ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Справа № 910/1572/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Самусенко С.С.,

Іванової Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну

скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02 березня 2017 року

та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2017 року

за заявою Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 30 березня 2016 року

у справі № 910/1572/16

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВМ 2014",

про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників

позивача не з'явився

відповідачів - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 30 березня 2016 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 липня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 13 грудня 2016 року справі № 910/1572/16 у позові відмовлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02 березня 2017 року (суддя Ярмак О.М.) залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2017 року (судді Отрюх Б.В., Майданевич А.Г., Тищенко А.І.) відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 30 березня 2016 року у справі №910/1572/16 за позовом ПАТ "Банк національний кредит" в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Паламарчука В.В. до ТОВ "ВВМ 2014" про зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись з зазначеною постановою Публічне акціонерне товариство "Банк національний кредит" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 02 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити заяву та скасувати рішення господарського суду міста Києва від 30 березня 2016 року у зв'язку з наявністю нововиявлених обставин.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне, рішенням господарського суду міста Києва від 30 березня 2016 року відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача повернути позивачу грошові кошти в сумі 281687,67 грн., одержані за договором про внесення змін від 30 квітня 2015 року до договору про депозитний вклад "Стандартний" №DU1245/2014-1 строком на 12 місяців +1 день (366 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) (в національній валюті) від 26 червня 2014 року в зв'язку з нікчемністю зазначеного договору.

Під час розгляду зазначеної справи судом першої інстанції було оцінено наявність/відсутність підстав для задоволення позову у випадку нікчемності договору від 30 квітня 2015 року про внесення змін до договору банківського вкладу "Стандартний" №DU1245/2014-1 строком на 12 місяців +1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26 червня 2014 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВМ 2014" та Публічним акціонерним товариством "Банк Національний кредит".

В обґрунтування заяви від 19 січня 2017 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 30 березня 2016 року у справі № 910/1572/16, позивач стверджує, що вирішуючи спір у справі № 910/1572/16, суди виходили з того, що договір про внесення змін № 1 від 27 червня 2014 року та договір від 30 квітня 2015 року про внесення змін до договору банківського вкладу "Стандартний" №DU1245/2014-1 строком на 12 місяців +1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26 червня 2014 року, не є нікчемними, а отже застосування наслідків недійсності нікчемного правочини неможливе, тому визнання договорів про внесення змін недійсними та набрання рішенням у справі № 910/17882/16 законної сили є істотними для вирішення справи № 910/1572/16, а зазначені обставини не були і не могли бути відомі позивачу.

Згідно положень ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) ( абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму ВГСУ).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами(абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму ВГСУ).

Згідно з абз.3 п. 2 Постанови Пленуму ВГСУ не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму ВГСУ необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Відповідно до п. 8.6. Постанови Пленуму ВГСУ прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/17882/16 від 08 листопада 2016 року про визнання нікчемного правочину недійсним, надана інша оцінка обставинам, які були оцінені у справі № 910/1572/16.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що рішення у справі № 910/17882/16, яке прийняте 08 листопада 2016 року на час вирішення спору у справі № 910/1572/16 не існувало, таким чином є новою обставиною, а не нововиявленою обставиною, а тому ніяким чином не може впливати на вирішення даної справи.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене. Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2017 року у справі № 910/1572/16 залишити без змін.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді С.С. Самусенко

Л.Б. Іванова