ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2017 р. Справа № 911/1190/17
Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи
за позовом Концерну «Техвоєнсервіс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЦРС»
про стягнення 215 819,40 грн.
за участю представників сторін:
позивач Солонець І.В., предст. за дов. від 03.04.2017 № 50;
відповідач Леськов В.П., предст. за дов. від 12.05.2017.

СУТЬ СПОРУ:
До господарського суду Київської області звернувся Концерн «Техвоєнсервіс» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЦРС» (відповідач) про стягнення 215 819,40 грн., які складаються з 117 450,00 грн. пені, 9643, 27 грн. 3% річних, 47 250,00 грн. штрафу, 41 476,13 грн. інфляційних втрат.
В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що в порушення взятих на себе договірних зобов`язань згідно Договору про надання послуг № 225/к/33-16р, відповідач в повному обсязі та у встановлені договором строки не виконав підрядних робіт з капітального ремонту двигунів, які були передані йому на підставі видаткової накладної.
Ухвалою господарського суду Київської області від 20.04.2017 було порушено провадження по справі №911/1190 та призначено до розгляду на 22.05.2017.
22.05.2017 відповідач подав письмовий відзив на позов, відповідно до якого проти заявлених позовних вимог заперечує та зазначає, що невиконання підрядних робіт згідно укладеного договору відбулось з вини позивача, оскільки він не мав дозволу на укладення договору та не надав технічну документацію для здійснення робіт, а тому застосування до нього, як підрядника робіт, штрафних та фінансових санкцій є безпідставним.
В судовому засіданні 22.05.2017 було оголошено перерву на 30.05.2017, про що сторони повідомлені особисто в бланку оголошення перерви.
30.05.2017 на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву, які залучені до матеріалів справи.
Позивач 30.05.2017 також подав власні письмові пояснення на позов, з урахуванням викладених у відзиві заперечень, які також залучені до матеріалів справи.
В судовому засіданні 30.05.2017 була оголошена перерва до 19.06.2017.
В судове засідання 19.06.2017 відповідач не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів відповідності технічного стану підприємства ТОВ «АЦРС» для виконання державного замовлення, а також додаткові пояснення з приводу невиконання робіт за Договором.
Ухвалою суду від 19.06.2017 було продовжено термін розгляду справи та судове засідання відкладено на 03.07.2017.
У судовому засіданні 03.07.2017 року представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзивах на позов .
Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.
Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.
03.07.2017 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:
11 липня 2016 року між концерном «Техвоєнсервіс» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «АЦРС» (виконавець) було укладено Договір про надання послуг №225/к/33-16Р, відповідно до умов якого замовник, в рамках Договору від 29 квітня №342/3/5/16/46 про закупівлю послуг за державні кошти, укладеного між Концерном «Техвоєнсервіс» та Міністерством оборони України в особі начальника Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України Озброєння Збройних Сил України, доручає виконавцю, а виконавець зобов`язується надати послуги з ремонтування та технічне обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності. Послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобі військового призначення (50630) (капітальний ремонт двигунів УТД-20) за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені в специфікації.
Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги.
Згідно п. 1.3 Договору, вироби (вузли, блоки та комплектуючі), які отримані виконавцем для їх ремонту, є військовим майном та власності держави.
Відповідно до п. 5.4. Договору, передача виконавцю для ремонту виробів здійснюється замовником (силами та засобами військових частин та установ Збройних Сил України) за видатковими накладними.
Як зазначає позивач, ним на виконання умов Договору, відповідно до видаткової накладної №212/1 від 13 липня 2016 року (на передачу ремонтному підприємству Двигунів УТД-20) було передано виконавцю 3 одиниці Двигуна УТД-20.
Однак, зважаючи на те, що послуги з виконання ремонту відповідачем надані не були, позивач просить стягнути з відповідача штрафні та фінансові санкції, розмір яких складає 215 819, 40 грн.
За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є Договором підряду, правовідносини щодо виконання якого регулюються нормами Глави 61 Цивільного кодексу України.
Як вказано у статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Пунктом п. 5.1 Договору визначено, що послуги надаються у термін до 25 жовтня 2016 року.
Передбачені цим Договором послуги надаються у відповідності до вимог діючої нормативно-технічної документації, визначеної в п. 2.1 Договору.
Пунктом 2.1 Договору, виконавець повинен надати замовнику передбачені цим договором послуги, якість яких відповідає Технічним умовам на капітальний ремонт двигунів УТД-20 05.УТД-20.072 УК, державним стандартам, кресленням та ін.., які діють на підприємстві виконавця.
Згідно з п. 5.4 Договору, прийом Двигунів в ремонт здійснюється згідно з Технічними умовами на капітальний ремонт УТД-20.
В свою чергу, у відповідності до п. 1.1 Технічних умов на капітальний ремонт двигунів УТД-20 05.УТД-20.072 ці умови є основним керівним документом при ремонті двигунів УТД-20.
Розділ 2 Технічних умов на капітальний ремонт двигунів УТД-20 05.УТД-20.072 визначав порядок передачі в ремонт двигунів. Так, пунктом 2.1 Техумов передбачено, що двигуни, направлені для капітального ремонту приймаються в ремонт лише при наявності наряду, виданого Центральним бронетанковим Управлінням або бронетанковою службою округу.
Пунктами 2.5, 2.6 Техумов визначено, що двигуни, які прибули в ремонт без нарядів або з невірно оформленими документами можуть бути прийняті лише на тимчасове зберігання до отримання необхідних документів.
У відповідності до п. 6.1.4, 6.1.5 Договору, на замовника покладено обов`язок забезпечити супроводження даного Договору, вирішення організаційних питань пов`язаних з виконанням умов договору; своєчасне оформлення документів (нарядів).
Зважаючи на те, що технічна документація позивачем самостійно передана не була, а за її відсутності відповідач не зміг приступити до виконання робіт, ТОВ «АЦРС» листом № 13 від 21.06.2016 звернулось до Концерна «Техвоєнсервіс» з проханням надати на ознайомлення комплект технічної та приймально-здавальної документації на ремонт, у тому числі Технічні умови.
Однак, зазначений лист було залишено позивачам без відповіді та належного реагування, у зв`язку з чим відповідач звернувся до 482-го Конструкторсько-технологічного Центру Міністерства оборони України (військова частина НОМЕР_1 ) з проханням надати завірену копію технічної документації на капітальний ремонт двигунів (лист від 05.08.2016 № 44.34).
Згідно з листом Конструкторсько-технологічного Центру Міністерства оборони України (військова частина НОМЕР_1 ) від 05.08.2016 Конструкторсько-технологічний Центр Міністерства оборони України зазначив, що не має права надавати ТОВ «АЦРС» технічні умови на ремонт без рішення начальника Озброєння Збройних Сил України, якому підпорядкований Центр.
При цьому, рішення начальником Озброєння Збройних Сил України могло бути прийняте лише після внесення ТОВ «АЦРС» до Переліку співвиконавців (фактично - субпідрядників) до виконання державного замовлення Міністерства оборони України за Договором №342/3/5/16/46 від 29.04.2016 р. про закупівлю послуг за державні кошти між Міністерством оборони України та Концерном «Техвоєнсервіс».
Вказане обумовлене тим, що технічна документація - Технічні умови на капітальний ремонт двигунів УТД-20 05.УТД-20.072 є документами з обмеженим доступом.
Так, як вбачається з умов Договору №342/3/5/16/46 від 29.04.2016 р. про закупівлю послуг за державні кошти (п. 5.2.1), виконавець має право залучати до виконання робіт за цим Договором співвиконавців при умові узгодження з замовником у письмовому вигляді та затвердження Міністерством оборони України Переліку співвиконавців.
Тобто, Концерн «Техвоєнсервіс» не вніс ТОВ «АЦРС» до Договору №342/3/5/16/46 від 29.04.2016 р. про закупівлю послуг за державні кошти між Міністерством оборони України та Концерном «Техвоєнсервіс», а відповідно - начальник Озброєння Збройних Сил України не надав наказ Конструкторсько-технологічному Центру Міністерства оборони України про видачу Технічних умов на капітальний ремонт двигунів УТД-20.05.УТД-20.072 субпідряднику - ТОВ «АЦРС».
Таким чином, з викладеного слідує, що причиною неможливості проведення ремонту двигунів відповідачем є невиконання з боку позивача, як замовника, умов Договору, які полягають в наступному: невнесення ТОВ «АЦРС» за поданням позивача Міністерством оборони до Переліку співвиконавців державного замовлення за Договором №342/3/5/16/46 від 29.04.2016р.; неотримання у встановленому порядку облікової копії Технічної документації на капітальний ремонт двигуна УТД-20, що було можливим тільки після включення ТОВ «АЦРС» до Переліку виконавців державного замовлення за Договором №342/3/5/16/46 від 29.04.2016.
У відповідності до поданих матеріалів вбачається, що лише тільки 19.10.2016, за ініціативою відповідача, між ТОВ «АЦРС» та 482-им Конструкторсько-технологічним Центром Міністерства оборони України (військова частина НОМЕР_1 ) було укладено Договір № 51 про передачу копій технічної документації з метою проведення робіт за Договором № 225/к/33-16р від 11.07.2016, перелік якої міститься в Додатку № 1 до Договору та про що складається акт приймання передачі (п. 2.1, 2.2).
Однак, як зазначив відповідач, вказана документація відповідачеві передана так і не була, а тому у встановлений Договором строк (до 25.10.2016), відповідач був позбавлений можливості виконати роботи з ремонту двигунів, а всі вчинені ним дії з отримання Технічних умов виявились безрезультатними.
Як свідчать матеріали справи, 02.11.2016 відповідачем було повернуто, а позивачем прийнято товар (двигуни УТД 20 в кількості 3 шт.), про що між сторонами була оформлена накладна на повернення за № РН-0000016.
Відповідно до ст. 847 ЦК України підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.
Згідно з ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов`язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи. Якщо виконання роботи за договором підряду стало неможливим внаслідок дій або недогляду замовника, підрядник має право на сплату йому встановленої ціни з урахуванням плати за виконану частину роботи, за вирахуванням сум, які підрядник одержав або міг одержати у зв`язку з невиконанням замовником договору.
Відповідно до ст. 851 ЦК України підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Відповідно до ч. 3 ст. 220 ГК України, боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, з метою належного виконання умов договору, вживав всіх необхідних та можливих заходів щодо самостійного отримання ним Технічних умов для ремонту двигунів, невиконання умов Договору № 225/к/33-16Р сталось не з вини відповідача, як виконавця.
В свою чергу, позивач заявляючи позов про стягнення з відповідача як фінансових так і штрафних санкцій у вигляді штрафу, пені, 3% річних та інфляційних посилається саме на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо своєчасного та повного виконання робіт з ремонту двигунів.
У відповідності до чинного законодавства, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
У відповідності до п. 7.2 Договору, за порушення терміну зобов`язання з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.
Тобто, застосування такої міри відповідальності як штраф та пеня, можливі внаслідок порушення особою зобов`язань, встановлених договором та/або чинним законодавством.
З огляду на те, що факт порушення відповідачем договірних зобов`язань позивачем не доведений та судом не встановлений, вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 47 250, 00 грн. та 117 450,00 грн. пені задоволенню не підлягають.
До того ж, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно умов договору (п. 7.2), сторони передбачили застосування разом пені та штрафу як видів цивільно-правової відповідальності за порушення терміну зобов`язань.
При цьому, як зазначено в статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція щодо неможливості одночасного стягнення пені та штрафу за один вид порушення зобов`язання викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 по справі № 6-2003цс15.
Також задоволенню не підлягають і заявлені до стягнення 9 643, 27 грн. 3% річних та 41 476, 13 грн. інфляційних втрат, виходячи з наступного.
Відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зважаючи на те, що обумовлене Договором виконання робіт з боку відповідача не є грошовим зобов`язанням (змістом якого мала б бути сплата боржником грошей), зазначені фінансові санкції, в даному випадку, взагалі не можуть бути застосовані, а тому в їх задоволенні суд відмовляє.
Враховуючи вищезазначене, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 215 819,40 грн. слід відмовити повністю.
Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 33,34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:
Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Дата підписання повного тексту рішення 14.07.2017

Суддя О.В. Щоткін