РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017Справа №910/7357/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ДІЛ»

про стягнення 1 180 058,40 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Никипорець І.Ф. (дов. б/н від 20.01.2017);

від відповідача - Сергєєв П.О. (дов. №1 від 23.05.2017);

ВСТАНОВИВ:

05.05.2017 Публічне акціонерне товариство «Українська Залізниця» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ДІЛ» про стягнення 1 180 058,40 грн. суми штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договорами купівлі-продажу від 30.08.2016 №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ щодо своєчасної поставки товару.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.05.2017 порушено провадження у справі №910/7357/17, розгляд справи призначено на 06.06.2017.

06.06.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 06.06.2017 судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 06.07.2017.

06.07.2017 представник відповідача у судовому засідання подав клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а також клопотання про зупинення провадження у справі №910/7357/17 до набрання законної сили рішеннями суду у справах №910/10302/17, №910/10304/17 та №910/10305/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ДІЛ» до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» про визнання договорів від 30.08.2016 №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ недійсними.

Представник позивача у судовому засіданні 06.07.2017 подав письмове заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва задоволено клопотання сторін про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів, оголошено перерву в засіданні до 18.07.2017.

18.07.2017 представником позивача на виконання вимог ухвали від 06.07.2017 через загальний відділ суду подано розрахунки розміру штрафу за кожним Договором окремо.

Представник позивача в судове засідання 18.07.2017 з'явився, подав клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання 18.07.2017 з'явився, подав відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши в судовому засіданні 18.07.2017 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №910/7357/17 до набрання законної сили рішеннями суду у справах №910/10302/17, №910/10304/17 та №910/10305/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ДІЛ» до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» про визнання договорів від 30.08.2016 №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ недійсними, суд відмовив у його задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, господарський суд повинен у кожному конкретному випадку з'ясовувати яким чином справа, яка розглядається господарським судом, пов'язана зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у іншій справі.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, зокрема, у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

В той же час, зупинення провадження у справі про стягнення коштів до вирішення справи, предметом якої є визнання договору недійсним, на підставі якого заявлена вимога про стягнення коштів, є правом, а не обов'язком суду, і вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд має враховувати обставини конкретної справи.

З огляду на викладене та приписи ст. 86 Господарського процесуального кодексу України щодо змісту ухвали господарського суду, ухвала суду про зупинення провадження повинна містити обґрунтування наявності обставин, що відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України зумовлюють зупинення провадження у справі.

Аналогічну правову позицію наведено у п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18.

Однак, відповідачем не наведено суду у чому саме полягає неможливість розгляду даної справи, тобто неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини у цій справі, до вирішення справ №910/10302/17, №910/10304/17 та №910/10305/17, що розглядаються іншим судом, у зв'язку із чим клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

При цьому суд зазначає, що відповідачем не зазначено, яким чином з'ясування обставин в ході розгляду справ №910/10302/17, №910/10304/17 та №910/10305/17 унеможливить вирішення спору у даній справі та як встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмету, підстав позову та з урахуванням презумпції правомірності правочину, передбаченої ст. 204 Цивільного кодексу України.

Аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 10 травня 2017 року у справі № 910/17313/16, від 11 липня 2017 року у справі № 911/3721/15 тощо.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України

В судовому засіданні 18.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

30.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «Українська Залізниця» (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГУД ДІЛ» (далі - відповідач, постачальник) було укладено договори купівлі-продажу №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ (далі - договори), відповідно до умов п. 1.1 яких постачальник зобов'язується у 2016 році поставити і передати у власність покупцю певну продукцію (далі - товар), відповідно до специфікації №1 (додаток №1), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей товар на умовах цих договорів.

Відповідно до п. 1.2 договорів найменування товару: вугілля кам'яне АМ (2016 року випуску).

Кількість та асортимент товару визначений у специфікації №1 (додаток №1), яка є невід'ємною частиною цих договорів (п. 1.4 договорів).

За умовами п. 3.1, 3.2 договорів покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації №1. Ціни в накладних і в рахунках-фактурах вказуються в національній валюті України.

Згідно з п. 3.4 договорів, сума кожного договору становить по 1 966 764,900 грн., у тому числі ПДВ 0% - 0,00 грн.

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі (п. 4.1 договорів).

Покупець здійснює оплату поставленого товару на підставі виставлених рахунків, протягом 10 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної та акту приймання-передачі (п. 4.2 договорів).

Відповідно до п. 5.1 договорів товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 10 робочих днів від дня отримання постачальником заявки покупця.

За умовами п. 6.3.1 договорів постачальник зобов'язаний поставити товар у строк, встановлений цим договором.

Пунктом 7.3.1 договорів сторони погодили, що за несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від суми непоставленого в строк товару.

Згідно п. 7.5 договору сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від взятих на себе зобов'язань.

Ці договори набирають чинності з моменту їх підписання і діють до 31.12.2016 (п. 12.1 договорів).

Специфікаціями до кожного договору сторони погодили найменування товару, що поставляється, - вугілля кам'яне АМ (13-25) у кількості 933 т., загальною вартістю 1 966 764,00 грн.

20.09.2016 позивачем на адресу відповідача направлено заявки №Т-6/2224, №Т-6/2221, №Т-6/2223 на відвантаження вугілля на адресу позивача відповідно до умов договорів від 30.08.2016 №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ.

Доказів відвантаження вугілля на адресу позивача матеріали справи не містять.

Разом з тим, матеріали справи містять лист відповідача від 17.10.2016 №120/10-ГД з повідомленням, що вугілля марки АМ згідно договорів №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ буде поставлено в повному обсязі до 31.12.2016. При цьому відповідачем зазначено, що затримка у виконанні заявок від 20.09.2016 №Т-6/2224, №Т-6/2221, №Т-6/2223 виникла у зв'язку з тим, що заява підприємства «ГУД ДІЛ» на включення РФ «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» до додатку 5 Тимчасового порядку в'їзду та виїзду з неконтрольованої території знаходиться на розгляді у КЦ при АТО. Як тільки ваше підприємство буде внесено до додатку 5, відповідач гарантував відвантаження вугілля у повному обсязі.

Також матеріали справи містять претензії позивача від 21.11.2016 №ПЗТ-4/538, №ПЗТ-4/537 та №ПЗТ-4/536 про сплату відповідачем штрафу у розмірі 20% від суми непоставленого в строк товару відповідно до умов п. 7.3.1 договорів купівлі-продажу від 30.08.2016 №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ, тобто по 393 352,80 грн. за кожним договором.

Доказів сплати вказаної суми матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач порушив умови договорів купівлі-продажу від 30.08.2016 №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ щодо своєчасної поставки товару, у зв'язку із чим ним нараховано та заявлено до стягнення з останнього штраф у загальному розміру 1 180 058,40 грн. (за трьома договорами).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язань щодо поставки товару за договорами купівлі-продажу від 30.08.2016 №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5.1 договорів товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 10 робочих днів від дня отримання постачальником заявки покупця.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, а відповідачем не спростовано факт здійснення позивачем заявок №Т-6/2224, №Т-6/2221, №Т-6/2223 від 20.09.2016 на відвантаження вугілля на адресу позивача відповідно до умов договорів від 30.08.2016 №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ.

При цьому листом від 17.10.2016 №120/10-ГД відповідач визнав, що вугілля марки АМ згідно договорів №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ буде поставлено в повному обсязі до 31.12.2016. При цьому відповідачем зазначено, що затримка у виконанні заявок від 20.09.2016 №Т-6/2224, №Т-6/2221, №Т-6/2223 виникла у зв'язку з тим, що заява підприємства «ГУД ДІЛ» на включення РФ «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» до додатку 5 Тимчасового порядку в'їзду та виїзду з неконтрольованої території знаходиться на розгляді у КЦ при АТО. Як тільки підприємство буде внесено до додатку 5, відповідач гарантував відвантаження вугілля у повному обсязі.

Відповідачем не надано доказів поставки обумовленого договором товару у визначений договорами №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ від 30.08.2016 строк, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про допущення відповідачем порушення зобов'язання щодо своєчасної поставки товару.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1 та 2 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 7.3.1 договорів сторони погодили, що за несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від суми непоставленого в строк товару.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку штрафу у розмірі, який зазначений у п. 7.3.1 договорів, суд дійшов висновку, що такий розрахунок виконаний позивачем у відповідності до встановлених обставин справи та вимог договорів №ПЗ/Т-16932/НЮ, №ПЗ/Т-16934/НЮ, №ПЗ/Т-16935/НЮ від 30.08.2016, у зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 180 058,40 штрафу (по 393 352,80 грн. за кожним договором).

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУД ДІЛ» (04050, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, буд. 16А. код 37995199) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ-150, вул. Тверська, 5, код 40075815) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (01601, м. Київ-30, вул. Лисенка, 6, код 40081221) суму штрафу у розмірі 1 180 058 (один мільйон сто вісімдесят тисяч п'ятдесят вісім) грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 17 700 (сімнадцять тисяч сімсот) грн. 88 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане - 19.07.2017.

Суддя В.О. Демидов