РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017Справа №910/8520/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/8520/17

за позовом Заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в

особі Богуславської міської ради;

до приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад

"Міжрегіональна академія управління персоналом";

про стягнення 35 584,98 грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Нестеренко Є.І., посвідчення №028904 від 17.09.2014р.;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернувся Заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Богуславської міської ради (надалі - позивач) з позовом до приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна академія управління персоналом" (надалі - відповідач) про стягнення 35 584,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного Договору № 76/10-12Н/03 оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 31.12.2010р. у визначений строк не розрахувався за користування об'єктом оренди, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати орендних платежів у сумі 34 800,02 грн., за прострочення оплати яких нарахована пеня в сумі 784,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2017р. порушено провадження у справі № 910/8520/17, розгляд справи призначений на 06.07.2017р.

Присутнім у судовому засіданні 06.07.2017р. представником прокуратури підтримано заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд е повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 29.05.2017р. не виконав, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 29.05.2017р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, та отримана останнім.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих прокуратурою, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника прокуратури, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2010р. між позивачем (за договором - орендодавець) та відповідачем (за договором - орендар) було укладено договір № 76/10-12Н/03 оренди індивідуально визначеного нерухомого майна (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язався передати, а відповідач прийняти в строкове платне користування частину приміщення дошкільного навчального закладу № 4 м. Богуслав (далі - майно), що належить позивачу на праві комунальної власності, яке розташоване в двоповерховій будівлі дошкільного навчального закладу №4 міста Богуслав, загальною внутрішньою площею 283,8 кв.м., та знаходиться на першому поверсі будівлі за адресою: 09700, Київська обл., м. Богуслав, вул. Б. Хмельницького,7а.

Відповідно до п.3.1 договору, плата за користування майном визначається і сплачується щомісячно та становить 4257,00 грн. без ПДВ.

Згідно з п.3.2 договору, плата, що вказана в п.3.1 договору, визначена на день його підписання і буде змінюватися (уточнюватися) щомісяця на індекс інфляції та/або у випадку зміни вартості орендованого майна.

Окрім плати за користування майном з орендаря справляється щомісячна плата за користування земельною ділянкою, яка складає 1350,93 грн. без ПДВ. Дана плата уточнюється щороку на коефіцієнт індексації, про що повідомляється орендар у виставленому рахунку на оплату орендної плати.

Умовами п.3.5 договору визначено, що розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі, шляхом перерахування орендарем орендної плати та комунальних платежів за поточний місяць на рахунок орендодавця, що буде зазначений у виставленому рахунку, не пізніше 5 числа, наступного за звітним місяцем.

Факт передачі та, відповідно, прийняття відповідачем нерухомого майна за адресою 09700, Київська обл., м. Богуслав, вул. Б. Хмельницького,7а, підтверджується актом прийому-передачі від 31.12.2010р.

Відповідно до п.9.1 договору, цей договір набирає чинності з 01.01.2011 року та діє до 31.12.2012 року. В разі продовження користування майном після закінчення строку договору, якщо жодна з сторін не заявила про його припинення, він вважається поновленим на строк, який був встановлений договором.

Спір між сторонами виник в результаті порушення відповідачем обов'язку щодо сплати орендних платежів та платежів за користування земельною ділянкою у період з листопада 2016 року по квітень 2017 року., у зв'язку з чим прокурор звернувся до суду з позовом щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 34 800,02 грн.

Як встановлено судом, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить державі, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України та Параграфу 5 Глави 30 Розділу VI Господарського кодексу України та Законом України «Про оренду державного і комунального майна».

Частинами 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об'єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Відповідно до п. 2 ст. 26, п. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Договір оренди є одним з видів зобов'язального майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобов'язального права та майнового найму.

Своєчасне внесення орендної плати за користуванням майном є одним з основних обов'язків наймача (орендаря), належне виконання якого вимагається законом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, на час розгляду спору у господарському суді відповідачем не надано доказів оплати оренди та за користування земельною ділянкою за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 26 965,94 грн. та за користування земельною ділянкою в сумі 7834,08 грн., загалом 34 800,02 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, прокуратура просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 784,96 грн., яка розрахована окремо за кожний місяць користування об'єктом оренди, в якому виникла заборгованість.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.8.3 договору, у випадку затримки платежів, орендар сплачує орендодавцеві пеню за кожен місяць затримки оплати у розмірі 1% від суми заборгованого платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, визнав його обґрунтованим, та задовольняє зазначену вимогу у повному обсязі в сумі 784,96 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна академія управління персоналом" (03039, м. Київ, вул. Фрометівська, 2; ) на користь Богуславської міської ради (09701, Київська обл., м. Богуслав, вул. Шевченка, 40; ) заборгованість у сумі 34 800 грн. 02 коп. та пеню в сумі 784 грн. 96 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна академія управління персоналом" (03039, м. Київ, вул. Фрометівська, 2; ) на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул Л. Українки, 27/2, ; р/р 5641 в ДКСУ, м. Київ, МФО 820172) 1600 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.07.2017р.

Суддя А.І. Привалов