ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" липня 2017 р. Справа № 911/2197/17

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., перевіривши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до першого відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРТ-2»

другого відповідача ОСОБА_3

та третього відповідача ОСОБА_4

про визнання недійсними договорів та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРТ-2» (далі - перший відповідач), ОСОБА_3 (далі - другий відповідач) та ОСОБА_4 (далі - третій відповідач) про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі АЗС-А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 02.02.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С., визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1 № 21, від 02.02.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С., визнання недійсним договору дарування нежитлової будівлі АЗС-А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 № 982, від 21.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1 № 985, від 21.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАРТ-2» права власності на нежитлову будівлю АЗС-А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАРТ-2» права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1.

Позивач в обґрунтування вимог про визнання недійсними оспорюваних договорів посилається на те, що перший відповідачем, одним з учасником якого є позивач, в особі іншого учасника (ОСОБА_7), вчинено договори купівлі-продажу нежитлової будівлі та земельної ділянки, на підставі яких означене майно було придбано третім відповідачем. Згодом третій відповідач подарував вказані об'єкти нерухомості другому відповідачу на підставі договорів дарування, які також оспорені позивачем. Позивач вважає, що оскільки на момент укладення договорів купівлі-продажу ОСОБА_7 не займала посаду генерального директора ТОВ «ДАРТ-2», то не мала повноважень, які належать генеральному директору товариства, в тому числі укладати від імені товариства договори, що було встановлено рішенням господарського суду Київської області від 05.04.2017 у справі № 911/190/17. Позивач вважає, що вказаними діями першого відповідача порушені його корпоративні права.

Крім того, з огляду на те, що на момент звернення з позовом до суду у позивача відсутні документи, що підтверджують право власності на майно за ТОВ «ДАРТ-2», позивач просить суд прийняти рішення про визнання права власності на спірне майно за першим відповідачем, оскільки у разі задоволення судом позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу та договорів дарування недійсними, рішення суду про визнання права власності буде єдиним документом, що підтверджуватиме права першого відповідача на спірне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Таким чином, позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, тобто кілька способів захисту порушеного права.

Дозволяється об'єднувати вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, а тому вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Отже, можна об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Пунктом 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, вимоги позивача про визнання недійсними договорів обґрунтовані порушенням першим відповідачем його корпоративних прав, законодавче визначення яких міститься у ст. 167 Господарського кодексу України, в той час як вимоги про визнання права власності на майно мотивовані відсутністю у позивача документів на підтвердження права власності на майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАРТ-2», для судового захисту якого законодавством визначено речово-правовий спосіб захисту, сформульований ст. 392 Цивільного кодексу України, реалізація якого здійснюється виключно власником майна.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд вимог про визнання недійсними договорів та визнання права власності за першим відповідачем на спірне майно перешкодить з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Відтак, суд вважає, що заявником позову порушено правила об'єднання позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з підстав п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

З урахуванням наведеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву (з доданими до неї документами) повернути без розгляду ОСОБА_1.

Суддя П.В.Горбасенко