ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в прийнятті

"07" липня 2017 р.Справа № 922/2243/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс 2000", м. Дніпро
до Харківської міської ради, м. Харків , ОСОБА_1, м. Харків
про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс 2000» звернулось з позовом до Харківської міської ради та ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди землі №6347/05 від 17.03.2005 р. шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору в запропонованій в позові редакції.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що ТОВ «Офіс 2000» на підставі договору оренди землі №6347/05 від 17.03.2005 р. орендує земельну ділянку, на якій розташовано нежитлове приміщення, що частково належить ТОВ «Офіс 2000», а частково ОСОБА_1. Однак, як зазначає позивач, ОСОБА_1, як співвласник будівлі, неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо сплати оренди за користування земельною ділянкою згідно договору оренди землі №6347/05 від 17.03.2005 р.

Дослідивши матеріали вказаної позовної заяви, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Частиною 1 ст. 1 ГПК України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Згідно ст.21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

З наведених положень чинного законодавства вбачається, що місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин між суб'єктами господарської діяльності, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідна позиція також викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам».

Суб'єктами господарювання згідно зі ст.55 ГК України визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Зокрема, суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Основні положення про фізичну особу-підприємця встановлено главою 5 Цивільного Кодексу України.

Так, згідно ч.2 ст.50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Позов у даній справі подано до Харківської міської ради та ОСОБА_1. Позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження статусу другого відповідача (ОСОБА_1), як суб'єкта підприємницької діяльності. Зміст позовних вимог до ОСОБА_1 свідчить про заявлення позивачем позовних вимог до ОСОБА_1 саме як до громадянина, а не підприємця.

Таким чином, склад учасників даного спору не відповідає приписам статті 1 ГПК України, а тому суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.62 ГПК України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що вимоги, заявлені позивачем до відповідачів - юридичної та фізичної особи - не можуть бути роз'єднані та частково розглядатися господарським судом, суд відмовляє в прийнятті даної позовної заяви.

Керуючись ст.1, 21, п. 1 ч.1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи (в тому числі платіжне доручення №151 від 23.06.2017 р. на суму 1600,00 грн.). .

Суддя Т.Д. Суярко