ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р.Справа № 922/5468/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м.Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
про повернення безпідставно набутого майна та стягнення
за участю представників:

від позивача: Ворожбянов А.М., довіреність від 27.12.2016

від відповідача: ОСОБА_3, договір від 28.03.2017

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (далі за текстом - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку площею 0,1295 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, а також стягнення 665979,53грн. доходів, отриманих від використання безпідставно набутої земельної ділянки, у виді несплаченої орендної плати за період з 01 червня 2012 року по 31 жовтня 2014 року.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на положення статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, обґрунтовано тим, що ФОП ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель літ. "А-1", "Б-1", "В-1", "Г-1", "И-1", розташованих по АДРЕСА_2, на підставі договорів купівлі-продажу від 27.12.2005 та від 24.05.2012, а земельна ділянка за цією адресою використовується відповідачем для експлуатації та обслуговування зазначених будівель за відсутності належним чином оформлених і зареєстрованих речових прав на землю, без внесення плати за цю землю.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.12.2014 у даній справі, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 21.10.2015, в позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 12.04.2017 вищевказані судові рішення скасовані в частині відмови у позові Харківської міської ради про стягнення 665979,53грн., справа №922/5468/14 у цій частині передана на розгляд до господарського суду Харківської області.

Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги в частині, яка направлена на новий розгляд, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив розгляд справи відкласти для надання можливості підготувати письмові пояснення та надати додаткові докази.

Дане клопотання представника відповідача суд вважає необґрунтованим, оскільки розгляд справи вже було відкладено ухвалою від 29.06.2017 за аналогічним клопотанням даного представника. Крім того, у відповідача було достатньо часу для підготовки відповідних пояснень щодо суті позовних вимог в тій частині, що є предметом даного судового розгляду, а тому він мав можливість реалізувати свої процесуальні права належним чином.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель літ. "А-1", "Б-1", "В-1", "Г-1", "И-1" по АДРЕСА_2 на підставі договорів купівлі-продажу від №2351 від 24.05.12, №4060 від 27.12.05 та №2348 від 24.05.12, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.10.14 №27547545.

Відповідач використовує огороджену земельну ділянку площею 0,1295га по АДРЕСА_2 для експлуатації та обслуговування вказаних нежитлових будівель, що підтверджується актом обстеження та визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки Департаменту самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради від 30.10.2014.

Згідно даного акту обстеження вказана земельна ділянка огороджена і використовується відповідачем для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж будівель з врахуванням огородженої дворової частини земельної ділянки.

Речові права відповідача на земельну ділянку не зареєстровані, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки по АДРЕСА_2, а тому використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 01.10.2014 № 27547455, листами Управління Держземагентства у м.Харкові Харківської області від 27.08.2014 №4029/08 та Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 07.10.2014 №10830/0/225-14.

Отже, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст.ст.80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка по АДРЕСА_2, яку використовує відповідач, перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Відповідно до листа Західної ОДПІ м. Харкова від 23.09.2014 № 4108/10/20-33-15-04-15 відповідач обліковується як платник земельного податку. За період 2013-2014 роки відповідачем нараховано земельного податку в сумі 1928,91грн.

Посилаючись на те, що відповідач не набув належних прав власності або користування на земельну ділянку площею 0,1295га по АДРЕСА_2, а тому використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав і не сплачує орендної плати, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому на підставі статей 1212-1214 ЦК України просив стягнути з відповідача 665979,53грн. доходів, отриманих від використання безпідставно набутої земельної ділянки, у виді несплаченої орендної плати за період із 01.06.2012 по 31.10.2014.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє лише нежитловими будівлями, розташованими на земельній ділянці по АДРЕСА_2.

Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем не зареєстровано.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Матеріали справи свідчать, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов'язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідач у період з 01.06.2012 по 31.10.2014 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Розмір доходу відповідача у період з 01.06.2012 по 31.10.2014 було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

При визначенні розміру доходів, отриманих відповідачем від безпідставно набутого майна, позивачем правомірно враховано, що відповідач обліковується у Східній ОДПІ м.Харкова як платник земельного податку, яким за 2014-2016 роки нараховано 1928,91грн. земельного податку за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2. Тому, сума доходу відповідача обґрунтовано була зменшена позивачем на вказаний розмір земельного податку.

Отже, за розрахунком позивача, розмір доходів, отриманих відповідачем від безпідставно набутого майна, склав 665979,53грн. за період з 01.06.2012 по 31.10.2014.

Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він здійснений на підставі Земельного кодексу України; Податкового кодексу України; Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 №1269/13; Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08; Рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 №1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013".

Суд також зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права ґрунтується на вищенаведених положеннях чинного законодавства та підтверджується постановами Вищого господарського суду України від 09.08.2016 у справі № 922/5212/14, від 12.01.2017 у справі № 922/51/15, а також постановами Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача доходів, отриманих від безпідставно набутого майна, у розмірі 665979,53грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову, які надавалися під час попереднього розгляду справи, спростовуються вищевикладеним, а також наступним.

Твердження відповідача про відсутність його вини у неукладенні договору оренди спірної земельної ділянки судом відхиляються оскільки, відповідно до частини 2 статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У зобов'язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення.

Отже, у даному випадку обов'язок відповідача сплатити суму безпідставно отриманого доходу виникає в силу самого факту користування ним спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави та без сплати орендної плати, і не залежить від того чи сталося це внаслідок поведінки набувача, потерпілого чи інших осіб, або сталось поза їх волею.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов в частині вимог про стягнення доходів, отриманих від використання безпідставно набутої земельної ділянки, задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61071, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, 7, код 04059243) 665979,53грн. доходів, отриманих від безпідставно набутого майна, 9989,69грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 07.07.2017 р.

Суддя М.В. Калантай