надходження коштів на кореспондентський рахунок, що відкритий в НБУ. В цілях контролю за надходженнями коштів до банку, який визнано проблемним, НБУ запроваджено обмеження, які визначено в постанові від 30.04.2015 № 293/БТ «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої було установлено ціляий ряд обмежень у здійсненні діяльності ПАТ «Український професійний банк», запроваджено особливий режим контролю за його діяльністю та призначено куратора НБУ. Тобто, оспорюваний правочин не був оплатним, а сама лише наявність умови у договорах щодо подальшої оплати не дає підстави вважати правочин оплатним.

Крім того, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб наголошував на тому, що згідно постанови правління НБУ № 348 від 28.05.2015 «Про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії неплатоспроможних», однією з підстав віднесення позивача до категорії неплатоспроможних стало те, що на момент прийняття такої постанови обсяг високоліквідних коштів (готівка та кошти на кореспондентському рахунку в НБУ) значно зменшився, що унеможливлювало виконання зобов'язань банку перед його кредиторами. Віповідно до п. 2.2 Глави 2 Інструкції про порядок регулювання діляності банків в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 28.08.2001 № 368, високоліквідними коштами (тобто коштами, якими в подальшому реально можливо здійснювати погашення грошових зобов'язань) є: готівкові кошти (кошти, що перебувають у касі банку), і безготівкові кошти, що обліковуються на кореспондентському рахунку, відкритому в НБУ. Враховуючи, що наслідком укладення між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК «Аурум Фінанс» низки договорів про відступлення прав вимоги у кількості 39 шт. на загальну суму 16 456 808,32 грн., у т.ч. і договору, що є предметом спору, право вимоги за якими складало 244 633 755,22 грн., кошти не були відображені ані на кореспондентському рахунку, ані у касі банку - такі кошти не є високоліквідними, а отже, не можуть бути направлені на задоволення вимог кредиторів. Так, за наслідком дій з відчуження активів не було підвищено ані ліквідність, ані платоспроможність проблемного банку, що зумовило віднесення банку до категорії неплатоспроможних, тобто підставою неплатоспроможності позивача стало у тому числі укладення між позивачем та відповідачем нікчемного договору в силу п. 2 ч. 3 ст. 38 Спеціального Закону.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 продовжено строк розгляду спору у справі №910/9704/16 та відкладено розгляд справи на 01.12.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 розгляд справи №910/9704/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ " Український професійний банк " Пантіної Л.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 відкладено на 08.12.2016.

06.12.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС") надійшли додаткові пояснення на апеляційну скаргу, в яких відповідач додатково в обгрунутванян заперечень на апеляційну скаргу наголошував на тому, що апелянтом не доведено наявність причинно-наслідкового зв'зку між укладенням догвору про відступлення права вимоги та неможливістю виконувати грошові зобов'язання перед його кредиторами. Зі змісту постанови Правління НБУ від 30.04.2015 можна зробити висновок, що банк був віднесений до категорії проблемних ще за місяць до укладення догвору про відступлення правав вимоги, відповідач не отримував за вказаним договором жодних грошових коштів від позивача, в т.ч. і високоліквідних (з каси банку, з його кореспондентського рахунку в НБУ), а отже, не міг вплинути на їх зменшення. Навпаки, згідно умови догвору про відступлення права вимоги, зобов'язання щодо передачі права власності на грошові кошти виникло у відповідача, а не упозивача, в останнього виникли лише зобов'язання з передачі документів, що жодним чином не може погіршити можливості позивача виконувати його грошові зобов'язання перед іншими кредиторами. Крім того, позивачем не доведено укладення оспорюваного правочину саме з метою надання відповідачу пільги чи переваги як кредитору та передбачення цього саме умовами вказаного договору. В свою чергу, позивач допускає розширене безпідставне тлумачення норми п. 7 ч. 3 ст. 38 Спеціального Закону, виходячи за межі аналізу умов догору про відступлення права вимоги та вдаючись виключно до припущень. При цьому, перехід прав кредитора у зобо'язанні до нового кредитора на підставі догвору про відступлення права вимоги прямо передбачений законодавством (ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України), що в свою чергу, не співвідноситься з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 38 Спеціального Закону. Крім того, відповідач наголошує, що посилання на порушення постанови НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» не є підставою нікчемності правочину в розумінні ст.ст. 204, 215 Цивільного кодекус України та ст. 38 Спеціального Закону, оскільки вказана постанова не нормативно - правовим актом, не зареєстрована Міністерством юстиції України, містить гриф «банківська таємниця», а отже, є актом індивідуальної дії, чинність якого може бути направлена індивідуально тільки на позивача і не може розповсюджуватися на інших осіб. Наслідком порушення акту індивідуальної дії може бути лише застосування НБУ до позивача заходів впливу за порушення банківського законодавства відповідно до ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та постанови Правління НБУ від 17.08.2012 № 346 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу», а не визнання правочину недійсним, а тим більш, нікчемним.Обмеження, встановлені у постанові НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ не стосуються відповідача та не застосовуються до правовідносин сторін за договором про відступлення правав вимоги від 27.05.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2016 розгляд справи №910/9704/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 відкладено на 16.12.2016.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2016, у зв'язку з перебуванням судді Майданевича А.Г. (який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем)) у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/9704/16 відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.12.2016, для розгляду справи №910/9704/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ " Український професійний банк " Пантіної Л.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2016 прийнято справу №910/9704/16 до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Корсакова Г.В. для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ " Український професійний банк " Пантіної Л.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 31.01.2017.

30.01.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли додаткові пояснення №б/н від 27.01.2017 щодо фактів та обставин, які не було уважно досліджено та враховано судом першої інстанції. У наданих поясненнях Фонд наголошував на тому, що відповідно до частин першої та третьої статті 56 Закону України «Про НБУ», НБУ видає нормативно-правові, розпорядчі акти та акти індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами. Акти НБУ можуть бути оскаржені відповідно до законодавства України. Так, постанова НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ не оскаржується в судовому порядку. Порушення вимог банківського законодавства призвело до наслідків, передбачених статтею 75 Законом україни «Про банки та банківську діляність» та віднесення банку до категорії проблемних. Так, постанова НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ була спрямована на контроль за виконанням запланованих заходів щодо фінансового оздоровлення ПАТ «Український професійний банк», а також приведення ним своєї діяльності до вимог банківського законодавства, запроваджено особливий режим контролю за його діяльністю та призначено куратора НБУ, заборонено використовувати банку для розрахунків прямі кореспондентські рахунки, всі розрахунки мали здійснюватись виключно через кореспондентський рахунко, відкритий у нбу. Отже, постановою Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ були встановлені обмеження у діляності банку як банківської установи, що входить до банківської системи України. Всупереч вимог постанови Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, ПАТ «Український професійний банк» уклав договір відступлення прав вимоги з відповідачем, вказаний правочин спрямований на виведення ліквідних банківських активіві із забезпеченням шляхом штучного переоформлення заборгованості по рахункам відповідача без надходження за такий правочин коштів на кореспондентський рахунок ПАТ «Український професійний банк» в НБУ, тобто здійнивши безопатне відчуження активів на користь відповідача , як кредитора, що свідчить про надання пільг (переваг) такому кредитору і вказує на його пов'язаність з ПАТ «Український професійний банк». Дії ПАТ «Український професійний банк» були спрямовані виключно на задоволення своїх вимог, що порушує права інших кредиторів, у т.ч. держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України, оскільки порушує публічний порядок, інтереси держави та суспільства, що визначено ст. 228 Цивільного кодексу України, ст.ст. 38, 49, 50, 51, 52 Спеціального Закону. В період вчинення оспорюваного правочину (травень 2015) , банк був фінансово неспроможний своєчасно та в повному обсязі виконувати вимоги кредиторів через відсутність коштів. Кошти за відступлення права вимоги в сумі 50 806,65 грн. до банку фактично не надходили, тобто відбулось лише коригування банківських документів шляхом фіктивного проведення банківських проводок. При цьому, обмеження НБУ в частині зобов'язання ПАТ "Український професійний банк" здійснювати усі розрахунки саме через кореспондентський рахунок в НБУ були направлені на унеможливлення проведення операцій з незаконного виведення активів банку шляхом оформлення нікчемних і штучних внутрішніх транзакцій.

30.01.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача (апелянта) надійшли:

- додаткові письмові пояснення №01-10/137 від 30.01.2017 по суті поданої апеляційної скарги, в яких позивач додатково наголошував на тому, що станом на 27.05.2015 залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ " Український професійний банк " складав 43 805,61 грн. Отже, за відсутності коштів на кореспондентському рахунку ПАТ " Український професійний банк " не мало можливості виконати платіжне доручення № 78 від 27.05.2015 з перерахування коштів та перерахувати такі кошти, що свідчить про те, що кошти до банку не надходили, натомість відбулося коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань. Усі дії з оформлення платіжного доручення № 78 від 27.05.2015 були здійснені напередодні запровадження тимчасової адміністрації, за участю колишнього керівництва банку, а саме в.о. голови правління ОСОБА_16., який перебував на цій посаді з 26.05.2015 по 28.05.2015 без погодження його кандидатури з Національнми банком України, ним же було підписано усі супроводжуючі нікчемний правочин документи. Кошти за платіжним дорученням № 78 від 27.05.2015 не включені до ліквідаційної маси банку, оскільки такі кошти не є високоліквідними і не можуть бути використані для погашення вимог інших кредиторів. За договором про відступлення прав вимоги, кошти в рахунок оплати права відступлення мали надійти на рахунок 0872 «Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку». Разом з тим, Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ від 17.06.2004 № 280, визначено, що рахунок 2909 має ознаку синтетичного рахунку «П-пасивний». Пасивні рахунки обліковують власний капітал та зобов'язання за їхнім цільовим призначенням і відображають зміст пасивної частини балансу. Частиною 2 статті 50 Спеціального Закоун визначено, що що до ліквідаційної маси банку включаються активив банку. Отже, запис про облік грошових коштів на пасивному банківському рахунку (за відсутності перерахування коштів ан кореспондентський рахунок, відкритий в НБУ) не може бути включений до ліквідаційної маси банку. Крім того, матеріали справи містять докази, що відповідач був та є кредитором банку за відповідними договорами, зокрема за договором № 315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та депозитним договором № 245 строковго банківського вкладу «Депозитна лінія «Гнучка» від 20.05.2015. При цьому, напередодні укладення оспорюваного у даній справі правочину, на депозитному рахунку відповідача, відповідно до умов депозитного догвору, обліковувався позитивний залишок. 25.05.2015 було здійснено транзакцію з перенесення обліку грошового зобов'язання в балансі банку з депозитного рахунку відповідача на його пточний рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 10 000 000,00 грн. з нарахованими процентами у розмірі 13 698,63 грн., тобто кошти, які б мали бути перераховані з поточного рахунку відповідача № НОМЕР_1, в рахунок оплати 39 нікчемних догворів про відступлення прав вимоги і є саме коштами, що попередньо обліковуватись на депозитному рахунку відповідача. Залишок грошових коштів у ПАТ «Український професійний банк» станом на 25.05.2015 становив 160 890,97 грн., що унеможливлювало поверненян відповідачу депозитних коштів. Крім того, на виконання статті 38 Спеціального Закону Уповноважною особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з метою застосування наслідків недійсності нікчемного правочину було здійснено бухгалтерські транзакції з перенесення обліку коштів (направлених в рахунок оплати за нікчемним договором) з рахунку позичальника на поточний рахунок відповідача № НОМЕР_1, що підтверджується меморіальним ордером № 23185648 від 09.09.2015.

- клопотання №01-10/123 від 27.01.2017 про долучення документів до матеріалів справи, які долучені до матеріалів справи.

31.01.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача у справі надійшли додаткові пояснення №б/н від 31.01.2017 до відзиву на апеляційну скаргу, в яких відповідач вказував про те, що посилання апелянта на неправильне застосування судом першої інстанції п. 1 ч. 3 ст. 38 Спеціального Закону є безпідставним та необгрунтованим, оскільки договір відступлення права вимоги від 27.05.2016 за своєю правовою природою є оплатним та його умовами передбачено оплату 50 806,65 грн. за відступлення права вимоги у розмірі 50 806,65 грн., що дорівнює сумі заборгованості позичальника за кредитним договором, включаючи нараховані проценти по день відстулення права вимоги. Крім того, в матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № 78 від 27.05.2015 про сплату 50 806,65 грн., з відміткою банку про виконання, засвідченою підписом посадової особи та штампом банку, чим спростовуються доводи про безоплатне відчуження права вимоги. Крім того, відповідач наголошував, що чинне законодавство не встановлює механізму для сплати грошових коштів клієнтом банку на кореспондентський рахунок банук в НБУ чи в касу банку, а наявність достатнього залишку коштів на рахунку відповідача для проведеня розрахунків за довором відступлення права вимоги підтверджується наданою позивачем довідкою про рух коштів по рахунку відповідача та відміткою банку на платіжному дорученні № 78 від 27.05.2015 про проведення операції.

В судовому засіданні 31.01.2017 представником третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (Фондом гарантування вкладів фізичних осіб) подано клопотання №б/н від 31.01.2017 про направлення матеріалів справи №910/9704/16 до правоохоронних органів України для прийняття рішення про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Клопотання мотивовано було представником тим, що внаслідок оформлення документів: нікчемного правочину та платіжних документів про оплату відступленого за ним права вимоги, кошти за якими фактично банком не отримано внаслідок їх відсутності як у касі банку,такі на кореспондентському рахунку, що призвело до їх відсутності у ліквідаційній масі Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк".

Тобто, платіжні та фінансові документи (платіжне доручення № 78 від 27.05.2015 на суму 50 806,65 грн.) були оформлені без реального перерахування/надходження/наявності коштів до банку, натомість відбулося корегування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань, тобто посадовими особами банку не було відмовлено у виконанні платіжного доручення, а навпаки, було вчинено відповідне коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань, без проведення як такої фінансової операції з коштами, які на рахунку банку і в касі банку були відсутні для здійснення необхідної операції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 зупинено апеляційне провадження у справі № 910/9704/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ " Український професійний банк " Пантіної Л.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ " Український професійний банк " Пантіної Л.О. до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - Договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за №6324, направлено матеріали справи № 910/9704/16 (в копіях) до прокуратури міста Києва (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9) для вирішення питання щодо наявності підстав для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від прокуратури міста Києва надійшло повідомлення №17/2/1-220-17 від 27.03.2017 (вх. №09-12/366/17 від 31.01.2017) відповідно до якого прокуратурою міста Києва підстав для внесення відомостей за вищевказаними матеріалами до Єдиного реєстру досудових розслідувань - не вбачається.

У зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, здійснити поновлення провадження у справі №910/9704/16 у визначеному складі неможливо.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.04.2017, для розгляду справи №910/9704/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного Господарького суду від 28.04.2017 справу 910/9704/16 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Майданевич А.Г., розгляд справи призначено на 08.06.2017.

06.06.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких відповідач просив залишити оскаржуване рішенян без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Додатково зазначав, що він звернувся до Національного банку України з запитом № 1303/1 від 13.03.2017 щодо надання роз'яснення відносно постанови правління НБУ № 293/БТ від 30.04.2015, і у відповідь на який Національним банком України надано відповідь листом від 11.04.2017 повідомлено про те, що вказана постанова є актом індивідуальної дії одноразового застосування, вона є розпорядчим актом Національного банку України.

08.06.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Фонду гарантування вкладів надійшли додаткові пояснення по суті спору, а також клопотання в якому Фонд просив долучити до матеріалі справи додаткові документи до справи.

08.06.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких відповідча наголошував на тому, що виходячи з того, що оплата по догвору відступлення прва вимоги здійснена відповідачем з поточного рахунку останнього, відкритого в ПАТ «Українськйи професійний банк» на поточний рахунок ПАТ «Українськйи професійний банк» відповідно до умов догвору відступлення, в якому вказані конкретні платіжні реквізити для такої оплати, слід дійти висновку, що використовувався 2 клас плану рахунків (згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України, затверджену Постановою Правління НБУ від 17.06.2004 № 280), а оскільки небанківські установи не можуть приймати участь у здійсненні міжбанківських платежів (операцій), перерахування грошових коштів відповідачем на кореспондентський рахунок позивача в НБУ не передбачений чинним законодавством.

В судове засідання 08.06.2017 з'явились представники позивача (апелянта), які підтримали доводи апеляційної скарги, а також подані додаткові пояснення до апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.06.2017 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просив врахувати усі надані пояснення та заперечення проти апеляційної скарги.

Представники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні 08.06.2017 надатли пояснення по суті спору, в яких вказували на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволенян позовних вимог.

Національний банк України в судове засідання 08.06.2017 представників не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_8 в судове засідання 08.06.2017 представників не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович в судове засідання 08.06.2017 представників не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами та присутності представника апелянта, відповідача, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за відсутності представників третіх осіб: Національного банку України, ОСОБА_8, Приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.05.2015 між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (як первісним кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" (як новим кредитором) було укладено договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6324 (надалі - договір відступлення права вимоги від 27.05.2015).

Пунктом 1 договору відступлення права вимоги від 27.05.2015 передбачено, що первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до ОСОБА_8 (третя особа 3), а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 цього договору, у порядку та строки, встановлені цим договором, та набуває права вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за кредитним договором № 872 від 26.06.2012 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього та іпотечним договором від 26.06.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим номером 4697, предметом якого є іпотека належного боржнику гаражного боксу № 20 за адресою: м.Київ, авто кооператив «Радосинь» (Деснянський район), вул.. Радунська, 3, загальною площею 60,90 кв.м., які укладені між публічним акціонерним товариством "Українській професійний банк" та ОСОБА_8.

За умовами пункту 2 договору відступлення права вимоги від 27.05.2015, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за кредитним договором, в тому числі, але не виключно право вимоги сплати заборгованості за кредитом, несплачених процентів, комісії та штрафних санкцій за кредитним договором у розмірі, який буде існувати на момент переходу права вимоги, вказаний в п. 3 цього договору, а також всі права заставодержателя за договором застави, іпотекодержателя за іпотечним договором.

Відповідно до п. 3 договору відступлення права вимоги від 27.05.2015, заборгованість за кредитним договором № 872 від 26.06.2012 становить 50 806,65 грн.

За змістом п. 5 договору відступлення права вимоги від 27.05.2015, за відступлені права вимоги за кредитними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти в українських гривнях в розмірі 50 806,65 грн. без ПДВ (ціна продажу), які сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2 банківських днів з дня укладення цього договору. Ціна продажу сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора за наступними реквізитами: отримувач платежу ПАТ «Українськйи професійний банк»; банк отримувача: ПАТ «Українськйи професійний банк», № рахунку 0872; ідентифікаційний код - 19019775; МФО 300205; призначення платежу: оплата за договором відступлення права вимоги від 27.05.2015.

Права вимоги за кредитним договором є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Акт приймання-передачі права вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі (п. 6 договору).

Відповідно до актів приймання-передачі від 27.05.2015, на підставі п. 6 договору про відступлення прав вимоги, укладеного між сторонами, позивач передає, а відповідач приймає права за зобов'язанням, в тому числі ОСОБА_8 наступні документи: кредитний договір № 872 від 26.06.2012 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього та іпотечним договором від 26.06.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим номером 4697, договір купівлі - продажу гаражного боксу № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь» по вул.. Радунська, 3, у м.Києві, укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_8, посвідчений 03.12.2007 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Босинчуком Ф.І. за реєстровим № 16753, витяг № 5065639 від 03.12.2007 про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів договору купівлі - продажу гаражного боксу № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь» по вул.. Радунська, 3 у м.Києві від 03.12.2007 № 16753, технічний паспорт на гараж № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь» по вул.. Радунська, 3 у м.Києві.

Так, в матеріалах справи наявне платіжне доручення № 78 від 27.05.2015 на суму 50 806,65 грн., яке містить відбитки штампу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" про його одержання та проведення посадовою особою банку з призначенням платежу: "Оплата за відступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями згідно договору відступлення права вимоги від 27.05.2015 без ПДВ" (т. 1 а.с. 45), виписка про рух коштів на особовому рахунку відповідача, зокрема і щодо списання 50 806,65 грн. з відмітками банку (т. 1 а.с. 123-127), а також наявна довідка банку (т. 1 а.с. 128) про те, що залишок коштів на кореспондентському рахунку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" № 1, відкритому у ГУ БУ по м.Києву і Київській обл.., станом на 27.05.2015 становив 43 805,61 грн., а також довідка Національного банку України від 18.07.2016 № 55-0004/59610, залишок коштів на кореспондентському рахунку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" № 1, відкритому у ГУ БУ по м.Києву і Київській обл.., станом на 27.05.2015 становив 43 805,61 грн. (т. 1, а.с. 170).

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №107 "Про запровадження тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк", згідно з яким з 29.05.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк".

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Л.О. Пантіної № 26/ТА від 29.05.2015 вирішено здійснити перевірку договорів (інших правочинів), укладених позивачем протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ст. 38 Спеціального Закону.

Відповідно до протоколу №10 від 24.07.2015 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання наказу №26/ТА від 29.05.2015, комісією з перевірки договорів (інших правочинів) було виявлено наступні порушення норм законодавства при укладенні, зокрема, договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за № 6324, а саме: постановою Правління Національного банку України № 293/БТ позивача було віднесено до категорії проблемних та запроваджено певні обмеження, зокрема, заборонено передавати в забезпечення третім особам майно та активи банку (десятий абзац пункту 3. Постанови №293/БТ). Так, договір відступлення було укладено 27.05.2015, під час дії обмежень, запроваджених Постановою №293/БТ, при цьому у цей період укладення таких договорів було банку заборонено, оскільки за своєю суттю вказаний договір відступлення мав на меті задоволення вимог кредитора банку - ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС". Крім того, розрахунки за договором відступлення проводилися шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитора, відкритому в банку, на рахунки 2909 ("Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами") позичальника банку по договору відступлення на рахунок 0872. Таким чином, при розрахунках по договору відступлення, що здійснювалися в національній валюті України, платежі проходили не через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному Банку України, чим було прямо порушено заборону, встановлену Постановою №293/БТ, відповідно до якої під час здійснення особливого режиму контролю всі розрахунки в національній валюті повинні проводитися через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України. Також умови договору відступлення, укладеного між банком та ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС", прямо передбачають передачу ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС", що є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитним договором та надає кредитору банку - ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС" переваги перед іншими кредиторами. За таких обставин, комісією з перевірки договорів (інших правочинів) вирішено затвердити результати перевірки, якою виявлено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6324, що є нікчемним згідно зі ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Л.О. Пантіною було складено повідомлення № 01-10/3259 від 03.08.2015 про нікчемність правочину, адресоване Товариству з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС", відповідно до якого відповідача повідомлено про нікчемність договору про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого у реєстрі за № 6324. Вказаним повідомленням про нікчемність правочину позивач просив повернути протягом десяти днів всі отримані згідно з умовами нікчемного договору оригінали документів (кредитні договори, договори забезпечення, всі інші документи відповідно до акту приймання-передачі від 27.05.2015).

При цьому, спір у справі виник з підстав визнання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Л.О. Пантіною в порядку здійснення перевірки правочинів, вчинених протягом року до введення в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" тимчасової адміністрації, відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", спірного договору відступлення права вимоги нікчемним, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків недійсності такого правочину.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати договір про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6324, нікчемним в порядку п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перегляд справи в апеляційному порядку, на підставі ст.стс. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, не погоджується з висновком місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Стаття 215 Цивільного кодексу України встановлює, що:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1);

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2);

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними зокрема, з таких підстав (пункти 1,2,7):

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Як зазначалось вище, Уповноваженою особою Фонду відповідачу направлено повідомлення про нікчемність правочинів № 01-10/3259 від 03.08.2015, в якому повідомлено про нікчемність договору відступлення права вимоги, а також витребувано у відповідача всі отримані за умовами вказаного договору оригінали документів. На доказ направлення вказаного повідомлення до матеріалів справи залучено копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 262 з відміткою відповідача про отримання 13.08.2015.

При цьому, у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни (ч. 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідач оригінали документів не повернув, наслідком чого і стало звернення позивача до суду з цим позовом.

З витягу з протоколу № 10 від 24.07.2015 засідання комісії з перевіркм договорів (інших правочинів) на виконання Наказу № 26/ТА від 29.05.2015 та позовної заяви вбачається, що спірний правочин підпадає під критерії нікчемності, визначені п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а як на підставу для віднесення їх до нікчемних Уповноваженою особою Фонду зазначено, що станом на дату укладення таких договорів відповідач був кредитором позивача, зокрема, за договором № 315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та депозитним договором № 245 строкового банківського вкладу "Депозитна лінія "Гнучка" від 20.05.2015.

Разом з цим, спірним договором про відступлення права вимоги позивач відступив відповідачу право вимоги за кредитним договором кредитним договором № 872 від 26.06.2012 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього та іпотечним договором від 26.06.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим номером 4697, фактично надавши відповідачу, як кредитору позивача переваги, прямо не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Суд першої інстанції не погодився з посиланнями позивача на наявність правових підстав для віднесення договору відступлення права вимоги до нікчемних на підставі п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". В свою чергу, з чим суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи в порядку апеляційного перегляду справи, не погоджується, вважає вказаний висновок необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Спеціального Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна. Суд апеляційної інстанції не приймає доводи відповідача, що оскільки спірний правочин був оплатним, останній не може бути віднесено до нікчемних на підставі вказаного пункту. При цьому, доказами оплатності такого правочину, на думку відповідача, є оригінал платіжного доручення № 78 від 27.05.2015, відповідно до якого відповідач перерахував на рахунок позивача № 0872 грошові кошти в сумі 50 806,65 грн. за відступлення права вимоги.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта, що вказане платіжне доручення фактично виконано не було, а тому позивач на підставі спірного правочину безоплатно здійснив відчуження майна. Так, відповідно до Постанови Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", платіжне доручення - це розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. При цьому, відповідно до п. 1.12. банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку"; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності.

Разом з цим, з матеріалів справи, зокрема з довідки ПАТ «Український професійний банк» (т. 1 а.с. 128) про те, що залишок коштів на кореспондентському рахунку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" № 1, відкритому у ГУ БУ по м.Києву і Київській обл.., так і згідно довідки НБУ від 18.07.2016 № 55-0004/59610, станом на 27.05.2015 становив 43 805,61 грн. Крім того, згідно довідки Національного банку України від 18.07.2016 № 55-0004/59610, залишок коштів на кореспондентському рахунку Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" № 1, відкритому у ГУ БУ по м.Києву і Київській обл.., станом на 27.05.2015 становив 43 805,61 грн. Таким чином з урахуванням того, що платіжне доручення № 78 від 27.05.2015 виконано банком не було, фактично кошти за відступлення права вимоги не надійшли на кореспондентський рахунок позивача.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і те, що за відсутності коштів на кореспондентському рахунку ПАТ " Український професійний банк " не мало можливості виконати платіжне доручення № 78 від 27.05.2015 з перерахування коштів та перерахувати такі кошти, що свідчить про те, що кошти до банку не надходили, натомість відбулося коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань. Кошти за платіжним дорученням № 78 від 27.05.2015 не включені до ліквідаційної маси банку, оскільки такі кошти не є високоліквідними і не можуть бути використані для погашення вимог інших кредиторів. За договором про відступлення прав вимоги, кошти в рахунок оплати права відступлення мали надійти на рахунок 0872 «Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку». Разом з тим, Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ від 17.06.2004 № 280, визначено, що рахунок 2909 має ознаку синтетичного рахунку «П-пасивний». Пасивні рахунки обліковують власний капітал та зобов'язання за їхнім цільовим призначенням і відображають зміст пасивної частини балансу. Частиною 2 статті 50 Спеціального Закону визначено, що до ліквідаційної маси банку включаються активи банку. Отже, запис про облік грошових коштів на пасивному банківському рахунку (за відсутності перерахування коштів на кореспондентський рахунок, відкритий в НБУ) не може бути включений до ліквідаційної маси банку. Крім того, матеріали справи містять докази, що відповідач був та є кредитором банку за відповідними договорами, зокрема за договором № 315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та депозитним договором № 245 строковго банківського вкладу «Депозитна лінія «Гнучка» від 20.05.2015.

Відхиляючи доводи банку щодо нікчемності спірних договорів, місцевий господарський суд виходив з того, що умовами спірного договору передбачено обов'язок нового кредитора здійснити перерахування на користь позивача грошових коштів за набуте право вимоги, тобто, відчуження майнових прав відбулося не безоплатно. Однак, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки сама лише наявність умови у договорах щодо подальшої оплати не дає підстави вважати правочин оплатним.

Відтак, приймаючи рішення, місцевий господарський суд не надав належної оцінки доводам позивача, що банк відмовився від власних майнових вимог до позичальника на користь третьої особи, передавши право вимоги та позбавивши себе цього права, безоплатно, оскільки кошти за відступлене право вимоги банком не отримано. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 03.08.2016 у справі № 910/933/16).

При цьому, судом апеляційної інстанції не приймаються доводи відповідача про порушення позивачем п. 1.12 Інструкції як на підставу для залишення позову без задоволення, відповідно до якого банк був зобов'язаний надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини, оскільки таке порушення Інструкції щодо повідомлення хоч і мало місце, проте не впливає на ту обставину, що кошти за відступлене право вимоги не було отримано банком, оскільки коштів на кореспондентському рахунку банку було недостатньо для виконання платіжного виконання доручення відовідача (про що не міг не бути обізнаний банк).

Доводи відповідача про те, що перерахування грошових коштів відповідачем на кореспондентський рахунок позивача в НБУ не передбачений чинним законодавством, а постанова Правління НБУ № 293/БТ від 30.04.2015 є актом індивідуальної дії і не розповсюджується на відповідача - судом апеляційної інстанції не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують встановленого факту нікчемності укладеного правочину внаслідок того, що кошти за відступлене право взагалі не надходили від позивача відповідачу, а тому і питання стосовно того, яким чином відповідач мав здійснити відповідне перерахування - не впливають на встановлені обставини відсутності оплати набутого за договором права вимоги.

Щодо доводів позивача на нікчемність спірного договору з посиланням на п. 2 ч. 3 ст. 38 Спеціального Закону суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вказаного пункту, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо данний банк, до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим. Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами місцевого господарського суду, що позивачем не надано доказів того, що саме внаслідок укладення спірного правочину банк став неплатоспроможним. Разом з цим, доводи апелянта, що позивачем було укладено ряд договорів із відповідачем, внаслідок чого він став неплатоспроможним, судом апеляційної інстанції також не приймаються, оскільки виходячи з предмету та підстав позову, суд не досліджує правовідносини позивача та відповідача, які виходять за межі предмету доказування у даній справі.

Щодо посилань позивача на нікчемність спірного договору з посиланням на п. 7 ч. 3 ст. 38 Спеціального Закону суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором № 315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та за депозитним договором № 245 строкового банківського вкладу "Депозитна лінія "Гнучка" від 20.05.2015 відповідач перерахував на депозитний рахунок (відкритий в ПАТ "УПБ") 10 000 000,00 грн.

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з цим, позивач зазначив, що за вказаним депозитним договором повернення коштів відповідачу не відбулось, оскільки на кореспондентському рахунку позивача станом на 25.05.2015 залишок грошових коштів становив лише 160 890,97 грн., а станом на 27.05.2015 - 43 805,61 грн. Таким чином, у зв'язку з відсутністю достатньої кількості коштів на кореспондентському рахунку станом на 25.05.2015, фактично, меморіальний ордер № 22998266 від 25.05.2015 виконано не було, як і платіжне доручення відповідача № 78 від 27.05.2015. Доказів в розумінні ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України протилежного відповідачем ані до суду першої, ані суду апеляційної інстанцій надано не було. У зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що в період вчинення оспорюваного правочину, банк був фінансово неспроможний своєчасно та в повному обсязі виконувати вимоги кредиторів через відсутність коштів., а кошти за відступлення права вимоги в сумі 50 806,65 грн. до банку фактично не надходили, оскільки відбулось лише коригування структур банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку відповідач є кредитором позивача за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. (Вказаного висновку дійшов Верховний суд України в постановах від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14 (3-24гс15) та від 01.04.2015 у справі № 910/5560/14).

Разом з цим, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку ліквідації банку залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються державою, а задовольняються у порядку черговості, встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Водночас відповідач, будучі кредитором позивача за укладеним з ним депозитним договором та розрахувавшись за договором відступлення права вимоги від 27.05.2016 отримав від позивача майнові вимоги до ОСОБА_8 за кредитним договором № 872 від 26.06.2012, іпотечним договором від 26.06.2012, та, відповідно, враховуючи віднесення позивача до категорії неплатоспроможних, отримав переваги щодо задоволення частини своїх майнових вимог перед іншими кредиторами позивача, які (переваги) не встановлені для відповідача законодавством чи внутрішніми документами позивача.

За таких обставин, уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у позивача правомірно в силу приписів п.п. 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" віднесла договір відступлення права вимоги до нікчемних.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 Цивільного кодексу України. Так, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

А тому суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину підлягають задоволенню та підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" повернути права майнової вимоги, отрмані за договором про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, та повернути документи, якими оформлено передачу відповідного права вимоги, а саме: оригінали документів, які останній отримав згідно актів приймання-передачі від 27.05.2015, а саме: документи щодо позичальника банку - ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2): кредитний договір № 872 від 26.06.2012; іпотечний договір, посвідчений 26.06.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим № 4697; договір купівлі-продажу гаражного боксу, посвідчений 03.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Босинчуком Ф.І. за реєстровим № 16753; витяг № 5065639 від 03.12.2007 про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів договору купівлі - продажу гаражного боксу № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь» по вул.. Радунська, 3 у м.Києві від 03.12.2007 № 16753, технічний паспорт на гараж № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь» по вул.. Радунська, 3 у м.Києві. Суд апеляційної інстанції зазначає, що право вимоги, як майно в розумінні ст. 190 Цивільного кодексуУкраїни, є невід'ємним від документів, яким воно підтверджене, оформлене та передане, у зв'язку з чим у відповідача існує обов'язок з повернення відповідного права, посвідченого певними документами, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню саме з урахуванням ефективності способу обраного позивачем захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

А тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вказаних позовних вимог підлягає скасуванню на підставі п. 1, п. 3 , п. 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги (з урахуванням тієї обставини, що єдиним відповідачем у даній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС") про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: внести зміни про суб'єктів в записі про іпотеку: 9828314, замінити іпотекодержателя Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" на іпотекодержателя Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"; внести зміни про суб'єктів в записі обтяження: 9996567, замінити обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" на обтяжувача Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк".

Так, відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з цим, з позовних вимог (зокрема, з п. 4 прохальної частини позову) заявлених у даній справі вбачається, що позивач просив внести зміни до Державного реєстру, не вказуючи осіб, яких необхідно зобов'язати внести такі зміни до Державного реєстру. При цьому за змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

А тому, з урахуванням нікчемності договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015, позивач не позбавлений права звернутись до державного реєстратора або до нотаріуса (як спеціального суб'єкту у передбачених законом випадках) із заявою про внесення змін до Державного реєстру. Окремими підставами відмови в задоволенні позовних вимог (викладених в п. 4 прохальної частини позову), крім вищевикладеного є відсутність будь-якого нормативного обґрунтування заявлених вимог, порушення прав в розумінні ст. 1 ГПК України.

При цьому, поданий відповідачем лист-запит № 1303/1 від 13.03.2017 до Національного банку України щодо надання роз'яснення відносно постанови правління НБУ № 293/БТ від 30.04.2015, і у відповідь на який Національним банком України надано відповідь листом від 11.04.2017 повідомлено про те, що вказана постанова є актом індивідуальної дії одноразового застосування, вона є розпорядчим актом Національного банку України - не спростовують встановлених судом апеляційнї інстанції обставин справи під час апеляційного провадження у справі.

З урахуванням вказаних вище норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню на підставі пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 104 ГПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою статті 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий збір покладається:

- у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

- у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною сьомою статті 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Український професійний банк" Пантіної Л.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/9704/16 підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції на підставі п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/9704/16 винесено з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, зроблені у ньому висновки не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а також зобов'язання відповідача повернути позивачу права майнової вимоги, отримані за нікчемним договором, та повернути оригінали документів, отриманих внаслідок укладення нікчемного правочину, а тому оскаржуване апелянтом судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям в апеляційному порядку нового рішення про часткове задоволення позову. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/9704/16 підлягає залишенню без змін.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги та судовий збір за подачу позовної заяви, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача і підлягають стягненню з останнього на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" Пантіної Л.О. на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/9704/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/9704/16 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за № 6324, що був укладений між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС", та в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" права майнової вимоги, отримані за договором про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, укладеним між ПАТ "Український професійний банк" та ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС", та повернути оригінали документів, які останній отримав згідно актів приймання-передачі від 27.05.2015, а саме документи щодо позичальника банку - ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2): кредитний договір № 872 від 26.06.2012; іпотечний договір, посвідчений 26.06.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим № 4697; договір купівлі-продажу гаражного боксу, посвідчений 03.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Босинчуком Ф.І. за реєстровим № 16753; витяг № 5065639 від 03.12.2007 про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів договору купівлі - продажу гаражного боксу № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь» по вул.. Радунська, 3 у м.Києві від 03.12.2007 № 16753, технічний паспорт на гараж № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь» по вул. Радунська, 3 у м.Києві - скасувати з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позову.

Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за № 6324, що був укладений між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3, ), а також зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3, ) повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15, ) права майнової вимоги, отримані за договором про відступлення прав вимоги від 27.05.2015, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3, ), та повернути оригінали документів, які отримані згідно актів приймання-передачі від 27.05.2015, а саме документи щодо позичальника банку - ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2): кредитний договір № 872 від 26.06.2012; іпотечний договір, посвідчений 26.06.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим № 4697; договір купівлі-продажу гаражного боксу, посвідчений 03.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Босинчуком Ф.І. за реєстровим № 16753; витяг № 5065639 від 03.12.2007 про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів договору купівлі - продажу гаражного боксу № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь» по вул. Радунська, 3 у м.Києві від 03.12.2007 № 16753, технічний паспорт на гараж № НОМЕР_3 в АГК «Радосинь» по вул. Радунська, 3 у м.Києві.

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/9704/16 - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15, ) судовий збір у розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 031 (три тисячі тридцять одна) грн. 60 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказів в порядку статті 116 Господарського процесуального одекус України доручити Господарському суду міста Києва.

6.Матеріали справи № 910/9704/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинними законодавством порядку.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

А.Г. Майданевич