ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Справа № 910/1261/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівДемидової А.М., Євсікова О.О.
розглянувши касаційні скарги1) Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег"
на ухвалу та на постановуГосподарського суду міста Києва від 09.02.2017 Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017
у справі№ 910/1261/17 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег"
до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"
провизнання договору недійсним та зобов'язання вчинити дії
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Штогрин С.В., дов. б/н від 07.11.2016

- відповідача: не з'явилися

- ТОВ "Аграрно-Кредитний Центр": Гаркавенко С.В., дов. б/н від 10.05.2017

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання недійсним іпотечного договору від 14.09.2011 та зобов'язання ПАТ "Сбербанк" передати ТОВ "ТЦ "Берег" оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотечного договору від 14.09.2011.

30.01.2017 позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до даної заяви позивач просить суд вжити заходи до забезпечення позову:

- накласти арешт та заборонити ПАТ "Сбербанк" звертати стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.09.2011, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованим в реєстрі за №4873, а саме: основна будівля "А", прибудова "а", вартова "Б", навіси "В,Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганки до а, двоє сходів до "А", паркан №1, підпірна стіна №2, бордюр №3, світові опори №4, ворота №5, ганок до "В", загальною площею 16780,6 кв.м, який знаходиться за адресою Запорізька обл., м. Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. 13/ вул. Піонерська, 73, що належить ТОВ "ТЦ "Берег";

- заборонити органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб'єктам державної реєстрації прав) здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна: основна будівля "А", прибудова "а", вартова "Б", навіси "В,Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганки до а, двоє сходів до "А", паркан №1, підпірна стіна №2, бордюр №3, світові опори №4, ворота №5, ганок до "В", загальною площею 16780,6 кв.м, який знаходиться за адресою Запорізька обл., м. Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. 13/ вул. Піонерськка, 73, що належить ТОВ "ТЦ "Берег".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/1261/17 (суддя Отрош І.М.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково.

- накладено арешт на комплекс будівель та споруд (загальною площею 16780,6 кв.м), а саме: основна будівля "А"; прибудова "а"; вартова "Б"; навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганки до а; двоє сходів до "А"; паркан № 1; підпірна стінка №2, бордюр №3; світові опори №4; ворота №5; ганок до "В" за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57; ідентифікаційний код: 33940502).

- заборонено Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на комплекс будівель та споруд (загальною площею 16780,6 кв.м), а саме: основна будівля "А"; прибудова "а"; вартова "Б"; навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганки до а; двоє сходів до "А"; паркан № 1; підпірна стінка №2, бордюр №3; світові опори №4; ворота №5; ганок до "В" за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57; ідентифікаційний код: 33940502).

- зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим 20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Верповською Оленою Володимирівною, зареєстрованим в реєстрі за № 2114, щодо примусового виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП №50907857 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2016, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурла В.Е.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 у справі № 910/1261/17 (у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Калатай Н.Ф., Жук Г.А.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №910/1261/17 змінено, резолютивну частину ухвали викладено в наступній редакції:

"Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на комплекс будівель та споруд (загальною площею 16780,6 кв.м), а саме: основна будівля "А"; прибудова "а"; вартова "Б"; навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганки до а; двоє сходів до "А"; паркан № 1; підпірна стінка №2, бордюр №3; світові опори №4; ворота №5; ганок до "В" за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57; ідентифікаційний код: 33940502). В задоволенні решти заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити".

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, ПАТ "Сбербанк" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, зокрема ст.ст. 4-2, 4-3, 43, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 у справі № 910/1261/17 в частині задоволення заяви про забезпечення позову.

Також, не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, ТОВ "ТЦ "Берег" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, зокрема ст.ст. 66, 67 ГПК України, просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/1261/17 залишити в силі.

04.07.2017 від ТОВ "Аграрно-Кредитний Центр" надійшла заява про заміну сторони у справі, яка колегією суддів касаційної інстанції відхиляється, оскільки суд касаційної інстанції, в силу вимог ст. 1117 ГПК України позбавлений можливості перевіряти нові докази та встановлювати обставини у справі.

Позивач та відповідач не скористалися правом, наданим ст.1112 ГПК України, не надали відзиви на касаційні скарги, що в силу положень ст.1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.09.2011 між ТОВ "ТЦ "Берег" (далі - позивач, іпотекодавець) та ПАТ "Дочірній банк СБЕРБАНК" (далі - відповідач, іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за №4874 (далі - договір іпотеки) відповідно до п. 1.1 якого в забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" (боржник), які випливають із договору про відкриття кредитної лінії №115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011, укладеного між іпотекодержателем (відповідач) та боржником, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом строку його дії, які (зобов'язання) зокрема, але не обмежуючись, перелічені у статті 2 цього договору та можуть виникнути в майбутньому за чинним основним договором, іпотекодавець передає іпотекодержателю в заставу майно, зазначене в п. 3.1 цього договору.

Згідно п. 3.1. договору іпотеки, предметом іпотеки є:

- комплекс будівель та споруд, а саме: основна будівля "А", прибудова "а", вартова "Б", навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", три ганка до а, двоє сходів до "А", паркан № 1, підпірна стінка №2, бордюр №3, світові опори №4, ворота №5; ганок до "В", загальною площею 16 780,6 кв.м, який знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. № 13/вул. Піонерська, буд. № 73, що належить іпотекодавцеві (ТОВ "ТЦ "Берег") на праві власності (далі - предмет іпотеки).

20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №2114 (далі - виконавчий напис №2114), яким запропоновано звернути стягнення на комплекс будівель та споруд (загальною площею 16 780,6 кв.м), а саме: - основна будівля "А"; - прибудова "а"; - вартова "Б"; - навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", - три ганка до а; - двоє сходів до "А"; - паркан № 1; - підпірна стінка №2, - бордюр №3; - світові опори №4; - ворота №5; - ганок до "В". Зазначене майно знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, проспект Пролетарський, буд. №13 (тринадцять)/вул. Піонерська, буд. № 73 (сімдесят три), що належить Іпотекодавцю - ТОВ "ТЦ "Берег", 01103, м. Київ, Залізничне шосе, буд. 57, , п/р 01 в АТ "БАНК ПЕТРОКОМЕРЦ-Україна", МФО 300120, на праві власності. Зазначене майно передати в іпотеку ПАТ "СБЕРБАНК" за іпотечним договором від 14.09.2011. За рахунок коштів від реалізації переданого в іпотеку майна задовольнити вимоги ПАТ "СБЕРБАНК".

Судами встановлено, що 20.04.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Бурла В.Е. винесено Постанову (ВП №50907857) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №2114 виданого 20.04.2015.

Дані обставини встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.09.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 у справі №910/11656/16, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання виконавчого напису №2114 таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до доручення від 21.10.2016 №50907857/2 керівника виконавчої групи - старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. доручено Бердянському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області провести виконавчі дії в межах виконавчого провадження, а саме провести опис та арешт майна боржника, а саме: - основна будівля "А"; - прибудова "а"; - вартова "Б"; - навіси "В, Г" та споруди: дев'ять ганків до "А", - три ганка до а; - двоє сходів до "А"; - паркан № 1; - підпірна стінка №2, - бордюр №3; - світові опори №4; - ворота №5; - ганок до "В" загальною площею 16780,6 кв.м.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивач вказує про те, що 20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. було вчинено виконавчий напис №2114, на підставі якого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурла В.Е. було відкрито виконавче провадження №50907857 про звернення стягнення на предмет іпотеки (постанова від 20.04.2016). Заявник зазначає, що ним було подано до Господарського суду міста Києва позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, однак рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 у справі №910/1156/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016, у позові відмовлено. За наведених обставин, позивач вважає, що на даний час існує реальна небезпека того, що на момент прийняття рішення суду у даній справі, предмет іпотеки буде реалізований третім особам - добросовісним набувачам, що позбавить позивача права власності.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суддя в необхідних випадках вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

За приписами ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або за своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується: - накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; - забороною відповідачеві вчиняти певні дії; - забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; - зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З аналізу вищезазначених положень процесуального закону випливає, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

У вирішенні питання про забезпечення позову визначальною є оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

Як зазначено у п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог у даній справі є визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 14.09.2011 між ТОВ "ТЦ "Берег"" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі за №4873; зобов'язання відповідача передати позивачу оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотечного договору від 14.09.2011.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем вчиняються дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.09.2011 на підставі виконавчого напису №2114, що підтверджується пред'явленням такого виконавчого документа до виконання та який у межах виконавчого провадження №50907857 виконується у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Відтак, суди дійшли висновку про те, що підтверджуються припущення позивача про можливість звернення стягнення відповідачем на предмет іпотеки, що унеможливить досягнення мети звернення з даним позовом до суду - захисту порушених прав і інтересів позивача, пов'язаних з захистом права власності на об'єкт нерухомості, обраним ним способом, а навпаки, утруднить правове становище позивача, оскільки зумовить (у випадку задоволення позову) виникнення необхідності у подальших зверненнях до судів для відновлення своїх порушених прав і інтересів відносно предмету іпотеки. Більше того, у разі невжиття заходів до забезпечення позову та прийняття в подальшому рішення про його задоволення, якщо протягом строку розгляду спору будуть вчинені дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки, це матиме наслідком позбавлення позивача права власності.

З огляду на викладене, з метою запобігання можливим потенційним порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, а також враховуючи, що невжиття заходів до забезпечення позову може фактично унеможливити захист порушених прав і інтересів в обраний позивачем при зверненні з даним позовом до суду спосіб (даний спосіб буде неефективний (недостатнім) сам по собі, оскільки може породжувати подання нових позовів до осіб, що будуть власниками спірного майна), місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно зазначив про те, що заява позивача про забезпечення позову щодо накладення арешту на предмет іпотеки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо ухвали місцевого господарського суду в частині заборони Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на предмет іпотеки, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що такий вид забезпечення позову, як то, заборонити органам державної реєстрації прав здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо предмету іпотеки, взаємопов'язаний з накладенням арешту, а отже в частині заборони органам державної реєстрації прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо предмету іпотеки, в задоволенні заяви слід відмовити та ухвалу місцевого господарського суду в цій частині скасувати.

Як роз'яснено в п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

Однак, при задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині, судом першої інстанції встановлено, що відповідач здійснює дії спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, чим в подальшому можуть бути порушені права позивача у випадку задоволення позову. Таким чином, у випадку наявності рішення суду щодо права власності на нерухоме майно - спірний комплекс будівель і споруд (за наслідками судового розгляду спору про звернення стягнення на предмет іпотеки за оспорюваним договором іпотеки) чи набуття права власності у результаті примусової реалізації нерухомого майна, існування накладеного арешту на таке майно не буде перешкодою для державної реєстрації прав на нього, що призведе до утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Положеннями ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Оскільки наявність накладеного арешту на нерухоме майно не буде перешкодою для державної реєстрації прав на нього у випадках, зазначених ч. 4 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", з урахуванням приписів ст. 25 цього Закону, а тому, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що вжитий судом першої інстанції захід до забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на предмет іпотеки, є правомірним та обґрунтованим.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на предмет іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

Щодо ухвали місцевого господарського суду в частині зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Верповською Оленою Володимирівною, зареєстрованим в реєстрі за № 2114, щодо примусового виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП №50907857 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2016, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурла В.Е., суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в цій частині, виходив з того, що законність виконавчого напису вже була предметом розгляду в справі № 910/11656/16, рішення в якій вже набрало законної сили, а ткож з того, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25.11.2016 у справі № 757/48868-16-ц зупинено відкрите на підставі виконавчого напису №2114 вчиненого 20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Верповською Оленою Володимирівною, виконавче провадження ВП №50907857 від 20.04.16, на підставі чого 07.12.2016 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України Бурла В.Е. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №50907857 від 20.04.16.

Однак, застосовуючи самостійно такий засіб забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час здійснюється стягнення на підставі виконавчого документа у безспірному порядку, а отже даний захід до забезпечення позову фактично спрямований на захист прав власності позивача, що пов'язано із тим, що будь-які дії, направлені на примусову реалізацію майна в межах виконавчого провадження, будуть зупинені (прилюдні торги не відбудуться), тоді-як у випадку невжиття даного заходу, державним виконавцем можуть вчинятись дії по підготовці до прилюдних торгів та їх проведенню, за результатами яких предмет іпотеки може бути проданий, а покупцеві згідно з нормами ст. 47 Закону України "Про іпотеку" буде видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яке в силу ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою державної реєстрації права власності.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що судом вживаються заходи до забезпечення позову з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення саме господарського спору, а також, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки господарським судом за правилами ст. 43 ГПК України, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді лише арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії та прийняття судом у даній справі рішення про задоволення позову та скасування таких заходів до забезпечення позову (арешт та заборона вчиняти реєстраційні дії), з дня набрання рішенням законної сили покупець майна з прилюдних торгів на підставі виданого свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (якщо такі проводитимуться) матиме право на реєстрацію за ним права власності на придбаний об'єкт (в даному разі - спірний комплекс будівель і споруд), що буде нівелювати ефективність обраного позивачем способу захисту, з огляду на заявлені підстави позову, а набуття покупцем з прилюдних торгів, тобто добросовісним набувачем, права власності на спірне нерухоме майно матиме наслідком протиправне позбавлення цих прав позивача.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції встановлено наявність зв'язку між вказаними заходам забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходів із заявленими позивачем вимогами. Отже, вжиття наведених заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість відновлення його порушених прав.

Натомість, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову утруднить виконання рішення господарського суду з викладених підстав.

Відповідно до ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє доводи ПАТ "Сбербанк", які фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи.

Згідно зі ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову - залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Берег" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 скасувати, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/1261/17 залишити в силі.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я А.М. Демидова

С у д д я О.О. Євсіков