ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа № 922/1084/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю:

прокурора - Ногіна О.М. (посвідчення №032167 від 11.02.2015 року);

представників:

позивача - не з'явився;

першого відповідача - Салій Д.В. (довіреність б/н від 20.04.2017 року);

другого відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області (вх.№1839Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2017 року у справі №922/1084/17,

за позовом Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля", с. Кучерівка,

2. Куп'янської районної державної адміністрації, м. Куп'янськ,

про визнання недійсним договорів, -

ВСТАНОВИЛА:

Заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля" та до Куп'янської районної державної адміністрації в якому просить суд:

- Визнати недійсними договір оренди землі від 30.06.2010, укладений між Куп'янською районною державною адміністрацією Харківської області та ТОВ "Воля" в особі керівника Блохіна Валентина Васильовича, яким ТОВ "Воля" надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, площею 98,0579 га ріллі із земель запасу, зареєстрований у Куп'янському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру 27.07.2010 за №12.

- Визнати недійсними договір оренди землі від 30.06.2010, укладений між Куп'янською районною державною адміністрацією Харківської області та ТОВ "Воля" в особі керівника Блохіна Валентина Васильовича, яким ТОВ "Воля" надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, площею 6,1209 га ріллі із земель запасу, зареєстрований у Куп'янському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру 27.07.2010 за №09.

- Визнати недійсними договір оренди землі від 30.06.2010, укладений між Куп'янською районною державною адміністрацією Харківської області та ТОВ "Воля" в особі керівника Блохіна Валентина Васильовича, яким ТОВ "Воля" надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, площею 4,9418 га ріллі із земель запасу, зареєстрований у Куп'янському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру 27.07.2010 за №11.

- Визнати недійсними договір оренди землі від 30.06.2010, укладений між Куп'янською районною державною адміністрацією Харківської області та ТОВ "Воля" в особі керівника Блохіна Валентина Васильовича, яким ТОВ "Воля" надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначенняяка знаходиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, площею 4,3919 та ріллі із земель запасу, зареєстрований у Куп'янському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру 27.07.2010 за №10.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.05.2017 року у справі №922/1084/17 (суддя Прохоров С.А.) в позові відмовлено повністю.

Заступник прокурора Харківської області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2017 року у справі №922/1084/17 та прийняти нове, яким позов прокурора задовольнити повністю. Судові витрати просить відшкодувати на користь прокуратури Харківської області за рахунок відповідачів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 року апеляційну прокуратури прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.07.2017 року.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу прокурора (вх.№7156 від 10.07.2017 року), в якому зазначає, що не заперечує проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Просить розглянути спір з урахуванням вимог законодавства та наданих учасниками судового процесу доказами. Крім того, зазначає, що не може прийняти участь у судовому засіданні до даній справі у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

В судовому засіданні 10.07.2017 року прокурор підтримує свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2017 року у справі №922/1084/17 та прийняти нове, яким позов прокурора задовольнити повністю.

Представник першого відповідача заперечує проти скарги прокурора, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач та другий відповідач, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду апеляційної скарги, не реалізували своє право на участь у судовому процесі та не забезпечив явку представників в судове засідання.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників позивача та другого відповідача не була визнана обов'язковою, а також те, що їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначених представників за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні прокурора та уповноваженого представника першого відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Розпорядженням голови Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області №113 від 11.05.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка передається в оренду ТОВ "Воля" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу за межами населених пунктів на території Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області та надано в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення із земель запасу загальною площею 113,5125 га ріллі терміном на 49 років.

На підставі Розпорядження №113 від 11.05.2010 Куп'янською райдержадміністрацією з ТОВ "Воля" в особі керівника Блохіна Валентина Васильовича, 30.06.2010 укладено 4 договори оренди земельних ділянок.

Як вказує прокурор, в обґрунтування своїх вимог, згідно з інформацією Управління Держгеокадастру у Куп'янському районі Харківської області від 27.12.2016 № 10-20.03-0.4-3628/2-16 встановлено, що в управлінні відсутня документація про затвердження у встановленому законом порядку нормативних грошових оцінок вищевказаних земельних ділянок. Відповідно до інформації Куп'янської районної ради Харківської області від 20.09.2016 № 94 рішення про затвердження в установленому законодавством порядку грошових оцінок земельних ділянок відсутні.

Таким чином, прокурор вважає, що вказані договори оренди землі від 30.06.2010 суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають визнанню недійсними .

З матеріалів справи вбаається, що ТОВ "Воля" надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, площею 98,0579 га ріллі із земель запасу. Договір оренди зареєстровано у Куп'янському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.07.2010 за №12.

Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка находиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, на підставі розпорядження голови Куп'янської райдержадміністрації від 11.05.2010 року № 113 (розділ "Предмет договору").

Згідно з розділом "Об'єкт оренди" договору в оренду передаються земельні ділянки зальною площею 98,0579 га ріллі, у тому числі із земель запасу - 98,0579 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 960433,99 грн.

Згідно з розділом "Строк дії договору", договір укладено на 49 років.

Розділом "Орендна плата" договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у безготівковій формі та розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, яка складає з розрахунку (960433,99*3%=28813,02) двадцять вісім тисяч вісімсот тринадцять грн. коп. на рік.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.

Орендна плата вноситься у такі строки: щомісяця, рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у разі:

зміни умов господарювання, передбачених договором;

зміни розмірів земельного податку, підвищення цін , тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

погіршення стану орендованих ділянок не з вини орендаря, що підтверджено документами;

в інших випадках, передбачених законом.

Розділ договору "Умови використання земельних ділянок" передбачає, що земельні ділянки передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Цільове призначення земельних ділянок: землі сільськогосподарського призначення.

ТОВ "Воля" надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, площею 6,1209 га ріллі із земель запасу. Договір оренди зареєстровано у Куп'янському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.07.2010 за №09.

Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка находиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, на підставі розпорядження голови Куп'янської райдержадміністрації від 11.05.2010 року № 113 (розділ "Предмет договору").

Згідно з розділом "Об'єкт оренди" договору в оренду передаються земельні ділянки зальною площею 6,1209 га ріллі, у тому числі із земель запасу - 6,1209 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 59951,52 грн.

Згідно з розділом "Строк дії договору", договір укладено на 49 років.

Розділом "Орендна плата" договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у безготівковій формі та розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, яка складає з розрахунку (59951,52*3%=1798,55) одна тисяча сімсот дев'яносто вісім грн. 55 коп. на рік.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.

Орендна плата вноситься у такі строки: щомісяця, рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у разі:

зміни умов господарювання, передбачених договором;

зміни розмірів земельного податку, підвищення цін , тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

погіршення стану орендованих ділянок не з вини орендаря, що підтверджено документами;

в інших випадках, передбачених законом.

Розділ договору "Умови використання земельних ділянок" передбачає, що земельні ділянки передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Цільове призначення земельних ділянок: землі сільськогосподарського призначення.

ТОВ "Воля" надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, площею 4,9418 га ріллі із земель запасу. Договір оренди зареєстровано у Куп'янському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.07.2010 за №11.

Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка находиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, на підставі розпорядження голови Куп'янської райдержадміністрації від 11.05.2010 року № 113 (розділ "Предмет договору").

Згідно з розділом "Об'єкт оренди" договору в оренду передаються земельні ділянки зальною площею 4,9418 га ріллі, у тому числі із земель запасу - 4,9418 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 48402,76 грн.

Згідно з розділом "Строк дії договору", договір укладено на 49 років.

Розділом "Орендна плата" договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у безготівковій формі та розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, яка складає з розрахунку 48402,76*3%=1452,08 грн. на рік.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.

Орендна плата вноситься у такі строки: щомісяця, рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у разі:

зміни умов господарювання, передбачених договором;

зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

погіршення стану орендованих ділянок не з вини орендаря, що підтверджено документами;

в інших випадках, передбачених законом.

Розділ договору "Умови використання земельних ділянок" передбачає, що земельні ділянки передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Цільове призначення земельних ділянок: землі сільськогосподарського призначення.

TOB "Воля" надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, площею 4,3919 га ріллі із земель запасу. Договір оренди зареєстровано у Куп'янському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП Центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.07.2010 за №10.

Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка находиться за межами населених пунктів Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, на підставі розпорядження голови Куп'янської райдержадміністрації від 11.05.2010 року № 113 (розділ "Предмет договору").

Згідно з розділом "Об'єкт оренди" договору в оренду передаються земельні ділянки зальною площею 4,3919 га ріллі, у тому числі із земель запасу - 4,3919 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 43016,73 грн.

Згідно з розділом "Строк дії договору", договір укладено на 49 років.

Розділом "Орендна плата" договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у безготівковій формі та розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, яка складає з розрахунку 43016,73*3%=1290,50 грн. на рік.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.

Орендна плата вноситься у такі строки: щомісяця, рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у разі:

зміни умов господарювання, передбачених договором;

зміни розмірів земельного податку, підвищення цін , тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

погіршення стану орендованих ділянок не з вини орендаря, що підтверджено документами;

в інших випадках, передбачених законом.

Розділ договору "Умови використання земельних ділянок" передбачає, що земельні ділянки передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Цільове призначення земельних ділянок: землі сільськогосподарського призначення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку про їх необґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції станом на момент укладання спірних договорів) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Положеннями ст. 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

Отже, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду, не входить до вичерпного переліку істотних умов договору оренди землі, встановленого ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", а тому наявність чи відсутність нормативної грошової оцінки земельних ділянок у спірному договорі не породжує юридичних наслідків та не тягне за собою його недійсність.

Крім того, на момент укладання договорів оренди чинне земельне законодавство не передбачало конкретний розмір орендної плати, зокрема, й у процентному співвідношенні до нормативної грошової оцінки, а норми ст. 21 Закону України "Про оренду землі" лише фіксують його граничні межі.

У пункті 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", зокрема зазначено, що за загальним правилом статті 217 Цивільного кодексу України правочин не може бути визнаний недійсним, якщо законові не відповідають лише окремі його частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної його частини. У такому разі господарський суд може визнати недійсною частину правочину. Недійсними частини правочину визнаються за загальними правилами визнання правочинів недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання. Якщо недійсна частина правочину виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки такої недійсності залежно від підстави, з якої вона визнана недійсною.

У пункті 2.9 зазначеної постанови також зазначено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент, вчинення правочину. У разі коли після такого вчинення набрав чинності акт законодавства, норми якого інакше регулюють правовідносини, ніж ті, що діяли в момент вчинення правочину, то норми такого акту, якщо він не має зворотної сили, застосовуються до прав та обов'язків сторін, які виникли з моменту набрання ним чинності.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, наразі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону, які зобов'язують при укладанні договору оренди землі проводити нормативну грошову оцінку земельної ділянки та на її підставі визначати розмір орендної плати в процентному співвідношенні від зазначеної нормативної грошової оцінки, як на цьому наполягає прокурор.

Відповідно ст. 201 Земельного кодексу України (редакція якої з моменту укладання спірних договорів оренди не змінилася) грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" (в редакції, яка діяла на момент укладання спірних договорів) підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Матеріали справи не містять доказів прийняття такого рішення Куп'янською райдержадміністрацією.

Крім того, згідно із ст. 2 Закону України "Про плату за землю" (в редакції, яка діяла на момент укладання спірних договорів) використання землі в Україні є платним. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Статтею 23 вказано Закону (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину) передбачалося, що грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Грошова оцінка земельної ділянки щороку за станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.1995 року №213 нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Пунктом 2 вказаної Методики визначено, що інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення є матеріали державного земельного кадастру (кількісна і якісна характеристика земель, бонітування ґрунтів, економічна оцінка земель), матеріали внутрігосподарського землевпорядкування, а земель населених пунктів - їх генеральні плани та проекти планування і забудови населених пунктів, матеріали економічної оцінки території.

Пунктом 3 Методики передбачено, що нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення (далі - земель) провадиться окремо по орних землях, землях під багаторічними насадженнями, природними сіножатями і пасовищами за рентним доходом, який формується залежно від якості, місцерозташування і економічної оцінки земель.

Згідно з п. 5 вказаної Методики в основу розрахунку нормативної грошової оцінки земель кладеться рентний доход, який створюється при виробництві зернових культур і визначається заданими економічної оцінки земель, проведеної в 1988 році.

Відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про оцінку земель" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.1995 року №213 "Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів" наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України. Української академії аграрних наук 27.01.2006 року №18/15/21/11, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.04.2006 року за №388/12262, затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, згідно із п.1.4 якого інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення є матеріали державного земельного кадастру (кількісна і якісна характеристика земель, бонітування ґрунтів, економічна оцінка земель), матеріали внутрігосподарського землевпорядкування.

Пунктом 1.5 цього Порядку визначено, що нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення, на які відсутні матеріали економічної оцінки, визначається за аналогічними агровиробничими групами ґрунтів, які до них прилягають. На відносно гірших землях, на яких не створюється диференційований рентний дохід (з нульовим або від'ємним показником оцінки), нормативна грошова оцінка земель визначається величиною абсолютного рентного доходу - 1,6 ц зерна з гектара.

Таким чином, на час укладення спірних договорів оренди від 30.06.2010 року та під час дії вище зазначених нормативних актів законодавством визначалася можливість укладення правочинів як за визначеною нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, так і без такої, оскільки нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення, на які відсутні матеріали економічної оцінки, визначалася за аналогічними агровиробничими групами ґрунтів, які до них прилягають.

При цьому, мінімальний розмір орендної плати визначався виходячи із розміру земельного податку за землі (угіддя) сільськогосподарського призначення, відносно яких було проведена нормативна грошова оцінка станом на 01.07.1995 року, що була проведена по всій території України.

Тобто, законом була встановлена можливість та порядок визначення земельного податку, а відповідно також мінімального розміру орендної плати за земельні ділянки нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У розділі спірних договорів "Об'єкт оренди" зазначено що грошова нормативна оцінка земельної ділянки за кадастровим номером №12 становить 960433,99 грн., земельної ділянки за кадастровим №09 становить 59951,52 грн., земельної ділянки за кадастровим №11 становить 48402,76 грн., земельної ділянки за кадастровим №10 становить 43016,73 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення проведена станом на 01.07.1995 року відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року №213. Результати зазначеної нормативної грошової оцінки були базою для розрахунку орендної плати за земельні ділянки державної власності.

Відповідно до довідки Міськрайонного управління у Куп'янському районі та м. Куп'янську Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вартість земель сільськогосподарського призначення - 1 га (рілля), за межами населених пунктів на території Курилівської сільської ради Куп'янського району станом на 01.05.2010 р. по господарствах району (а саме по КСП ім. Тельмана, на території Курилівської сільської ради) - 3060,80 гри х 3,2 (коефіцієнт індексації на 2010 рік) = 9794,56 грн. (дев'ять тисяч сімсот дев'яносто чотири явні 56 коп.

Розмір орендної плати в договорах був визначений у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Розрахунок орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення державного резервного фонду, які передані в оренду ТОВ "Воля" на підставі оспорюваних договорів оренди земельних ділянок, проводився згідно з витягом з Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Нормативна грошова оцінка земель уточнювалась на коефіцієнт індексації, внаслідок чого змінювався розмір орендної плати, яку ТОВ "Воля" сплачувало у встановлені терміни.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з законодавством на день укладання договору розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких не проведена, і за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена, повинен був робиться за формами, що були затверджені постановою Кабінету Міністрів від 13.12.2006 року №1724 "Деякі питання оренди земель".

Вказана постанова Кабінету Міністрів України також вносить зміни до типового договору оренди землі затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року №220, в якому зазначає, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" в редакції чинній на момент укладання договору передбачено, що розмір орендної плати за землі державної та комунальної власності не може бути меншою для земель сільськогосподарського, призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю".

Однак, визначений в умовах договорів розмір орендної плати значно більший ніж земельний податок.

Суд першої інстанції з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що розрахунок орендної плати за земельні ділянки за спірним договором повністю відповідає порядку, ставкам та встановленим обмеженням, та здійснений у відповідності до вимог законодавства України, діючого на момент укладання договору.

Колегія суддів відхиляє доводи прокуратури, які викладені як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі (є тотожною за змістом до позовної заяви), оскільки вони побудовані на вільному тлумаченні норм права, без урахування сфери застосування, та можливості застосування до спірних правовідносин в контексті інших законодавчих актів, які регулювали порядок встановлення та розмір орендної плати за землю на час укладання між сторонами спірного договору.

Крім того, відповідно до ст. 27 Закону України "Про плату за землю" контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби. При цьому, матеріали справи не містять доказів з приводу того, що з боку вказаних органів на протязі строку оренди земельної ділянки заявлялися будь-які претензії щодо порядку обчислення та розміру орендної плати.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог.

Щодо заяви першого відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності, господарський суд першої інстанції обґрунтовано зазначив наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перший відповідач в своїй заяві від 25.04.2017 року вказкє, що прокурор при зверненні до господарського суду з позовом у даній справі пропустив встановлену законом позовну давність.

В пункті 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", зокрема зазначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, позовна давність до спірних правовідносин не застосовується, а позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з підстав їх необґрунтованості.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом України.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що наведені прокурором доводи не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Керуючись статтями 32-33, 43, 85, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2017 року у справі №922/1084/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 12.07.2017 року.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.