ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

30.06.2017 Справа № 904/12327/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Науменко І.М., Кузнецов В.О.

Секретар судового засідання Пінчук Є.С.

за участю сторін:

від апелянта: Шульженко Д.Ю. представник, довіреність №б/н від 24.04.2017 р.;

ліквідатор: Венська О.О. арбітражний керуючий, посвідчення №174 від 24.04.2013 р.;

інші учасники провадження не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені судом належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мореплавне" на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2017р. по справі № 904/12327/16

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АТЕКС"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АТЕКС",

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2017р. по справі № 904/12327/16 (суддя Примак С.А.) визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АТЕКС" - банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців до 02.08.17 р.

Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АТЕКС" призначено голову ліквідаційної комісії Венську Оксану Олександрівну. Кандидатуру арбітражного керуючого Белашова К.В. відхилено.

Вирішено оприлюднити господарським судом Дніпропетровської області повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АТЕКС" банкрутом на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет.

Призначено судове засідання для розгляду реєстру вимог кредиторів.

Зобов'язано ліквідатора вчинити певні дії.

Не погодившись з зазначеною постановою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Мореплавне" подано апеляційну скаргу, в якій просить суд оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі припинити. Вважає, що постанову прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Скаржником зазначено, що судом першої інстанції належним чином не було перевірено дотримання заявником всіх передбачених законом дій, що передують зверненню до суду із заявою про визнання боржника банкрутом на підставі статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також не проведено аналізу активів і пасивів боржника та належним чином не з'ясовано питання про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів. Зокрема, постанова суду ґрунтується на недостовірній інформації щодо належності на праві власності банкруту майна, яке йому не належить. Крім того, в матеріалах справи немає підтвердження наявності заборгованості ТОВ «БК «Атекс» перед ТОВ «Строй Трейдинг».

Таким чином, за твердженням скаржника, висновок суду про недостатність майна боржника для задоволення вимог кредиторів не ґрунтується на належних доказах, а тому суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Своє право на апеляційне оскарження скаржник обґрунтовує правом власності на нерухоме майно боржника, яке було неправомірно включено до ліквідаційної маси банкрута та виставлене на продаж товарною біржею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) (в редакції з 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

За вимогами частини 1 статті 2 Закону провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Так, нормами ч. 1 ст. 91 ГПК України передбачено право на апеляційне оскарження судового рішення, що не набрало законної сили особою, яка не брала участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

В силу особливостей справи про банкрутство (ст. 41 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Учасниками провадження у справі про банкрутство, згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство, є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Між тим, стаття 1 Закону про банкрутство передбачає, що кредитор - це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що вказаний вище перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з апеляційною скаргою ТОВ "Мореплавне" не доведено, а з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваною постановою місцевого суду вирішено питання про його (скаржника) права та обов'язки.

Так, слід зазначити, що судове рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

Отже, у зв'язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що заявник на момент звернення з апеляційною скаргою не має статусу учасника по справі, відтак, не є стороною у даній справі про банкрутство у розумінні норм ст. 1 Закону про банкрутство, а оскаржувана в апеляційному порядку постанова не стосується його прав та обов'язків, а тому скаржник не мав права апеляційного оскарження прийнятої у справі постанови відповідно до положень ст. 91 ГПК України.

Пунктом 52 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" №7 від 17.05.2011 року роз'яснено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає розгляду в господарському суді в порядку апеляційного провадження.

За таких обставин, апеляційне провадження, порушене за апеляційною скаргою підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, як таке, що помилково порушене.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 80, статтями 86, 91, 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мореплавне" на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2017р. по справі № 904/12327/16.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко