КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р. Справа№ 910/14281/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Мушкало С.М. - представник за довіреністю від 21.11.2016 року;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились;

від ВДВС: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року

у справі № 910/14281/15 (суддя Пригунова А. Б.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

доТовариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібний ринок "Жуляни"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство "Радуга Буд"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібний ринок "Жуляни" про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 1113-060313/І, посвідченим 06.03.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрованому в реєстрі за № 331, а саме: нежилі приміщення № 1 по № 7 (групи приміщень № 1), № 1, 2, 3 (групи приміщень № 2) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 4) загальною площею 236,30 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32 (літера Д) в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 661-040313 від 04.03.2013 р. в розмірі 199 880 560, 54 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 152 162 460, 00 грн.; заборгованості за відсотками - 31 277 839, 00 грн. за період з 28.07.2014 р. по 25.05.2015 р., пені - 16 440 261, 54 грн. за період з 18.06.2014 р. по 25.05.2015 р., шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною реалізації, яка буде визначена під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 року позовні вимоги задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості Приватного підприємство "Радуга Буд" перед Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" за Кредитним договором № 661-040313 від 04.03.2013 р., а саме: за кредитом - 152 162 460 грн. 00 коп.; за відсотками - 31 277 839 грн. 00 коп., пені - 15 728 962 грн. 40 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 1113-060313/І, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібний ринок "Жуляни" і посвідченим 06.03.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрованому в реєстрі за № 331, а саме: нежилі приміщення № 1 по № 7 (групи приміщень № 1), № 1, 2, 3 (групи приміщень № 2) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 4) загальною площею 236,30 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32 (літера Д) шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібний ринок "Жуляни" на користь Державного бюджету України 72 819 грн. 94 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вищезазначеного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази від 26.08.2015 року у справі № 910/14281/15.

01.11.2016 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" звернулось із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просило суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2016 року ВП № 48977950.

Скарга на дії ДВС мотивована тим, що державний виконавець необґрунтовано закінчив виконавче провадження, оскільки виконавче провадження перебувало на стадії продажу майна з прилюдних торгів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" відмовлено повністю.

Непогоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року позивач вперше, в березні 2017 року, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 у справі № 910/14281/15 скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" повенуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Вдруге, непогоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 у справі № 910/14281/15 скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" повенуто без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

02.06.2017 року Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" втретє звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 у справі № 910/14281/15 скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі перебування майнана стадії продажу на таке майно не розповсюджується дія мораторію у процедурі банкрутства, а тому державний виконавець безпідставно закінчив виконавче провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" по справі № 910/14281/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газивий банк" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено розгляду на 20.06.2017 року.

У судове засідання 20.06.2017 року представник ВДВС, представники відповідача та третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Крім того, представник апелянта подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання апелянта про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 року відкладено розгляд справи до 04.07.2017 року.

Представники відповідача, третьої особи та відділу ВДВС у судове засідання 04.07.2017 року не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 04.07.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 року в рахунок погашення заборгованості Приватного підприємство "Радуга Буд" перед Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" за Кредитним договором № 661-040313 від 04.03.2013 р., а саме: за кредитом - 152 162 460 грн. 00 коп.; за відсотками - 31 277 839 грн. 00 коп., пені - 15 728 962 грн. 40 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 1113-060313/І, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібний ринок "Жуляни" і посвідченим 06.03.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрованому в реєстрі за № 331, а саме: нежилі приміщення № 1 по № 7 (групи приміщень № 1), № 1, 2, 3 (групи приміщень № 2) з № 1 по № 7 (групи приміщень № 4) загальною площею 236,30 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32 (літера Д) шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На виконання вищезазначеного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ від 26.08.2015 року у справі № 910/14281/15.

08.10.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністрерства юстиції України було відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/14281/15 від 26.08.2015 року.

Водночас, постановою від 12.09.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку визнанням боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 01.08.2016 року у справі № 922/2250/16.

Звертаючись до суду із скаргою на дії ДВС позивач зазначає, що в даному випадку державний виконавець протиправно закінчив виконавче провадження у зв'язку із винесенням постанови про визнання боржника банкрутом, оскільки предмет іпотеки знаходився на стадії продажу з прилюдних торгів, а тому дія мораторію на нього не поширювалась відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанов), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Так, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 12 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті або для повернення заяви про порушення справи про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п'яти днів з дня її надходження виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство.

В ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається про: порушення провадження у справі про банкрутство; визнання вимог кредитора та їх розмір; введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; введення процедури розпорядження майном; призначення розпорядника майна, встановлення розміру оплати його послуг та джерела її сплати; вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, який не може перевищувати місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду; дату складення розпорядником майна реєстру вимог кредиторів та подання його на затвердження до господарського суду, яка не може бути пізніше місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду; дату попереднього засідання суду, яке має відбутися не пізніше двох місяців та десяти днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду; строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника, який не може перевищувати двох місяців, а в разі значного обсягу майна - трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду (ст. 16 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

При цьому, відповідно до ст. 19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Так, у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спора.

Крім того, ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Отже, проаналізувавши вищевказані норми колегія суддів зазначає, що у разі порушення справи про банкрутство та введення мораторію виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню.

При цьому, не підлягають зупиненню виконавчі провадження у разі звернення стягнення на заставлене майно перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що виключення встановлені ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» підлягають застосуванню тільки в разі введення мораторію.

Натомість, постановою Господарського суду Харківської області від 01.08.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптово-роздрібний ринок «Жуляни» визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру.

За таких обставин, в даному випадку застосовуються норми чинного законодавства, які передбачені нормативними актами, що регулюють відносини пов'язані з визнанням боржника банкрутом та проведення щодо нього ліквідаційної процедури.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дана норма не містить будь-яких виключень чи обмежень.

Отже, у разі визнання боржника банкрутом виконавче провадження підлягає закінченню незалежно від того на якій стадії воно перебувало.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що посилання апелянта на ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпідставними.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що Майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує (ч. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Відповідно до частини 9 статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Отже, законодавець зобов'язав розпорядника майна, незалежно від наявності чи відсутності заяв за даними обліку боржника, внести вимоги кредиторів, забезпечені заставою майна боржника, окремо до реєстру вимог кредиторів, які забезпечені заставою боржника, та окремо внести до реєстру відомості про майно боржника, що є предметом застави, яке використовується виключно для позачергового задоволення вимог іпотекодержателя.

Вимоги банку, що виникли внаслідок невиконання боржником зобов'язання за кредитним договором, є грошовими і такими, що забезпечені іпотекою майна за договорами іпотеки та мають бути включені до реєстру вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 28.10.2014 у справі № 3-152гс14.

Таким чином, вимога банку, про звернення стягнення на предмет іпотеки, є майновою вимогою, та має бути включена до окремого реєстру вимог кредиторів, зокрема погашення таких вимог здійснюється в позачерговому порядку.

До того ж, у відповідності до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження внаслідок офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виконавчі документи можуть бути повторно пред'явлені до виконання у визначені статтею 22 цього Закону строки, якщо у зв'язку із припиненням провадження у справі про банкрутство вимоги, підтверджені такими документами, не були задоволені повністю або частково та не вважаються погашеними (списаними, прощеними) відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Беручи до уваги викладене, враховуючи те, що постановою Господарського суду Харківської області від 01.08.2016 року, залишеної без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 року у справі № 922/2250/16 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібний ринок "Жуляни" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, приймаючи до уваги приписи ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції наведених в оскаржуваній ухвалі, а тому відсутні підстави для скасування або зміни ухвали Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 у справі № 910/14281/15.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року у справі № 910/14281/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/14281/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко