ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Справа № 908/3125/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівСибіги О.М., Швеця В.О.
за участю представників:
позивачане з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином
відповідачане з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 15.03.2017
у справі№908/3125/16 господарського суду Запорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства "Новотроїцький сількомунгосп", с. Новотроїцьке Бердянського району Запорізької області
простягнення 90741, 07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства "Новотроїцький сількомунгосп" про стягнення 52028,15 грн. пені, 2849,07 грн. 3% річних, 35863,85 грн. втрат від інфляції.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.02.2017 (суддя Дроздова С. С.) провадження у справі припинено на підставі пункту 11 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

За апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ухвала місцевого суду була переглянута в апеляційному порядку і постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.03.2017 (головуючий суддя Колядко Т.М., судді Ломовцева Н.В., Стойка О.В.) залишена без змін.

Не погоджуючись із прийнятими ухвалою та постановою, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.02.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.03.2017, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", статей 598 - 599 Цивільного кодексу України, статей 4, 43 Господарського процесуального кодексу України та без дослідження усіх істотних обставин справи.

Також заявник зазначає, що в порушення статей 1-3 названого Закону, судами не було встановлено чи є відповідач теплопостачальним або теплогенеруючим підприємством. Крім того, відповідачем не було надано належних доказів того, що він включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Сибіга О.М., Швець В.О.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 03.07.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

У відзиві на касаційну скаргу Комунальне підприємство "Новотроїцький сількомунгосп" просить залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у останніх.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 05.12.2014 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та КП "Новотроїцький сількомунгосп" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1117/15-БО-13, згідно з пунктом 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п. 1.2 договору).

Згідно пункту 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу, який згідно з пунктом 3.4 договору є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що позивач свої обов'язки за договором протягом січня-березня, жовтня-грудня 2015 року виконував належним чином, поставив відповідачу природний газ на загальну суму 334118,79 грн., що підтверджується актами-приймання передачі газу (а.с.27-32).

Проте, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого протягом спірного періоду природного газу виконав з порушенням передбаченого пункту 6.1 договору строку, що і стало підставою для звернення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до господарського суду з позовом до КП "Новотроїцький сількомунгосп" про стягнення з останнього 90741,07 грн., а саме: 52028,15грн. пені, 2849,07 грн. 3% річних та 35863,85 грн. інфляційних втрат.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем було подано клопотання про припинення провадження по справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (а. с. 44-47).

Припиняючи провадження у справі, господарський суд, з яким погодилась і апеляційна інстанція, послався на приписи Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Колегія суддів касаційної інстанції не може погодитись з такими висновками суддів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе, зокрема, в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Так, згідно статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно статті 3 цього ж Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно вказаних положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є теплопостачальні та теплогенеруючі підприємства, включені до реєстру.

А відтак, суди, припиняючи провадження повинні були встановити чи є відповідач одним із цих підприємств.

За приписами частини 1 статті 47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а частиною 1 статті 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з яким закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Справа зі спору непідвідомча господарському суду (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України).

Позов подано в інтересах позивача іншими, крім органів прокуратури особами, державними або іншими органами (стаття 2 Господарського процесуального кодексу України).

Є письмова угода сторін про передачу справи на вирішення третейського суду (пункт 5 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішення даного спору відповідно до законів країни, міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів (пункт 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Позов подано позивачем або до відповідача, який не має статусу юридичної особи або громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності і не є учасником корпоративних відносин.

Господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, та зазначена обставина тягне за собою відмову у позові, а не припинення провадження у справі.

Крім того, суд першої інстанції повинен встановити чи є доведеними вимоги позивача, з якими він звернувся, оцінити в сукупності, усі допустимі та належні докази у справі, установити всі фактичні обставини справи, що входять до предмета доведення при вирішенні спору.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.03.2017 у справі №908/3125/16 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.02.2017 у даній справі скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді О.Сибіга

В.Швець