ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р.Справа № 916/5162/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

Головея В.М.

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 04.07.2017р.:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

на рішення господарського суду Одеської області

від 24 квітня 2017 року

по справі № 916/5162/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного підприємства "Альянс-2500"

про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 04.07.2017р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2017р. по справі №916/5162/15 (суддя Никифорчук М.І.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного підприємства "Альянс-2500" про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення з посиланням на те, що на думку суду, вимоги ФОП ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6, будуються лише на показаннях ОСОБА_7 даних у межах розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за заявою ФОП ОСОБА_5 Дані покази ОСОБА_7 суд першої інстанції до уваги як доказ знаходження у нього майна ФОП ОСОБА_5 не приймає, оскільки, показання подані у межах розслідування кримінального провадження не є належним доказом в розумінні ст. 34 ГПК України.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, в якій позивач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2017р. по справі №916/5162/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2017р. апеляційна скарга прийнята до провадження колегією суддів.

Відповідно до ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 21.06.2017р. розгляд справи відкладався.

12.06.2017р. від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення господарського суду - скасувати.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за договором оренди нерухомості від 01.09.2012р., укладеним між позивачем та ФОП ОСОБА_6, як орендодавцем, позивачу в оренду строком до 20.08.2015р. було передано 86кв.м. приміщень жилої квартири №2, розташованої у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1 яка належить на праві власності його матері ОСОБА_9 Як вказує позивач, ФОП ОСОБА_6 запевнив його, що набув прав орендодавця на підставі договору позики, укладеного із ОСОБА_9, однак, відповідного договору позики позивачу не надав. Протягом дії договору позивач належним чином виконував умови договору оренди, у т.ч. щодо сплати орендної плати та комунальних платежів. У серпні 2015р. позивачу стало відомо про те, що за договором позики від 30.08.2012р. ФОП ОСОБА_6 отримав у користування 86кв.м. квартири як фізична особа, а не як СПД та отримав право використання предмету позики тільки за його цільовим призначенням. Після спливу терміну дії договору оренди, позивач, сплативши орендні платежі по вересень 2015 р. включно, продовжував використовувати орендоване майно під свою підприємницьку діяльність, за умови того, що орендодавець не вимагав звільнення об'єкта оренди.

Позивач вказує, що 26.08.2015р. орендоване ним майно та товарно-матеріальні цінності, які належать позивачу, були захоплені шляхом відібрання ключів та утримувані ОСОБА_7, який не є стороною орендних правовідносин. Письмові вимоги позивача щодо повернення йому належних на праві власності товарно-матеріальних цінностей, які знаходились в орендованому приміщенні, відповідачами були проігноровані. Наявність збитків від таких дій відповідачів позивач обґрунтовує тим, що товарно-матеріальні цінності, що утримуються відповідачами, а саме, медичні препарати втратили строк придатності, виведені з торгівельного обороту, з огляду на що позивач втратив доходи, які мав би від їх реалізації, а також позивач позбавлений можливості використовувати обладнання, що залишилось в орендованому приміщенні. Спричинення моральної шкоди, як вказує позивач, сталося внаслідок того, що діями відповідачів були створені йому перешкоди у зайнятті підприємницькою діяльністю, що завдавало шкоди діловій репутації, дискредитувало його перед споживачами та партнерами. Звідси, позивач наполягає на солідарній відповідальності заявленого ним кола відповідачів у межах даного позову.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.05.2016р. відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_5 в частині позовних вимог до ФОП ОСОБА_6, припинено провадження у справі в частині заявлених ФОП ОСОБА_5 позовних вимог до гр. ОСОБА_7, гр. ОСОБА_9

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 року рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2016р. у справі №916/5162/15 скасовано, провадження у справі № 916/5162/14 припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2016р. касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2016р. скасовано, рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2016р. про припинення провадження у справі в частині заявлених ФОП ОСОБА_5 позовних вимог до гр. ОСОБА_7, гр. ОСОБА_9 залишено в силі, рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2016р. в частині відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відтак, даний спір розглядається в частині вимог ФОП ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6

Крім того, як свідчать матеріали справи, 16.01.2017р. ФОП ОСОБА_5 подано заяву про зміну та уточнення позовних вимог, з урахуванням яких позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_6 на свою користь: 133798,93 грн. на відшкодування вартості лікарських засобів; 23479 грн. на відшкодування вартості виробничого обладнання; 26825 грн. на відшкодування втрачених доходів через вилучення фармацевтичних товарів; 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

З урахуванням заяви про зміну та уточнення позовних вимог від 16 січня 2017 року, ФОП ОСОБА_5 просив суд стягнути на його користь з ФОП ОСОБА_6 133798,93 грн. на відшкодування вартості лікарських засобів та інших товарів медичного призначення, 23479 грн. на відшкодування вартості виробничого обладнання аптеки, 26 825грн. на відшкодування втрачених доходів, 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги ФОП ОСОБА_5 обґрунтовував посиланнями на ст.ст. 22, 1166 ЦК України, які регулюють правовідносини з приводу відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Положеннями частин 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

При цьому, для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки в такому випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи вищезазначені приписи законодавства, необхідно при вирішенні даного спору встановити наявність у діях ФОП ОСОБА_8 складу цивільного правопорушення та дослідити наявність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодування витрат позивача, які кваліфіковані останнім як збитки.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що ФОП ОСОБА_5 не доведено жодним чином фактів завдання йому шкоди в результаті вчинення саме ФОП ОСОБА_6 певних дій, розміру такої шкоди, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою ФОП ОСОБА_6 та завданою в результаті цього шкодою, що свідчить про незаконність та необґрунтованість заявлених позовних вимог на підставі ст.ст. 22,1166 ЦК України.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зазначає, що господарським судом першої інстанції при винесенні рішення, в порушення вимог процесуального законодавства, не прийнято до уваги заяву позивача про зміну та уточнення позовних вимог від 16 січня 2017 року.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з підстави розгляду по суті спору без урахування останніх змін позовних вимог.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2017р. по справі №916/5162/15 слід скасувати, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - частково задовольнити.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2017р. по справі №916/5162/15 скасувати.

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 10.07.2017р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.