ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.07.2017р. Справа № 905/1155/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Н.А.Паюновій, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", м.Вугледар, Донецька область

про стягнення 25070 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю б/н від 17.05.2017р.;

від відповідача: представник не зявився;

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 06.07.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ, в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1, м. Вугледар, Донецька область, про стягнення штрафу у розмірі 25070 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 24.05.2017р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 08.06.2017р.

Ухвалою суду від 08.06.2017р. господарським судом Донецької області було відкладено розгляд справи на 06.07.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на дані залізничної накладної на групу вагонів №52602414 від 22.11.2016р. та комерційного акту РА №017667/352 від 26.11.2016р. Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.3,10 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.307 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 08.06.2017р. та 06.07.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на дані, зазначені у залізничній накладній на групу вагонів №52602414 від 22.11.2016р. (напіввагон №65396269) та комерційному акті РА №017667/352 від 26.11.2016р.

06.06.2017р. від позивача надійшло клопотання за вих.№13-04/313 від 01.06.2017р. про долучення документів до матеріалів справи, в т.ч. копію комерційного акту РА №017667/352/292 від 26.11.2016р., копію актів загальної форми №5193 від 26.11.2016р. та №2519 від 26.11.2016р.

Відповідач, у свою чергу, про дату судових засідань 08.06.2017р. та 06.07.2017р. був поділений належним чином. 06.06.2017р. на офіційну електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вих. №985 від 02.06.2017р., відповідно до якого позовні вимоги не визнано у повному обсязі з наступних підстав: зважування та завантаження вугілля у вагони здійснювалося на 200 тонних вагонних вагах ДП Шахтоуправління Південнодонбаське №1 справних і таких, що пройшли державну перевірку, коли в комерційному акті зазначено, що переваження на ст.Пологи здійснювалося на 150 тонних вагах без урахування похибки, та вивантаження вугілля з вагонів, а різниця в масі виведена в результаті простих арифметичних дій; позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, у той час, як їх вага не завжди відповідає маркуванню на вагонах; в порушення п.12 правил складання актів та ст.129 Статуту залізниць України у розділі Є зазначених комерційних актах відсутні відмітки станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції. Крім того, посилаючись на нестабільне фінансове становище, відсутність завдання збитків та погрози небезпеки руху, відповідач у відзиві просить суд зменшити розмір штрафу. Також, у відзиві останній просить розглядати справу без участі представника ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1».

26.06.2017р. від відповідача на офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надійшло клопотання за вих.№1147 від 26.06.2017р., у якому останній просить суд розгляд справи, призначений на 06.07.2017р., провести без участі представника останнього та винести рішення відповідно до існуючої судової практики щодо зменшення штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

22.11.2016р. Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» зі станції Южнодонбаська Донецької залізниці за залізничною накладною на групу вагонів № 52602414 на станцію Красноармійськ Донецької залізниці, відвантажило на адресу ПАТ «ЦЗФ «Комсомольська» (надалі вантажоодержувач), в тому числі у напіввагоні №65396269 вантаж вугілля камяне, непойменоване в алфавіті, вологість вантажу 6,8%, поверхня вантажу нижче рівня бортів вагону, вантаж маркований поздовжньою полосою жовтого кольору 200 мм по всій довжині вагону, пакування навалом.

При оформленні залізничної накладної на групу вагонів №52602414 відповідачем вказано масу вантажу: у напіввагоні №65396269 нетто 54800 кг.

Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції ОСОБА_1 залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у напіввагоні №65396269 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено акт загальної форми №5193 від 26.11.2016р.

На підставі вказаного акту загальної форми на ст. Пологи Придніпровської залізниці було складено комерційний акт РА №017667/352 від 26.11.2016р.

Так, у комерційному акті РА №017667/352 від 26.11.2016р. зазначено, що на підставі акту загальної форми №5193 від 26.11.2016р. станції ОСОБА_1, проведено контрольне зважування вагону №65396269 за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні цього акту, у складі комісії: ДС ОСОБА_3, прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_4 комерційний агент ОСОБА_5, на справних електронних 150т вагонних вагах №89 ст. Пологи (огляд перевірка 18.05.16). Фактично маса брутто вагона склала 75180 кг, тара вагона з перевізного документа 22700 кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 54800кг. Фактично маса вантажу нетто 52480 кг, що менше документу на 2320 кг. При комерційному огляді даного вагону було виявлено навантаження холмоподібне, нижче рівня вагона 80-120 см, вантаж маркований повздовжньою смугою жовтого кольору, виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. В графі 20 перевізного документа зазначено: вугілля камяне, вологість вантажу 6,8%, поверхня вантажу нижче бортів вагона, вантаж промаркований повздовжньою смугою жовтого кольору 200мм, по всій довжині вагона. Вагон у технічному стані справний, люка, двері зачинено. Дано оперативне повідомлення.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА №017667/352 від 26.11.2016р. підписаний належними особами у відповідності до п.10. Правил складання актів.

Відповідно до п.12. Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Судом встановлено, що по прибутті спірного вагону на станцію призначення, працівниками залізниці в розділі «Є» комерційного акту РА №017667/352/292 від 26.11.2016р. була зроблена відмітка про те, що при перевірці вантажу 27.11.2016р. різниці проти цього комерційного акту не виявлено.

Згідно технічного паспорту ваг №89 станції ОСОБА_1 залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 18.05.2016р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1. ст. 909 ЦК України та ч.1. ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2. ст. 908 ЦК України та ч.5. ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3. ст.909 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом РА №017667/352 від 26.11.2016р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоодержувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізних документах фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Так, згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному напіввагоні №65396269 складає 5014 грн. 00 коп., заявлений штраф до стягнення у розмірі 25 070 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів у вологому стані, тобто у даному випадку ( у напіввагоні №65396269) норма недостачі складає 1096 кг, що значно менше виявленої нестачі 2320 кг.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими в частині стягнення штрафу у розмірі 25 070 грн. 00 коп.

Стосовно посилання відповідача у своєму відзиві на те, що зважування вугілля на станції відправлення відбувалось на 200т. вагах, а на станції ОСОБА_1, де було зроблено перевірку маси вантажу відбувалось на 150т. вагах, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.18. Розясненнь Президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008р. «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150-тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, господарський суд Донецької області зазначає, що норми чинного законодавства не передбачають саме обовязку залізниці здійснювати перевірку маси вантажу таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, а тому зазначені посилання відповідача не приймаються судом до уваги.

Крім того, посилання відповідача у відзиві на те, що в порушення п.12 правил складання актів та ст.129 Статуту залізниць України у розділі Є комерційного акту відсутня відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції., також не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме: 06.06.2017р. позивачем до господарського суду Донецької області надано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в т.ч. належним чином засвідчену копію комерційного акту РА №017667/352/292 від 26.11.2016р., в якому в розділі «Є» була зроблена відмітка про те, що при перевірці вантажу 27.11.2016р. різниці проти цього комерційного акту не виявлено.

Щодо клопотання відповідача, що вбачається з тексту відзиву, щодо зменшення розміру штрафу за невірно зазначену масу вантажу у провізному документі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В листі Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства зазначено, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності при винесенні рішення про стягнення штрафу, передбаченого пунктами 118 та 122 Статуту залізниць України, суд має право зменшувати його розмір (п. 22). Аналогічна правова позиція викладена у п. 6.4. Роз'яснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею.

У пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на час вирішення спору, місцезнаходженням відповідача є Донецька обл., м. Вугледар.

Так, указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014року Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час розгляду справи антитерористична операція триває.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, до якого також увійшло м. Вугледар Донецької області.

Отже, відповідач здійснює господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції та несе тягар повязаних з цим негативних наслідків.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи знаходження відповідача в зоні проведення антитерористичної операції, надмірно великий розмір нарахованого штрафу, відсутність негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в залізничній накладній, а також те, що вказане порушення не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин, суд вважає за доцільне з власної ініціативи зменшити розмір штрафу до 3 провізних плат, а саме до 15042 грн. 00 коп. (5014 грн. 00 коп. х 3 = 15042 грн. 00 коп.)

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ Українська залізниця в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця ПАТ Українська залізниця підлягають частковому задоволенню в сумі 15042 грн. 00 коп.

За приписами п.4.3 постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України; ст.3, ч.3 ст. 551, ч. 2 ст. 908, ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України; ст.ст. 230, 232, ч. 1, 5 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління Південнодонбаське №1 (, місцезнаходження 85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця Магістральна, будинок 4) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (, місцезнаходження 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5) в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (код ЄДРПОУ ВП 40081237, місцезнаходження 49602, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 15042 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 1600 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 06.07.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2017 р.

Суддя Ю.С. Мельниченко