ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017 року Справа № 904/2533/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів:Дарміна М.О., Кузнецової І.Л.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від відповідача-1: Гиров К.А., довіреністьб/н від 18.01.2017 р., ;

від відповідача-2: Терезі О.С., довіреність № 135/2016 від 21.12.2016 р.

представники позивача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дніпропетровській області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2017 року у справі № 904/2533/15

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дніпропетровській області

до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН"

Відповідача-2: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дніпроінмед"

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача - ОСОБА_5

про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулось Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дніпропетровській області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в розмірі 30 307,00 грн.

Ухвалою суду від 18.05.2015 року залучено до участі у справі Відповідача -2 - ПрАТ "Страхова компанія "Дніпроінмед" (нове найменування Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дім страхування").

Ухвалою суду від 07.07.2015 року залучено до участі у справу у якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5

01.02.2017р. від Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, яка мотивована тим, що відповідно до висновку судового експерта вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 44 549,23 грн., вартість експертизи 2 862,60 грн., тому Позивач просить стягнути з Відповідача-1 матеріальну шкоду у розмірі 48 611,83 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2017 року у справі № 904/2533/15 (головуючий суддя Юзіков С.Г., судді Фещенко Ю.В., Назаренко Н.Г.) в позові відмовлено.

Рішення мотивовано висновком господарського суду про те, що зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу про заборону зняття з обліку транспортного засобу без дозволу собеса не може свідчити про виключне право Позивача на одержання відшкодування за пошкодження транспортного засобу, яким володіє Третя особа. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача -1 застрахована Відповідачем -2, то шкода, спричинена пошкодженням транспортного засобу, яким володіє Третя особа, відшкодована Відповідачами саме Третій особі. Відшкодування відбулося у розмірі, визначеному у страховому акті, підписаному, у тому числі, Третьою особою без застережень (21 500,50 грн. сплачено Відповідачем -2, 1 000,00 грн. (франшизи) - Відповідачем -1).

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд невірно встановив власника транспортного засобу, потерпілого в ДТП, якому спричинена шкода. Так, оскільки Третя особа ОСОБА_5 не є власником автомобіля, йому не передавалось право власності ані на справний, ані на пошкоджений автомобіль, то він і не був потерпілим або його законним представником, майну ОСОБА_5 не була заподіяна шкода.

Зазначає, що саме Управління є власником автомобіля та тільки воно мало право вести переговори та отримувати суми страхового відшкодування. Управління, як власник автомобіля, не наділяло ОСОБА_5, як водія автомобіля, повноваженнями на ведення переговорів щодо розміру та отримання сум страхового відшкодування від страхової компанії. Тому, страхова компанія використала цю можливість та безпідставно сплатила ОСОБА_5 значно меншу суму страхового відшкодування.

Тому виплата страхового відшкодування ОСОБА_5 без узгодження з Управлінням, є неправомірною. Фактично страхова компанія сплатила страхові виплати неналежній особі у значно меншому розмірі від вартості відновлюваного ремонту.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, зазначає, що на виконання п.36.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" воно компенсувало франшизу в розмірі 1 000,00 грн. володільцю автомобіля - ОСОБА_5, що підтверджується нотаріально посвідченою копією заяви ОСОБА_5 Відповідно до п.1.6. ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власниками транспортних засобів вважаються юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідач -2 переконавшись в тому, що ОСОБА_5 правомірно експлуатує транспортний засіб, відповідно до ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" провів огляд вказаного транспортного засобу, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту огляду. Відповідач -2 після аналізу заяви ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування та документів, подання яких передбачено законодавством, визнав ДТП страховим випадком та розрахував страхове відшкодування у розмірі 21 500,50 грн. та 06.11.14р. здійснив виплату страхового відшкодування законному володільцю транспортного засобу, державний номер транспортного засобу НОМЕР_2 - ОСОБА_5 З огляду на те, що шкода, спричинена пошкодженням ТЗ "ЗАЗ 110380-40" була в повній мірі відшкодована ОСОБА_5, який погодився з сумою відшкодування та не мав жодних претензій до Відповідача, деліктне зобов'язання між потерпілим (ОСОБА_5.) і особою, яка завдала шкоди, припинилося, згідно зі ст. 599 ЦК України, виконанням проведеним належним чином.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Дім Страхування» у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що документом, що підтверджує право власності на транспортний засіб є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Як вбачається з матеріалів страхової справи та перевірено судом першої інстанції, ОСОБА_5, будучи законним власником пошкодженого транспортного засобу ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування, надавши всі необхідні документи, в тому числі і Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, де він вказаний як одноособовий власник.

Провівши розслідування обставин страхової події та здійснивши розрахунок розміру страхового відшкодування, на користь ОСОБА_5 (за його особистим погодженням) здійснено виплату страхового відшкодування в повному розмірі в сумі 21 500,00 грн. В судовому засіданні ОСОБА_5 особисто підтвердив факт отримання грошових коштів від ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» в повному обсязі та повідомив про відсутність будь-яких майнових вимог до страховика.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи прийшов до законного та обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_5 є законним власником пошкодженого транспортного засобу ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 та саме він є особою, яка має право на отримання як страхового відшкодування, так і відшкодування завданої шкоди в цілому.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 року прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

В судовому засіданні 11.07.2017 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

На підставі договору №4 від 29.01.2007 р., укладеному між Управлінням ВД ФССНВУ в Дніпропетровській області та головним управлінням праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації здійснювалось забезпечення автомобілями осіб, інвалідність яких пов'язана з трудовим каліцтвом, що настало від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання відповідно до вимог ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 23.09.1999р.) та Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006р. №999 (т. 1 а.с. 130-132).

Відповідно до наказу про видачу автомобілів № 479 від 09.08.2007 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дніпропетровській області наказало безкоштовно забезпечити інваліда 3 групи ОСОБА_5 автомобілем ЗАЗ 110380-40 (т. 1 а.с. 135-137).

У серпні 2007 р. від ЗАТ «Запорізький автомобілебудівний завод», підприємства-виконавця замовлення Фонду на поставку автомобілів, надійшла партія автомобілів, серед яких є автомобіль Славута, номер кузова НОМЕР_1, який був виданий ОСОБА_5 (видаткова накладна №00-0004156 від 08.08.2007р.) (т. 1 а.с. 133-134).

На підставі акту приймання-передачі транспортного засобу серії МВЧ №963748 від 10.08.2007р., посилання на яке йдеться в особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, управління ВД Фонду в Дніпропетровській області одержало від підприємства-виробника автомобіль Славута, номер кузова НОМЕР_1 для інваліда ОСОБА_5. (т. 1 а.с. 138).

Відповідно до пункту 5.4 Порядку документообігу та методології бухгалтерського обліку операцій по забезпеченню інвалідів автомобілями, затвердженого наказом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 24.01.2007р. №37, орган праці та соціального захисту населення готує Довідки для реєстрації або перереєстрації автомобіля у відповідних підрозділах МВС та підготовлені документи надсилає до управління ВД Фонду (т. 1 а.с. 140-141).

10.08.2007 р. Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації видало довідку №253 для реєстрації у МРЕО транспортного засобу, в якій зазначило, що ОСОБА_5 забезпечено автомобілем безплатно без права відчуження власності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (т. 1 а.с. 139).

На підставі вищезазначеної довідки в органах МРЕО була здійснена реєстрація транспортного засобу з відміткою щодо заборони зняття з обліку без дозволу собеса.

Транспортний засіб зареєстровано у РЕВ-5МВ ДАІУМВС України у Дніпропетровській області 17.08.2007 року.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (далі Свідоцтво) видано на ім'я ОСОБА_5, транспортному засобу присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_2.

У графі особливі відмітки Свідоцтва зазначено: "зняття з обл. без дозволу собеса заборон." Графа «Власність» у свідоцтві не заповнена (т. 1 а.с. 117).

Все вищезазначене свідчить про те, що саме Фонд є власником транспортного засобу та має право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну джерелом підвищеної небезпеки.

На думку колегії суддів Баданін В.М. є законним володільцем вищезазначеного транспортного засобу, а не його власником, у зв'язку з чим виключне право на одержання відшкодування за пошкодження транспортного засобу, яким володіє Третя особа, належить саме Позивачу, а не Третій особі.

15.08.2014 року о 16 год. 30 хв. в районі буд. 123 по вул. Центральна, в с. Лобойківка Дніпропетровської області, водій ОСОБА_6, керуючи автомобілем МАN-L2000, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ТОВ "АГРО-ОВЕН" (Відповідач -1), не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110380-40, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 7-9).

Відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2014 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_7 п. 13.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с. 11).

У постанові суду, також, зазначається, що ОСОБА_6. працює на посаді водія ТОВ "АГРО-ОВЕН".

Цивільно-правова відповідальність ТОВ "АГРО-ОВЕН" застрахована ПрАТ страхова компанія "Дніпроінмед", що підтверджується полісом АС/ 8960555 з строком дії з 04.01.14р. до 03.01.2015 року (т.1 а.с. 49).

18.08.2014 року ОСОБА_5 повідомив Відповідачеві -2 про ДТП (т. 1 а.с. 109).

Позивач, у свою чергу, до Відповідача -2 за відшкодуванням збитків не звертався.

20.08.14р., з метою визначення розміру спричинених збитків, представник Відповідача -2 провів огляд вказаного автомобіля, склавши відповідний акт огляду та фототаблицю до нього. Акт огляду підписав ОСОБА_5 Відповідно до калькуляції відновлювального ремонту КТЗ, складеного спеціалістом Відповідача -2, вартість ремонту автомобіля НОМЕР_2 становила 22 500,00 грн. 06.11.14р. Відповідач -2 одержав заяву ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування, до якої було додано копію паспорта та ІПН ОСОБА_5, копію посвідчення водія ОСОБА_5 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля НОМЕР_2, з якого вбачається, що даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 112-115).

Після одержання зазначених документів Відповідач -2 визнав ДТП страховим випадком та розрахував страхове відшкодування у розмірі 21 500,00 грн. (22 500,00 грн. - франшиза 1 000,00 грн.). Розрахунок страхового відшкодування наведено у страховому акті №785/14/ГО від 06.11.14р., який крім Відповідача -2 підписав ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 118).

06.11.2014 року Відповідач -2 виплатив страхове відшкодування ОСОБА_5, що підтверджується платіжним дорученням №7203 від 06.11.2014 року (т. 1 а.с. 119).

У свою чергу, Відповідач -1 25.09.2014 року компенсував франшизу в розмірі 1 000,00 грн. володільцю автомобіля, державний номер транспортного засобу НОМЕР_2 - ОСОБА_5, що підтверджується нотаріально посвідченою копією заяви ОСОБА_5, у якій також зазначено про відсутність у нього майнових претензій до ТОВ "АГРО-ОВЕН" (т. 1 а.с. 123).

З метою визначення матеріальної шкоди, завданої у результаті ДТП, Позивач звернувся до професійного оцінювача, який визначив розмір шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, - 29 170,00 грн. (т. 1 а.с. 55-86).

З метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ 110380-40, 2007р., державний реєстраційний номер НОМЕР_2, ринкової вартості автомобіля ЗАЗ 110380-40, 2007р., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та визначення утилізаційної вартості залишків авто, у випадку, якщо вартість відновлюваного ремонту буде перевищувати ринкову вартість автомобіля ЗАЗ 110380-40, 2007р., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 до ДТП , у справі призначено судову експертизу. Проведення судової експертизи відкладалося у зв'язку з її не оплатою Позивачем.

Відповідно до висновку експерта № 513-16: вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ 110380-40, 2007р., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає сорок чотири тисячі п'ятсот сорок дев'ять гривень 23 копійки; ринкова вартість автомобіля ЗАЗ 110380-40, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані до ДТП, за цінами, які діють на час дослідження складає сорок шість тисяч сто десять гривень 70 копійок; у зв'язку з тим, що вартість відновлювального ремонту (Свр = 44 549,23 грн.) не перевищує ринкову вартість (С = 46 110,70 грн.) автомобіля ЗАЗ 110380-40, 2007р., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 до ДТП, утилізаційна вартість залишків авто не визначається (т. 2 а.с. 3-38).

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до пункту третього частини другої статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За приписами частини першої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною другою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки визначаються як втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Виходячи з положень статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Враховуючи положення статті 22 Цивільного кодексу України, статті 224 Господарського кодексу України, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад господарського правопорушення, як-то: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин, збитки, як результат такої діяльності, причинний зв'язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками, вина учасника господарських відносин.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб'єктивного права. Під збитками розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вже було зазначено вище, на підставі видаткової накладної №00-0004156 від 08.08.2007р. та акту приймання-передачі транспортного засобу серії МВЧ №963748 від 10.08.2007р. власником автомобіля Славута, номер кузова НОМЕР_1, який був виданий ОСОБА_5 є саме Позивач (т. 1 а.с. 133-134, 138).

Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що господарський суд невірно встановив власника транспортного засобу, потерпілого в ДТП, якому спричинена шкода.

Відповідно до п.36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко закріплено, що виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому, інший особі, яка має право на отримання відшкодування.

Такою особою, потерпілим в результаті ДТП, є саме Управління (його майно ушкоджено ДТП, автомобіль, знаходився на балансі Управління і воно має право розпоряджатися (продавати) транспортний засіб).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну…

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата)здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4. ст. 36 Закону).

В той же час, Третьою особою ОСОБА_5 не було надано страховику документ, що підтверджує його право власності на пошкоджений автомобіль Славута, номер кузова НОМЕР_1.

Оскільки Третя особа ОСОБА_5 не є власником автомобіля, йому не передавалось право власності ані на справний, ані на пошкоджений автомобіль, то він і не був потерпілим або його законним представником, майну ОСОБА_5 не була заподіяна шкода.

У зв'язку з чим саме Управління мало право вести переговори та отримувати суми страхового відшкодування.

Матеріали справи не містять доказів того, що Управління, як власник автомобіля, наділяло ОСОБА_5, як водія автомобіля, повноваженнями на ведення переговорів щодо розміру та отримання сум страхового відшкодування від страхової компанії. Тому виплата страхового відшкодування ОСОБА_5 без узгодження з Управлінням, є неправомірною. Фактично страхова компанія сплатила страхові виплати неналежній особі.

Згідно висновку експерта вартість відновлюваного ремонту автомобіля ЗАЗ 110380-40, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 44 549,23 грн.

Доказів сплати саме Позивачу вищезазначеної вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу відповідачами не надано.

У зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимоги Позивача про відшкодування шкоди за рахунок саме особи, що її завдала (ТОВ "АГРО-ОВЕН"), колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22- 31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України по справі №6-725цс16 від 14.09.2016 року, де чітко зазначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільна - правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вищенаведеним спростовуються доводи Відповідача 1 про те, що потерпіла особа, якій спричинено матеріальну шкоду в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП, повинна звертатися саме до страхової компанії, оскільки цивільно-правова відповідальність ТОВ "АГРО-ОВЕН" застрахована ПрАТ страхова компанія "Дніпроінмед".

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Позивача про відшкодування шкоди за рахунок саме особи, що її завдала (ТОВ "АГРО-ОВЕН").

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню. Слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути саме з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" на користь Позивача 44 549,23 грн. відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, інші витрати, пов'язані з розглядом справи, відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з чим з Відповідача 1 на користь Позивача необхідно стягнути 4 062,60 грн. витрат за проведення експертиз (1 200,00 грн. + 2 862,60 грн.). Крім того, з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" необхідно стягнути в дохід Державного бюджету України 1 827,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 2 009,70 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2017 року у справі № 904/2533/15 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" (юридична адреса: 51100, Дніпропетровська область, смт. Магдалинівка, вул. Радянська буд. 2, ідентифікаційний код 25522107) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дніпропетровській області (юридична адреса: 49038, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, 68, кор. 2-5, ідентифікаційний код 25842585 ) 44 549,23 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 4 062,60 грн. витрат за проведення експертизи.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" (юридична адреса: 51100, Дніпропетровська область, смт. Магдалинівка, вул. Радянська буд. 2, ідентифікаційний код 25522107) в дохід Державного бюджету України 1 827,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 2 009,70 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 17.07.2017 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.Л. Кузнецова