КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. справа№ 910/8086/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Андрієнка В.В.

при секретарі Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - не з'явились

відповідача - Даховський М.А., Щербина В.М.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2017 р.

у справі № 910/8086/16 (суддя - Цюкало Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 10 427,84 грн збитків.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2016 р. у справі № 910/8086/16 було відмовлено в позові.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.09.2016 р. у справі № 910/8086/16 вказане рішення було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2016 р. у справі № 910/8086/16 постанову Київського апеляційного суду від 06.09.2016 р. та рішення Господарського суду м. Києва від 02.06.2016 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.01.2017 р. у справі № 910/8086/16 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 18.01.2017 р., Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повну відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що при вирішенні питання про правонаступництво суттєве значення мають фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими закон пов'язує перехід майнових прав та обов'язків, зокрема, підписання передавального (в разі злиття) або розподільчого акту чи балансу. Також скаржник посилається на ст. 104 ЦК України, згідно з якою до внесення у єдиний державний реєстр запису про припинення юридичної особи її цивільна правоздатність не припиняється.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2017 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/8086/16, а розгляд справи призначено на 13.06.2017 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 р. було відкладено розгляд справи до 04.07.2017 р.

В засідання суду, призначене на 04.07.2017 р., представник позивача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Відповідно до залізничної накладної № 50090158 від 20.11.2015 р. та накладної № 50291053 від 29.11.2015 р. зі станції "Фащівка" через станцію "Волноваха" Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці прибув вагон № 60456217 з вантажем - антрацит, вантажовідправником якого є ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит", одержувач - ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

На станції Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці було проведено перевірку маси вантажу у вагоні № 60456217 зі складанням комерційного акту № АQ654521/91/1488 від 30.11.2015 р., в якому зазначено про виявлення недостачі антрациту у кількості 6 100 кг.

Спір у справі виник внаслідок порушення відповідачем, на думку позивача, правил перевезення вантажу, що призвело до фіксування вказаного порушення із складанням комерційного акту № АQ654521/91/1488 від 30.11.2015 р. та виникнення у відповідача перед позивачем обов'язку відшкодувати завдані збитки в розмірі 10 427,84 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що ПАТ "Українська залізниця" є правонаступником ДП "Донецька залізниця".

Однак, суд апеляційної інстанції такий висновок суду першої інстанції вважає необґрунтованим, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 307 ГК України та п. 22 Статуту залізниць України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна це - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як передбачено 10 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до статей 113-115 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Так, вартість недостачі вантажу відповідно до рахунку-фактури вантажовідправника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" № 666 від 20.11.2015 р. з урахуванням норми недостачі вантажу 2% склала 10 427,84 грн.

25.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (виконавець), та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат» (вантажовласник) було укладено договір № 1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, відповідно до умов якого предметом цього договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Таким чином, зважаючи на положенння ст. 6 Статуту залізниць України, договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, і накладні, договір перевезення вантажу був укладений між позивачем та Державним підприємством "Донецька залізниця".

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач є правонаступником прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця" у спірних правовідносинах, зважаючи на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Держаної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2015 р. № 815 затверджено склад правління Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 р. № 1239-р- склад наглядової ради та ревізійної комісії.

Державна реєстрація Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснена 21.10.2015 р. (номер запису: 1 0 60039).

Проте, серед підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття у Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є й Державне підприємство "Донецька залізниця".

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Як вбачається із положень наведеного вище Закону та постанови Кабінету Міністрів України всі підприємства, на базі яких утворюється ПАТ "Укрзалізниця", реорганізовуються шляхом злиття.

Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015 р.

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 ЦК України);

Відповідно до ст. 107 ЦК України комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Таким чином, відповідно до чинного цивільного законодавства України при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться й у постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

У межах своїх повноважень та на часткову зміну п. 5 Постанови № 200 Кабінет Міністрів України 12.11.2014 р. прийняв Постанову № 604, якою встановлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до п. 5 зазначеної Постанови, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 цієї Постанови.

Згідно з п. 2 вказаної Постанови комісія з утворення ПАТ "Українська залізниця" разом із Міністерством інфраструктури після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції доручено провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" згідно із законодавством.

З аналізу зазначених норм права можна дійти висновку, що Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено особливості утворення ПАТ "Українська залізниця", на виконання якого Кабінет Міністрів України прийняв відповідні нормативно-правові акти та діяв не тільки як вищий орган у системі органів виконавчої влади, а й як особа, яка здійснює на підставі цього Закону від імені держави функції вищого органу управління Товариством.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначення в Законі України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 та статуті відповідача про те, що Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб таких підприємств.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 15.12.2015 р. у справі № 34/16, від 23.02.2016 у справі № 905/2470/15, а також у постановах Верховного Суду України від 08.02.2017 р., від 22.02.2017 р. та від 15.03.2017 р.

Постановою Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 р. "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із юридичною адресою в м. Донецьк), залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" не передавало (відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувалися), самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність та має нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ПАТ "Укрзалізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 р. призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Отже, враховуючи, що перебування юридичної особи у стані припинення підприємницької діяльності та вчинення дій, пов'язаних з припинення у зв'язку з реорганізацією, зокрема передача майна, ще не означає, що юридична особа вже є припиненою, тому відсутні підстави вважати, що до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" перейшли всі права і обов'язки Державного підприємства "Донецька залізниця".

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України № 34/16 від 15.12.2015 р., № 5015/4612/11 від 06.06.2012 р., № 904/3006/14 від 11.02.2016 р., № 910/24774/15 від 07.06.2016 р.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу прав і обов'язків від Державного підприємства "Донецька залізниця" до відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" збитків, заподіяних втратою вантажу.

Апеляційним судом було враховано вказівки Вищого господарського суду України під час нового розгляду справи, однак апеляційна інстанція відступила від правової позиції касаційної інстанції з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції від 18.01.2017 р. у справі № 910/8086/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2017 р. у справі № 910/8086/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. У задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) 1 515,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ на виконання даної постанови суду.

6. Матеріали справи № 910/8086/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

7. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Ю.Л. Власов

В.В. Андрієнко