РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017Справа №910/5844/17

За позовомПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інрезерв"
простягнення 806 371,43 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - Савицький О.С., за довіреністю;

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інрезерв" з позовом про стягнення залишку невикористаної частини страхового платежу за договором добровільного страхування майна в розмірі 806 371,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дострокового припинення дії договору добровільного страхування майна №15/М-0050 від 09.10.2015 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інрезерв" на підставі пункту 8.3 цього Договору повинно було повернути Позивачу суму страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії Договору. Проте, вказаний обов'язок Відповідач не виконав, що і слугувало підставою для звернення Позивача з даним позовом до суду.

Відповідач позов не визнав. Свої заперечення мотивував тим, що за умовами Договору про намір достроково припинити дію останнього будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніше як за 30 календарних днів до дати припинення дії Договору. Однак, Позивач не повідомив Страхову компанію про дострокове розірвання Договору, а тому останній продовжує наразі діяти. Відтак, підстав для повернення суми страхового платежу у Відповідача не має. При цьому, Відповідач наголошував на тому, що він не отримував від Позивача лист №17/5 від 30.01.2017 про дострокове розірвання Договору. Поштовим відправленням, на яке посилається Позивач, Страховій компанії було відправлено зовсім інший лист, а саме лист № 17/9 від 30.01.2017 щодо дострокового розірвання іншого договору страхування - № 15/М-0046 від 09.10.2015.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інрезерв" (Страховик) було укладено Договір добровільного страхування майна №15/М-0050 (надалі - Договір), відповідно до якого Відповідач прийняв від Позивача на страхування майно визначене у додатках №1 та №2 до цього Договору (надалі - Застраховане майно).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що цей Договір набуває чинності з 0 год. 00 хв. 31.12.2015 та діє до 24 год. 00 хв. 30.12.2018. Строк дії Договору складає 36 місяців.

Відповідно до умов Договору (пункту 3.11) за страхування майна Позивач зобов'язаний внести Відповідачу плату за страхування (страховий платіж) згідно з Договором. Загальний страховий платіж за договором становить 1 574 248,47 грн. і має бути сплачений Позивачем на поточний рахунок Відповідача в строк до 31.12.2015

Судом встановлено, що 13.10.2015 страховий платіж у сумі 1 574 248,47 грн. було сплачено Позивачем на поточний рахунок Відповідача у повному обсязі, що підтверджується залученими до матеріалів справи копією меморіального ордеру № 102008 від 13.10.2015.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що дію цього Договору може бути достроково припинено за вимогою Позивача або Відповідача.

При цьому, абзацом другим зазначеного пункту Договору встановлено, що про намір достроково припинити дію Договору будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії Договору, якщо інше не погоджено Сторонами.

Згідно із пунктом 8.3 Договору у разі дострокового припинення дії Договору за вимогою Позивача Відповідач повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії Договору, з відрахуванням нормативних витрат на несення справи та фактичних виплат страхового відшкодування, що були здійснені за цим Договором.

Пунктом 8.6 Договору передбачено, що повернення коштів здійснюється у безготівковій формі за умови дострокового припинення Договору.

Як убачається із матеріалів справи, 30.01.2017 Позивач, на підставі зазначених умов Договору, листом № 17/5 повідомив Відповідача про дострокове розірвання Договору з 28.02.2017, а також у зв'язку із цим просив повернути Банку в термін до 31.03.2017 залишок невикористаної частини страхового платежу в сумі 806 373,04 грн.

На підтвердження факту надіслання зазначеного листа Позивачем долучена до матеріалів справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вих. № 01 1, з якого слідує про вручення 16.02.2017 представнику Відповідача зазначеного поштового відправлення.

Заперечуючи проти позову, Відповідач вказує на те, що він не отримував від Позивача вищевказаний лист. За зазначеними реквізитами поштового відправлення ним було отримано від Позивача зовсім інший лист, а саме лист № 17/9 від 30.01.2017 щодо дострокового розірвання іншого договору страхування - № 15/М-0046 від 09.10.2015. У поштовому конверті, відправленому позивачем 31.01.2017 та одержаним Страховою компанією 16.02.2017, був лише цей лист № 17/9 від 30.01.2017 та копія згаданого договору страхування № 15/М-0046 від 09.10.2015, а будь-яких інших документів в поштовому конверті не було, у т.ч. й листа № 17/7 від 30.01.2017.

На спростування вказаних тверджень Відповідача, Позивачем надані наступні пояснення та докази на їх підтвердження.

Відповідно до довідки Банку №04-7/64-321 від 31.05.2017 майно, яке Позивач застрахував у Відповідача за Договором (Застраховане майно), було реалізовано в грудні 2016 року та списано з балансу Банка 30.12.2016.

У зв'язку із зазначеним, Позивач на виконання вимог пунктів 8.2, 8.3 Договору направив лист-вимогу № 17/5 від 30.01.2017 щодо дострокового розірвання Договору та повернення йому в термін до 31.03.2017 залишку невикористаної частини страхового платежу за цим Договором у сумі 806 373,04 грн. із зазначенням відповідних реквізитів для повернення коштів та дата припинення договору - 28.02.2017.

Твердження відповідача про те що ним не отримано цього повідомлення, а відповідно до поштового відправлення № 291 отримано зовсім інше відправлення спростовується наступним.

Як убачається із долучених Позивачем до матеріалів справи документів, 30.01.2017 було направлено на адресу Відповідача два поштових листа-відправлення.

Відповідно до журналу реєстрації вихідних документів управління страхування за період з 24.01.2017 до 30.01.2017 зареєстровано сім вимог до Відповідача щодо дострокового розірвання семи різних договорів страхування майна, у т.ч. і спірного Договору, а також і договору страхування майна на який посилається у відзиві Відповідач (№15/М-0046 від 09.10.2015).

Згідно із цим журналом обліку та видачі номерних фірмових бланків у структурному підрозділі 24-30.01.2017 зареєстровано сім фірмових бланків відповідно до кількості вимог журналу вихідної кореспонденції.

Відповідно до списку згрупованих поштових відправлень експедиції Банку від 31.01.2017 убачається направлення на адресу Відповідача двох поштових конвертів-відправлень №291 та №275.

Копії зазначених документів долучені до матеріалів справи.

Таким чином, посилання Відповідача на те, що відповідно до Договору він не отримував вимоги припинення Договору, а відповідно до поштового повідомлення № 291 на його адресу було направлено зовсім інший лист, спростовується вищевказаними доказами.

При цьому, суд зауважує, що за умовами Договору сторони не зобов'язувалися надсилати одна одній кореспонденцію виключно з описом вкладення у поштове відправлення.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами того, що згідно з поштовим відправленням №291 ним було отримано зовсім інший лист, ніж спірний лист № 17/5 від 30.01.2017.

Оцінивши у сукупності надані сторонами пояснення та докази, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт направлення на адресу Відповідача та отримання останнім 16.02.2017 листа № 17/5 від 30.01.2017 (надісланого 31.01.2017) із повідомленням про розірвання Договору та вимогою про повернення на підставі пункту 8.3 Договору суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії Договору.

Однак, враховуючи положення абзацу другого пункту 8.2 Договору та статей 253, 254 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), суд встановив, що Договір є розірваним з 19.03.2017 (30 календарних днів підлягають відрахуванню з наступної дати фактичного повідомлення Відповідача про розірвання Договору, позаяк запропонована Позивачем інша дата - 28.02.2017, відповідно до вказаного положення Договору Сторонами не була погоджена).

За таких обставин, на підставі пункту 8.3 Договору Відповідач повинен повернути Позивачу страхові платежі за період з 19.03.2017 до 30.12.2018 включно (652 дні), згідно із встановленим даним пунктом алгоритмом.

З пояснень Позивача, не спростованих Відповідачем, та матеріалів справи не вбачається, що Відповідачем були здійснені фактичні виплати страхового відшкодування за Договором.

Пунктом 8.5 Договору передбачено, що за цим Договором норматив витрат на ведення справи встановлюється у розмірі 10% від суми страхового платежу (тобто 157 424,85 грн.).

Відтак, поверненню підлягають страхові платежі у сумі 779 080,63 грн. (1 574 248,47 грн./1096 днів х 652 дні - 157 424,85 грн.).

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі.

Відтак, суд вважає за законні та обґрунтовані вимоги позивача у вищевказаній, доведеній перед судом, сумі, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині. У решті суми позов є необґрунтованим.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інрезерв" (01014, м. Київ, вул. Мічуріна, будинок 4, ідентифікаційний код 24932642) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, вул. пров. Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002) 779 080,63 грн. (сімсот сімдесят дев'ять тисяч вісімдесят гривень 63 копійок) страхових платежів, а також 11 686,21 грн. (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят шість гривень 21 копійок) судового збору.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.07.2017

Суддя І.І. Борисенко