ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Справа № 910/19342/14

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Самусенко С.С.,
перевіривши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 (головуючий суддя Мальченко А.О., судді Дикунська С.Я., Жук Г.А.)
та рішенняГосподарського суду міста Києва від 11.07.2016 (головуючий суддя Пригунова А.Б., судді Босий В.П., Селівон А.М.)
у справі№ 910/19342/14 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Форум"
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрістгаз", 2) Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", 3) "ІТОНС Холдинг ГмбХ" (ITONS Holding GmbH)
про стягнення 8.415.672,39 доларів США, що еквівалентно 110.364.070,28 грн.,
за участю представників:
позивачаЗлотківська І.Г.,
відповідача-1Зварун Б.І., Матвєєнко Г.М.,
відповідача-2Курінний Б.М.,
відповідача-3не з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017, позов задоволено частково: стягнуто солідарно з ТОВ "Укрістгаз" та ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованість за кредитом у розмірі 98.935.550,00 грн., прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 6.113.407,39 грн. та пеню в розмірі 1.105.423,32 грн.; в іншій частині позову відмовлено. Водночас судовим рішенням розстрочено його виконання на 12 місяців шляхом сплати присудженої до стягнення суми щоквартально рівними частинами - у розмірі 26.538.595,18 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, ПАТ "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю та солідарно стягнути з ТОВ "Укрістгаз" та ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" заборгованість у розмірі 8.415.672,39 доларів США.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій неповно з'ясували обставини, які мають значення для справи, а також порушили норми матеріального та процесуального права, зокрема ч. 2 ст. 198 ГК України, ч. 3 ст. 543 ЦК України, п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", п. 3 ч. 1 ст. 85, ст. 111-28, ст. 121 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники відповідача-1 не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 17.09.2013 між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "Укрістгаз" був укладений кредитний договір № 2-0061/13/11-KL (далі - договір кредиту), за умовами якого позивач зобов'язався відкрити відповідачу-1 невідновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надати відповідачу-1 кредитні кошти окремими частинами на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах визначеної договором граничної суми коштів, а ТОВ "Укрістгаз" - вчасно погашати заборгованість за кредитом та сплачувати на користь позивача проценти та комісії в розмірі, строки та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору кредиту максимальна заборгованість відповідача-1 за договором не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 8.000.000,00 доларів США та надається з метою поповнення обігових коштів, часткового рефінансування кредиту, отриманого від нерезидента Компанії "ITONS Holding GmbH" (Австрія); придбання обладнання, матеріалів та виконання робіт з буріння (спорудження) та капітального ремонту свердловин підрядними організаціями на ліцензійних площах відповідача-1, освоєння родовищ вуглеводнів та їх геологічного вивчення.

Відповідно до п. 1.4 договору кредиту кінцевий термін, до настання якого має бути погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 16.09.2014.

Цим же кредитним договором від 17.09.2013 його сторони погодили періоди дії кредитного ліміту, а також дати та суми погашення заборгованості за кредитом.

01.10.2013 між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "Укрістгаз" був укладений додатковий договір №1 (далі - додатковий договір), яким сторони внесли зміни до кредитного договору №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 та встановили, що у строк до 01.11.2013 відповідач-1 зобов'язаний перевести на обслуговування у позивача кредит від нерезидента, отриманий від Компанії "ITONS Holding GmbH" (Австрія); відповідач-1 зобов'язаний сплатити позивачу комісію за обслуговування кредитного ліміту в розмірі 0,5% від суми кредитного ліміту, а саме: 40.000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 17.09.2013 становить 319.720,00 грн. та сплачується в гривні одним платежем в повному розмірі до останнього робочого дня місяця, в якому укладений додатковий договір, але у будь-якому випадку не пізніше дня отримання вибірки.

Позивач надав відповідачеві кредитні кошти на загальну суму 8.000.000,00 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами № 217759 від 11.10.2013, №36622 від 02.10.2013, № 49783 від 04.11.2013 та № 338468 від 17.10.2013.

На забезпечення виконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором 01.10.2013 між ПАТ "Банк Форум" та ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" був укладений договір поруки №1-0323/13/11-Р (далі - договір поруки), за умовами якого відповідач-2 поручився перед позивачем за належне та своєчасне виконання ТОВ "Укрістгаз" зобов'язань за кредитним договором № 2-0061/13/11-KL від 17.09.2013, а саме: повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та випадках, передбачених кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.12.2014, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2015, у справі № 922/4725/14 відмовлено в задоволенні позову ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" до ПАТ "Банк Форум" про визнання недійсним договору поруки № 1-0323/13/11-Р від 01.10.2013.

З урахуванням наведеного рішення суду, а також матеріалів справи судами встановлено, що договір поруки № 1-0323/13/11-Р від 01.10.2013 є чинним станом на час вирішення даного спору.

09.01.2014 між ТОВ "Укрістгаз" та "ІТОНС Холдинг ГмбХ" (ITONS Holding GmbH) був укладений договір забезпечення зобов'язань субсидіарним боржником, за умовами якого відповідач-3 прийняв на себе обов'язок перед відповідачем-1 щодо виконання останнім зобов'язань перед ПАТ "Банк Форум" зі сплати суми кредиту та процентів за користування кредитом за договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013.

За умовами п. 1.2 договору від 09.01.2014 обов'язок субсидіарного боржника (відповідача-3) відповідно до умов цього договору виникає у останнього перед основним боржником (відповідачем-1, ТОВ "Укрістгаз") у разі невиконання останнім зобов'язання за договором № 2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 та за умови виконання основним боржником всіх зобов'язань за цим договором.

30.07.2014 позивач звернувся до ТОВ "Укрістгаз" та ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" з вимогами про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором № 2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 та договором поруки №1-0323/13/11-Р від 01.10.2013, в яких просив повернути прострочену суму кредиту у розмірі 1.000.000,00 доларів США, повернути достроково суму кредиту у розмірі 6.750.000,00 доларів США, сплатити заборгованість за простроченими процентами у розмірі 311.083,33 долара США, сплатити заборгованість за строковими процентами у розмірі 67.166,67 долара США та сплатити пеню за прострочення повернення кредитних коштів і несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Підставами для звернення до господарського суду стало те, що, на думку позивача, ТОВ "Укрістгаз" допущено прострочення виконання зобов'язань за договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим ПАТ "Банк Форум" заявило вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості та дострокову сплату процентів за користування кредитними коштами.

З огляду на те, що ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" виступило поручителем за виконання ТОВ "Укрістгаз" зобов'язань за кредитним договором № 2-0061/13/11-KL від 17.09.2013, позивач заявив вимоги про солідарне стягнення з ТОВ "Укрістгаз" та ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" заборгованості у розмірі 8.415.672,39 долара США, що еквівалентно 110.364.070,28 грн.

Як зазначалось вище, суди позов задовольнили частково та стягнули солідарно з ТОВ "Укрістгаз" та ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованість за кредитом у розмірі 98.935.550,00 грн., прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 6.113.407,39 грн. та пеню в розмірі 1.105.423,32 грн.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, здійснив власний розрахунок заявленої до стягнення суми за договором №2-0061-13/11-KL від 17.09.2013 станом на дату виконання грошового зобов'язання, визначену договором. Також суди дійшли висновку про зменшення розміру пені на 50 відсотків, у зв'язку з чим належний до стягнення розмір пені визначено в сумі 1.105.423,32 грн. Крім того суди, посилаючись на ч. 1 ст. 121 ГПК України, дійшли висновку про доцільність розстрочення виконання рішення у даній справі на 12 місяців.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди виходили з такого.

Згідно з п. 3.3 ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідності до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України №483 від 14.10.2004, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 355 від 13.06.2014 відкликано банківську ліцензію ПАТ "Банк Форум", а 16.06.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 49 про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Форум".

Умовами договору № 2-0061-13/11-KL від 17.09.2013 визначено відповідні дати погашення кредиту, а відтак, з урахуванням приписів ст. 533 ЦК України, суди дійшли висновку, що гривневий еквівалент суми заборгованості за кредитом визначається станом на відповідну дату платежу, визначену кредитним договором. Вказане правило, на думку судів, слід застосовувати також для визначення гривневого еквіваленту заявлених до стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені.

З урахуванням наведеного суди здійснили власний розрахунок заявленої до стягнення суми станом на дату виконання грошового зобов'язання та стягнули спірну заборгованість (у вищевказаній частині) не в доларах США, а в гривні.

Колегія суддів вважає зазначені висновки судів передчасними та такими, що зроблені за неповного з'ясування обставини, які мають значення для справи, а також за невірного застосування норм матеріального права, з огляду на таке.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судами, позивач надав відповідачеві кредитні кошти на загальну суму 8.000.000,00 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами № 217759 від 11.10.2013, № 36622 від 02.10.2013, № 49783 від 04.11.2013 та № 338468 від 17.10.2013, тобто саме у доларах США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлений Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Верховний Суд України в постановах від 04.07.2011 у справі № 3-62гс11 та від 26.12.2011 у справі № 3-141гс11 відзначив, що положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Згідно з п. 8.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" положення частини другої статті 533 ЦК України та частини другої статті 198 ГК України містять однакові за змістом приписи про необхідність виконання грошового зобов'язання між резидентами України виключно у валюті України (валюта платежу), крім випадків отримання стороною цього зобов'язання відповідної ліцензії Національного банку України відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 6-190цс15, від 24.09.2014 у справі № 6-145цс14.

При колегія суддів відзначає, що згідно з абз 2 ч. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 неплатоспроможні комерційні банки, ліквідацію яких здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, мають право здійснювати валютні операції без ліцензії Національного банку України з дотриманням законодавства України про систему валютного регулювання і валютного контролю з метою здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Відтак посилання судів на відсутність у позивача ліцензії Національного банку України (з огляду на здійснення його ліквідації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб) як на підставу неможливості здійснення валютних операції є помилковим.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що суди, визначаючи розмір спірної заборгованості у гривні, зазначили, що вони виходили з офіційного курсу Національного банку України на день виконання грошового зобов'язання.

В постанові від 15.05.2017 у справі № 6-211цс17 Верховний Суд України зазначив, що переведення заборгованості в іноземній валюті в національну за курсом, установленим НБУ на час розрахунку, узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України та ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93

Згідно з п. 8.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України).

В оскаржуваних рішенні та постанові суди зазначили, що умовами договору № 2-0061-13/11-KL від 17.09.2013 визначено відповідні дати погашення кредиту, а відтак, з урахуванням приписів ст. 533 ЦК України, гривневий еквівалент суми заборгованості за кредитом визначається станом на відповідну дату платежу, визначену кредитним договором.

При цьому суди зовсім не встановлювати відповідних дат, а також не досліджували порядку стягнення спірної заборгованості, вираженої в іноземній валюті, з урахуванням вищенаведених положень законодавства, в т.ч. абз 2 ч. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93, та умов кредитного договору.

Таким чином суди, не врахувавши того, що позивач має право на здійснення валютних операцій без відповідної ліцензії, дійшли необґрунтованого висновку, що спірна заборгованість підлягає стягненню у гривні, а її розмір судами визначено в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України взагалі без зазначення конкретного дня, станом на який суди здійснили відповідний перерахунок.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій в порушення ч. 1 ст. 43 ГПК України не встановили в судовому процесі всіх обставин справи всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

Як визначено ст. 111-5 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Невстановлення судами попередніх інстанцій відповідних фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спорів у справі, входять до предмету доказування, а отже підлягають обов'язковому дослідженню, і ненадання їм належної правової оцінки в сукупності є порушенням вимог ст. 43 ГПК України, що виключає можливість висновку суду касаційної інстанції про правильність застосування судами норм матеріального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними фактичні обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, а також з урахуванням наведених вище процесуальних порушень, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції для встановлення зазначених обставин і надання їм належної правової оцінки в сукупності з врахуванням вищевикладених вказівок цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 у справі № 910/19342/14 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
С.С. Самусенко