ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2017 р. Справа №917/489/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився,

відповідача - Чернявського І.В., за довіреністю 03-22/2051/1584 від 14.07.2017р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Полтавська область, м. Кременчук (вх.№1851П/1-41 від 09.06.2017р.) на рішення господарського суду Полтавської області від 20.04.2017р. у справі № 917/489/17,

за позовом Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Полтавська область, м. Кременчук,

до Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, Полтавська область, м. Горішні Плавні,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, Полтавська область, м. Горішні Плавні,

про відшкодування переплати пенсії у розмірі 112577 грн. 98 коп., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 20.04.2017 по справі №917/489/17 (суддя Пушко І.І.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач із даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає дане рішення необґрунтованим, прийнятим з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить рішення господарського суду Полтавської області від 20.04.2017р. по справі №917/489/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи відповідача, що у зв'язку з безпідставним врахуванням архівною установою в суми заробітної плати одноразових виплат, з яких не утримувався страховий збір виникла переплата пенсії у розмірі 112577,98 грн. Щодо того, що гр. ОСОБА_2 не перебувала в трудових відносинах з відповідачем, апелянт зазначає, що ВАТ "Полтаваекскалація" ліквідовано, а усі документи передані до архівного відділу виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.06.2017р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та її розгляд призначено на 17.07.2017р.

Від відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№7381 від 13.07.2017р., вх.№7469 від 17.07.2017р.), в яких просить суд оскаржуване рішення суду залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції по справі, відповідач зазначає, що апелянтом не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність в діях працівників архівного відділу виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області складу правопорушення; самі лише архівні довідки не можуть слугувати підставою для покладення матеріальної відповідальності за заподіяну шкоду.

Представник позивача та третя особа у справі в призначене судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не сповістили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (ухвала суду про призначення скарги до слухання отримана третьою особою - 16.06.2017р., позивачем - 19.06.2017р.).

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, зважаючи на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши пояснення уповноваженого представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

На підставі направлення від 04.11.2013р. №260, виданого управлінням Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. №384/2011 (зі змінами), Порядку подання і оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846 (зі змінами), Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (зі змінами) та Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007p. №877-V (зі змінами), наказу управління №113 від 10.09.2013p. позивачем була проведена перевірка архівного відділу виконавчого комітету Комсомольської міської ради, з питань обґрунтованості видачі архівної довідки про заробіток №126 від 07.04.2004р. на ОСОБА_3, яка працювала у ВАТ "Полтаваекскавація" за 1995 -2000 роки.

При перевірці було встановлено, що дані архівної довідки №126 від 07.04.2004 р. співпадають з даними розрахункових відомостей гр. ОСОБА_4, але в суми середньої заробітної плати було помилково зараховано види оплати праці та інші виплати, на які не нараховувалися страхові внески та які не повинні враховуватися при визначення середньої заробітної плати.

За результатами перевірки було складено Акт перевірки достовірності архівної довідки про заробітну плату №445 від 04.11.2013р., який підписаний представником позивача та відповідача без зауважень (а.с.12-13).

За твердженням позивача, внаслідок надання архівним відділом відповідача недостовірної довідки №126 від 07.04.2004р., була здійснена переплата пенсії ОСОБА_2 в сумі 112577,98 грн., нарахованої за період з 02.04.2004р. по 30.11.2013р., що стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Оскаржуваним рішенням суду в позові було відмовлено, з підстав того, що переплата виплаченої пенсії, яку позивач вважає збитками, мала місце не внаслідок протиправних дій відповідача, до якого подано позов, а внаслідок бездіяльності посадових осіб позивача; позивач не довів посиланням на будь-які докази, що посадові особи відповідача (в особі його архівного підрозділу) вчинили будь-які протиправні дії, зокрема, що видана ним архівна виписка №126 від 07.04.2004р. містила недостовірну інформацію, тобто таку, яка не відповідала змісту архівних документів, переданих на зберігання.

Колегія суддів, досліджуючи матеріали справи та надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, зазначає наступне.

За нормами статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані статтею 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до наведеної норми майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У розумінні наведеної норми однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою.

Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Таким чином, за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи позов, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину.

Наявність всіх вказаних умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.09.2014р. у справі № 3-100гс14, від 04.11.2014р. у справі № 3-162гс14, від 22.01.2013р. у справі № 3-72гс12, від 20.06.2011р. у справі № 3-56гс11.

Так, згідно із частиною 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Пункт 17 Порядку подання та оформлення документів на призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядку), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об'єднань не можуть служити документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Як вже було зазначено вище, при перевірці, за наслідком якої складено Акт перевірки достовірності архівної довідки про заробітну плату № 445 від 04.11.2013р., який підписаний представником позивача та відповідача без зауважень, було встановлено, що дані архівної довідки №126 від 07.04.2004р. співпадають з даними розрахункових відомостей гр. ОСОБА_4, але в суми середньої заробітної плати було помилково зараховано види оплати праці та інші виплати, на які не нараховувалися страхові внески та які не повинні враховуватися при визначення середньої заробітної плати.

Тобто, переплати виплаченої третій особі пенсії виникла внаслідок того, що позивачем було здійснено нарахування пенсії виходячи з загального розміру заробітної плати, в тому числі тих її частин, на які не нараховувалися страхові внески.

В той же час, видана відповідачем архівна довідка №126 від 02.04.2004р. взагалі не містила відомостей про складові частини заробітної плати та не відображала ті з них, на які нараховувалися страхові внески.

У п. 38 вказаного вище Порядку передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що на орган, який призначив пенсію було покладено контрольні функції за дотриманням діючого законодавства при призначенні пенсії та щодо перевірки документів, наданих заявником, на відповідність відомостей, викладених у цих документах, законам і підзаконним актам, на підставі яких оформляється пенсія.

Посадові особи позивача при призначенні пенсії гр. ОСОБА_2 не були позбавлені можливості витребувати додаткові відомості, необхідні для обчислення пенсії, але відповідні дії вчинені ними не були.

Недотримання позивачем наведених вище положень Порядку свідчить про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди.

Позивачем не доведено наявність спричинення відповідачем шкоди та обставини, які б свідчили про наявність повного складу правопорушення, оскільки мала місце протиправна поведінка працівників позивача, у вигляді неналежної перевірки довідки на предмет відповідності вимогам законодавства. Крім того, позивач не довів посиланням на будь-які докази, що посадові особи відповідача (в особі його архівного підрозділу) вчинили будь-які протиправні дії, зокрема, що видана ним архівна виписка №126 від 07.04.2004р. містила недостовірну інформацію, тобто таку, яка не відповідала змісту архівних документів, переданих на зберігання. Також, не доведено причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, оскільки за належної перевірки документів для призначення пенсії шкода могла б бути не заподіяна.

Беручи до уваги наведені вище положення законодавства, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, оскільки у діях відповідача відсутній склад правопорушення, який міг би слугувати підставою для стягнення з відповідача 112577,98 грн. у формі переплати пенсії, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає, що як вірно вказано судом першої інстанції, з огляду на приписи п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", оскільки судом не встановлено порушень прав відповідачем, до якого подано позов, заява про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог залишається судом без розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Полтавської області від 20.04.2017р. у справі № 917/489/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст.91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Полтавська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 20.04.2017р. у справі №917/489/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 18 липня 2017 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий