КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2017 р. Справа№ 910/14186/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Андрієнка В.В.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Каба Д.В. за довіреністю від 11.03.2016;

третьої особи: не з'явився;

органу ДВС: Вербицька М.Л. за довіреністю від 04.07.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2017

у справі №910/14186/16 (головуючий суддя Пукшин Л.Г.)

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Мукачево" на дії державного виконавця

у справі № 910/14186/16

за заявою Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

про видачу виконавчого документу на виконання рішення третейського суду у третейській справі № 19/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Мукачево"

за участю третьої особи Приватне акціонерне товариство "АВК"

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі №910/14186/16 скаргу Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Мукачево" на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко Віталія Володимировича, в частині невчасності направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2017р. ВП № 53570901 на адресу боржника. Визнано п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко Віталієм Володимировичем №53570901 від 16.03.2017р. в частині стягнення з боржника виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 5679999,99 грн недійсною. В іншій частині скаргу відхилено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказану ухвалу господарського суду міста Києва, у задоволенні скарги відмовити.

Скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом було порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки станом на 17.05.2017 на адресу відділу ДВС від боржника не надходила декларація про доходи та майно боржника, а розмір виконавчого збору визначений у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді - Зеленіна В.О., суддів Андрієнка В.В., Ткаченка Б.О.) апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 17.07.2017.

14.07.2017 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та вказує, що орган ДВС неправильно розуміє зміст виконавчого документу, який передано йому на виконання, тому неправильно визначив розмір виконавчого збору, також органом ДВС було порушено строк відправки постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач та третя особа явку представників у судове засідання не забезпечили, не повідомивши про причини, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання в порядку, встановленому ст.98 ГПК України.

З метою не порушення та не обмеження скаржника у здійсненні прав, передбачених п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, яка ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 N 475/97-ВР), та строків розгляду апеляційних скарг на ухвали суду, встановлених ч. 2 ст.102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим, відповідно до ст. 75 ГПК України, здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами, без участі представників позивача і третьої особи.

Представник органу ДВС (апелянта) у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, посилаючись на те, що державний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства, однак визнала, що постанова була направлена з порушенням строків у зв'язку із незадовільною роботою канцелярії.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників відповідача та органу ДВС, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

03.06.2016 Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" було винесено рішення у справі № 19/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Мукачево", за участю третьої особи Приватне акціонерне товариство "АВК", про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2017 у справі №910/14186/16 суд задовольнив заяву ПАТ "Сбербанк" та на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" № 19/16 від 03.06.2016 видав відповідні накази.

16.03.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко Віталієм Володимировичем, на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказів № 910/14186/16 виданий 22.02.2017р. Господарським судом м. Києва.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.03.2017 зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 5679999,90 грн.

16.03.2017р. головним державним виконавцем Руденко В.В. винесено постанову про арешт майна боржника ВП №53570901 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 62479999,98 грн.

Головний державний виконавець у постанові від 16.03.2017р. посилається на ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

29.03.2017 Публічне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Мукачево" (боржник у виконавчому провадженні) в порядку ст. 121-2 ГПК України звернулось до господарського суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко Віталія Володимировича.

Боржник з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №53570901 та постановою про арешт майна боржника від 16.03.2017р. не погодився та подав скаргу до суду, в якій просив суд визнати дії головного державного виконавця, вчинені при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2017р., а також при її направленні ПАТ "КФ "А.В.К." м. Мукачево" та при винесенні постанови про арешт майна боржника від 16.03.2017р. незаконними; визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження №53570901 від 16.03.2017р.; визнати недійсною постанову про арешт майна боржника №53570901 від 16.03.2017р.

Частиною 1 ст.115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 статті 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом,

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.03. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Скарга ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Мукачево" мотивована тим, що державним виконавцем невірно визначений розмір виконавчого збору, а саме в постанові про відкриття виконавчого провадження постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну суму винагороди приватного виконавця у розмірі 5 679 999,99 грн. та в постанові про арешт майна боржника накладено арешт на майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрати виконавчого провадження, штрафів 62 479 999,98 грн. Проте, як зазначав скаржник, сума виконавчого збору повинна вираховуватись із загальної вартості заставного майна на яке звернуто стягнення - 2 181 880,06 грн.

Статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно зі ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в постанові про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2017р. постановлено відкрити виконавче провадження з виконання наказу № 910/14186/16 від 22.02.2017, зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 5679999,90 грн.

Тобто, державним виконавцем при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору не дотримано приписів ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", не враховано, що предметом примусового виконання за наказом є звернення стягнення на заставне майно загальною вартістю 2 181 880,06 грн., отже саме з цієї суми повинен розраховуватись виконавчий збір, а тому в цій частині постанова правомірно визнана судом першої інстанції недійсною.

Крім того, відповідач у скарзі вказував, що державний виконавець не направив своєчасно на адресу боржника постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки вказану постанову від 16.03.2017 направлено на адресу боржника лише 24.03.2017р., проте документи виконавчого провадження надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Так, статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", боржник зобов'язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що 16.03.2017р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденко Віталія Володимировича винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику лише 24.03.2017р. та отримана адресатом 28.03.2017р., що підтверджується копією поштового конверту та роздруківкою із сайту УДППЗ "Укрпошта".

Таким чином, головним державним виконавцем порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження" та направлено боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження з порушення встановлених строків, що призвело до порушення обов'язку боржника подати декларацію про доходи та майно у встановлений п'ятиденний строк, а тому є правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги боржника в частині визнання незаконної бездіяльності державного виконавця щодо невчасного направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також місцевим господарським судом вірно встановлено, що стягувачем подано наказ на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без порушення територіальної належності, з урахуванням приписів п. 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, тому скарга в цій частині правомірно відхилена судом першої інстанції. Крім цього місцевий господарський суд правомірно відхилив скаргу в частині визнання незаконною постанови про арешт майна.

Як зазначено у п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі №910/14186/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/14186/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді В.В. Андрієнко

Б.О. Ткаченко