донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.07.2017 справа №908/1845/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача від відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 не зявився ОСОБА_5 керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Машкомплект ВС» м.Словянськ Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від29.04.2015р. (підписано 30.04.2015)
у справі№ 908/1845/15-г (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Автокразбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк», м. Кременчук Полтавської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машкомплект ВС» м.Донецьк
про стягнення 316 365,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Автокразбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машкомплект ВС» про стягнення заборгованості за кредитним договором 95-К/Л від 13.12.2013р. про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії в розмірі 316 365,00 грн., з яких: 270 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 825,00 грн. - заборгованість за поточними процентами за кредитом та 45 540,00 грн. - прострочені проценти за кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором №95-К/Л від 13.12.2013р., внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту та відсотках за користування кредитом.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.04.2015 р. позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Машкомплект ВС» на користь Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» - 270 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 825,00 грн. - заборгованості за поточними процентами за кредитом та 45 540,00 грн. - прострочених процентів за кредитом.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Машкомплект ВС» в доход Державного бюджету України 6 327,00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано обґрунтованістю та доведеністю заявлених позивачем вимог, невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором №95-К/Л від 13.12.2013р.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Машкомплект ВС» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2015 р. та відмовити в задоволенні позовних вимог по справі №908/1845/15-г повністю. Скасувати накази суду про примусове стягнення від 12.05.2015р. по справі № 908/1845/15-г.

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що позивачем були надані суду неповні та недостовірні дані, оскільки заявивши про наявність боргу за кредитним договором, Банк мав заяви про зарахування взаємозаліку зустрічних вимог в рахунок боргу за договором банківського вкладу (депозиту) № 2726 від 11.12.2013р., який знаходився в Банку і забезпечував кредитний залог, у звязку з настанням обставин непереборної сили, а саме проведенням в Донецькій області антитерористичної операції. Банком прийняті майнові права на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку позивача, що підтверджується договором банківського вкладу № 2726 від 11.12.2013р., та договором застави майнових прав № 95-З від 12.12.2013р. Надіслання та отримання кредитором заяв про залік підтверджено квитанцією поштового відправлення від 13.06.2014р. про рекомендоване повідомлення.

Апелянт просить суд урахувати настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для ТОВ «Машкомплект ВС» при здійсненні господарської діяльності, а саме тимчасове припинення діяльності з 01.07.2014р. (наказ підприємства № 8/К від 30.06.2014р.) у зв»язку з проведенням в Донецькій області антитерористичної операції.

Також зазначає, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, про наявність рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2015 р. по справі 908/1845/15-г дізнався випадково у січні 2017р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.04.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Машкомплект ВС» на рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.15 р. прийнято до провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.05.2017р.

У звязку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Склярук О.І. та звільненням у відставку члена колегії-судді ОСОБА_6, протоколом автоматичної зміни складу судової колегії, сформовано колегію, визначивши її у складі: головуючий суддя Дучал Н.М., судді Москальова І.В., Сгара Е.В. Розгляд апеляційної скарги відкладався.

В судових засіданнях представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2015 р. по справі №908/1845/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач не скористався правом участі представника в засіданнях суду апеляційної інстанції, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином. Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду явка сторін не була визнана обовязковою.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України).

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

13.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Автокразбанк» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Машкомплект ВС» (Позичальник) укладено Кредитний договір № 95-К/Л (про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії), згідно з яким, Банк в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, в межах якої надає Позичальнику в користування кредитні кошти на наступних умовах(п. 1.1. кредитного договору):

ліміт кредитування 270 000,00 грн.(п.1.1.1.); кредитна лінія відкривається на строк по 10.12.2014 р. (включно)(п.1.1.2.); кредит надається Позичальнику впродовж строку дії кредитної лінії в повному обсязі або окремими частинами (траншами) в межах ліміту кредитування, зазначеного в п.1.1.1. цього договору на підставі письмової заяви на отримання кредиту/траншу Позичальника, та за умови належного виконання Позичальником своїх зобов'язань згідно із Договором. Зобов'язання Банку перед Позичальником надати кредит обмежуються сумою, визначеною в заяві, належним чином підписаній Сторонами. Вказані в цьому пункті договору зобов'язання виникають у Банку з моменту підписання Сторонами заяви та припиняються в момент надання кредиту/траншу Позичальнику в сумі, визначеній в заяві (п.1.1.3.). Процентна ставка за користування кредитом 22,00 процентів річних. Тип процентної ставки за цим Кредитним договором фіксована (п.1.1.4.).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Кредитного договору сторонами встановлено, що для обліку заборгованості Позичальника по кредиту Банк відкриває Позичальнику позичковий рахунок №2889 та для обліку процентів рахунок нарахованих доходів №2889 (п. 3.1. договору). Банк видає кредит/транш Позичальнику в межах ліміту кредитування, з урахуванням умов п.1.1.3 Договору, в безготівковій формі.

Позичальник погашає кредит/транш на позичковий рахунок №2889 в ПАТ «АКБ Банк», код банку в системі електронних платежів (МФО) 331100, ідентифікаційний код Позичальника 32516272; строк погашення кредиту - в повній сумі фактичної заборгованості по кредиту. У разі ненадходження платежів від Позичальника у встановлені цим Договором строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості (п.3.3. договору).

Проценти за користування Позичальником кредитом нараховуються Банком у валюті кредиту з дня надання кредиту до дня, що передує дню настання фактичного погашення кредиту та/або строк погашення на суму фактичного щоденного залишку заборгованості Позичальника за кредитом (п.4.1. договору).

Нарахування процентів здійснюється в порядку, передбаченому внутрішніми положеннями Банку, але не рідше одного разу на місяць та в день строку погашення. При розрахунку процентів використовується метод «факт/360», виходячи із фактичної кількості днів у календарному місяці, та в році кількість днів умовно приймається за 360 днів (п.4.4.договору).

Позичальник сплачує нараховані проценти в валюті Кредиту, щомісячно, не пізніше 05 числа кожного місяця, наступного за звітним, та в день Строку погашення Кредиту (п.4.5.договору).

Відповідно до п.8.2.1 Позичальник зобов'язався повернути Банку кредит в строк погашення, сплачувати Банку в строки, передбачені цим Договором, суму нарахованих Банком процентів, сплатити Банку комісії, штрафні санкції та відшкодувати збитки у розмірі, строки та у порядку, які передбачені цим Договором.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.11.9 договору).

З матеріалів справи вбачається виконання банком прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 95-К/Л від 13.12.2013р. Факт видачі позивачем кредиту в розмірі кредитного ліміту 270 000,00 грн. відповідачеві підтверджується наявними у справі документами, а саме: меморіальним ордером № 1330 від 13.12.2013р. та випискою по особовим рахункам ТОВ «Машкомплект ВС» та не заперечується відповідачем.

Кінцевий строк користування кредитом настав 10.12.2014р., втім прийняті на себе зобовязання за кредитним договором № 95-К/Л від 13.12.2013р. стосовно повернення кредиту в сумі 270 000,00 грн., сплати відсотків за користування кредитом в сумі 46 365,00 грн. виконані позичальником не були, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 270 000,00 грн. по кредиту, в сумі 46 365,00 грн. по відсотках за користування кредитом, що підтверджено виписками по особових рахунках ТОВ «Машкомплект ВС».

Наведене стало підставою для звернення Банку з позовом до суду.

Постановою Правління Національного банку України № 320 від 30.05.2014 Публічне акціонерне товариство "Автокразбанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку із чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30.05.2014 прийнято рішення № 40 про запровадження з 30.05.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Автокразбанк». Тимчасову адміністрацію в ПАТ "АКБ Банк" запроваджено строком на 3 місяці з 30.05.2014 по 29.08.2014.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 28.08.2014 за №537 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Актокразбанк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 29.08.2014 прийнято рішення №76 "Про початок ліквідації ПАТ "АКБ Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Згідно з Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 76 від 29.08.2014р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Автокразбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Автокразбанк» заступника директора департаменту моніторингу діяльності банків Фонду ОСОБА_7 строком на 1 рік з 29.08.2014р. по 29.08.2015р. включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 107 від 08.10.2014р. призначено з 09.10.2014р. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Автокразбанк» провідного професіонала з питань врегулювання платоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_8.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою договір №95-К/Л від 13.12.2013р. є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст.1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору ( ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути документи первинного бухгалтерського обліку та інформація з регістрів бухгалтерського обліку, оформлені у відповідності до вимог зазначеного Закону. За приписами ст. 9 наведеного Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік є процесом виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень ( ст.1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку є, окрім іншого, вимогою положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 559/7880.

З урахуванням приписів ст.41 Закону України «Про Національний банк України», Постанови Правління Національного банку України від 17.06.2004р. № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, інформація бухгалтерського обліку в банківських установах накопичується та зберігається на відповідних рахунках, повний перелік яких встановлений Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України.

Враховуючи наведене, позивачем, на підтвердження заявлених вимог, надані банківські виписки з рахунків ТОВ «Машкомплект», які підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем по кредиту в сумі 270 000,00 грн. та по процентам в сумі 46 365,00грн.

Факт наявності заборгованості ТОВ «Машкомплект ВС» за кредитним договором № 95-К/Л від 13.12.2013р. в сумі 270 000,00 грн. за кредитом, в сумі 46 365,00 грн. по процентам за користування кредитом підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Обовязок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, встановлений приписами ст.1054 Цивільного кодексу України.

Доказів належного виконання позичальником прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором № 95-К/Л від 13.12.2013р. стосовно повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідачем до справи не надано.

Отже, вірним та таким, що ґрунтується на матеріалах справи є висновок суду про задоволення вимог позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору в забезпечення виконання Позичальником зобов»язань, які виникають з цього договору, Банк приймає в заставу майнові права на грошові кошти, які розміщені на депозитному рахунку в ПАТ «АКБ Банк».

Надані апелянтом до апеляційної скарги копії: договору № 2726 банківського вкладу (депозиту) від 11.12.2013р., укладеного між ПАТ «Автокразбанк» та ОСОБА_9І.( строком на 370 днів з 11.12.13р. до 16.12.2014р.); договору застави майнових прав № 95-З від 13.12.2013 р., укладеного між ПАТ «Автокразбанк»(Заставодержатель) та ОСОБА_9 (Заставодавець), на забезпечення вимог заставодержателя, що випливають з кредитного договору № 95-К/Л від 13.12.2013р.; договору про уступку права вимоги № 95-Ц від 13.12.2013р., укладеного між ОСОБА_9 (Цедент) та ПАТ «Автокразбанк» (Цесіонарій), свідчать, що ОСОБА_9 передала в заставу ПАТ «Автокразбанк» право вимоги грошових коштів у сумі вкладу 300 000 грн., які знаходяться на депозитному рахунку № 3613 відкритому в ПАТ «АКБ Банк» у відповідності з умовами договору банківського вкладу (депозиту) № 2726 від 11.12.2013р.

Апелянт зазначає, що на час звернення до суду банк мав заяви про проведення взаємозаліку зустрічних вимог в рахунок боргу за договором банківського вкладу (депозиту) № 2726 від 11.12.2013р., який знаходився в Банку і забезпечував кредитний залог. Надіслання та отримання кредитором заяв про залік підтверджує копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 13.06.2014р.

З поданих до апеляційної скарги копій заяви ОСОБА_9 від 11.06.2014р. та заяви директора ТОВ «Машкомплект ВС» від 11.06.2014р. вбачається звернення на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «АКБ Банк» з проханням перерахувати кошти з депозитного вкладу ОСОБА_9 в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Машкомплект ВС» за кредитним договором. Докази надсилання надані лише по заяві ТОВ «Машкомплект ВС» від 11.06.2014р.

Судова колегія зазначає, що строк повернення банком суми депозиту за договором № 2726 від 11.12.2013р. визначений 16.12.2014р., тобто на дату звернення з заявою від 11.06.2014р. ще не настав.

Строк користування кредитною лінією за кредитним договором № 95-К/Л від 13.12.2013р. з по 10.12.2014р., тобто на дату звернення з заявою від 11.06.2014р. строк повернення кредиту не настав.

За змістом ст.601 Цивільного кодексу України, зобов»язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

Постановою Правління Національного банку України № 320 від 30.05.2014 Публічне акціонерне товариство "Автокразбанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку із чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30.05.2014 прийнято рішення № 40 про запровадження з 30.05.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Автокразбанк». Тимчасову адміністрацію в ПАТ "АКБ Банк" запроваджено строком на 3 місяці з 30.05.2014 по 29.08.2014.

Відповідно до п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації, а також ліквідації банків, регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним щодо інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

У п.8 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону зазначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому закону.

Приписами ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обумовлені «Наслідки запровадження тимчасової адміністрації».

З дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом одного дня після призначення уповноваженої особи Фонду керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону (п.1). На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку (п.2). Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними (п.3).

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом (п.5).

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

При цьому вкладником у розумінні названого Закону є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Зважаючи на положення викладених правових норм, з дня запровадження тимчасової адміністрації, банк не мав права здійснювати зарахування сум з депозитного рахунку ОСОБА_9 (строк повернення депозиту за договором № 2726 від 11.12.2013р. ще не настав), в рахунок погашення заборгованості позивача за кредитним договором № 95-К/Л від 13.12.2013р.( строк дії кредитної лінії не закінчився), оскільки після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові № 3-67гс15 від 13.05.2015р.

Стосовно наполягання Відповідача про відсутність у нього відомостей про розгляд справи, слід зазначити наступне.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 05.06.2014 №01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" роз'яснено, що учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов, зокрема, якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Так, місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «Машкомплект ВС» на час розгляду справи, було м. Донецьк, вул. Космонавтів, б.3.

Листом від 20.01.2015р. № 04-16-83 Запорізькою дирекцією УДППЗ «Укрпошта» повідомлено, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами), припинено приймання та пересилання поштових відправлень на/з територію (ї) Донецької та Луганської областей, зокрема,органи поштового зв'язку пересилання поштових відправлень до м. Донецьк тимчасово не здійснюють.

У звязку з цим, судом складено акт про неможливість відправлення ухвали суду на адресу відповідача.

Витягом з журналу реєстрації вихідної кореспонденції електронною поштою, ухвалу направлено судом відповідачу електронною поштою, на адресу, що надана суду позивачем.

Додатково, ухвала суду від 23.03.2015р. у справі № 908/1845/15-г була розміщена 24.03.2015р. судом на сторінці господарського суду Запорізької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2015р. оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12.05.2015р.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, який апелянтом не наданий. Крім того, позивач у позові не заявляв про стягнення пені та або штрафів за невиконання (неналежне виконання) зобов»язань за кредитним договором.

Виходячи з вищезазначеного, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2015р. (підписано 30.04.2015р.) у справі № 908/1845/15-г.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

Результати апеляційного провадження у справі № 908/1845/15-г оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Машкомплект ВС» м. Словянськ Донецької області на рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2015р. (підписано 30.04.2015р.) у справі № 908/1845/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 29.04.2015р. (підписано 30.04.2015р.) у справі № 908/1845/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: І.В. Москальова

ОСОБА_3