Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

06 липня 2017 року Справа №927/426/17

ЗА ПОЗОВОМ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ілатанмед"

пр-т Академіка Глушкова, 40, корп. 5, оф. 716, м. Київ, 03187

До ВІДПОВІДАЧА: Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації,

вул. Щорса, 1 Б, м. Чернігів, 14005

Про внесення змін до договору та стягнення 173950 грн.

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача: не з'явився.

Від Відповідача: ОСОБА_1 головний спеціаліст-юрисконсульт, довіреність №03/1-02/2073 від 15.05.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю „Ілатанмед подано позов до Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації, в якому Позивач просить:

- внести зміни до договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти №11 від 08 листопада 2012 року, укладеного між Управлінням охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ілатанмед, виклавши п.3.1 в наступній редакції: "3.1. Ціна цього договору становить 2658950 (два мільйони шістсот п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень, в т.ч. ПДВ-173950 (сто сімдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят) гривень."

- стягнути з Управління охорони здоровя Чернігівської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Ілатанмед суму боргу у розмірі 173950 (сто сімдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят) гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на дату підписання договору №11 від 08 листопада 2012 року про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, укладеним між Управлінням охорони здоровя Чернігівської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ілатанмед, поставки та строку оплати операції з постачання пересувних флюороглядів (на шасі автомобіля з апаратом рентгенівським кабінет флюорографічний рухомий) (виробів медичного призначення) були звільнені від оподаткування податком на додану вартість (далі - ПДВ), на підставі п.п.197.1.27 п.197.1. ст.197 Податкового кодексу України, відповідно до якого не являлись об'єктом оподаткування операції з постачання виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. За час прострочення Відповідачем грошового зобов'язання до Податкового кодексу України внесені зміни, відповідно до яких операції з постачання пересувних флюороглядів (на шасі автомобіля з апаратом рентгенівським кабінет флюорографічний рухомий) (медичних виробів) стали відноситись до операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою 7%. Враховуючи зміни, які відбулись у Податковому кодексі України, Позивач направив Відповідачу лист вих.№167 від 27.11.2015, в якому запропонував внести зміни до Договору та збільшити його ціну відповідно до зміни ставки податку на додану вартість, яка відбулась з 01 квітня 2014 року. У відповідь на вказаний лист, Відповідач листом вих. №03/2-08/5686 від 08 грудня 2015 року повідомив Позивача, що не вбачає підстав для внесення змін до істотних умов Договору. Таким чином не дійшли згоди щодо внесення відповідних змін до Договору.

Ухвалою суду від 27.04.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №927/426/17, розгляд справи призначено на 16.05.2017.

До початку судового засідання 16.05.2017 року через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду Відповідачем подано відзив по справі, в якому викладені заперечення проти позову, зокрема, зазначено, що сторони при укладенні договору визначили, що ціна договору становить 2485000,00 грн., Позивач на момент укладення договору був звільнений від оподаткування, у зв'язку з чим до ціни договору не було включено розміру ставки податку на додану вартість. Тому, на думку Відповідача, вимоги Закону України "Про здійснення державних закупівель" не наділяють постачальника правом на зміну істотної умови саме у звязку з встановленням ставки податку. Крім того, посилаючись на норми ч.3 ст.632 Цивільного кодексу України Відповідач зазначає, що зміна ціни договору після його виконання не допускається, тому, оскільки договір в частині поставки Позивач виконав, відсутні підстави для збільшення ціни та стягнення вказаної суми з Відповідача. Разом з тим, враховуючи п.10.1 Договору та виходячи з аналізу рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.09.2014 у справі №927/1010/14, згідно якого встановлено, що Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації мало виконати свої зобовязання до 10.12.2012 включно, строк дії договору закінчився 31.12.2012. Відповідач вважає, що виходячи з аналізу норм цивільного та господарського законодавства та із суті поняття строк договору, внесення змін до договору може мати місце лише під час його дії, а станом на травень 2017 року договір 311 від 08.11.2012, укладений між сторонами, не діє.

Також до початку судового засідання через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду представником Відповідача подано заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог і відмовити у задоволенні позовних вимог Позивача у повному обсязі у зв'язку зі спливом позовної давності за даними вимогами.

До початку судового засідання від Позивача факсом надійшло клопотання про перенесення засідання на іншу дату у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

Ухвалою суду від 16.05.2017 розгляд справи відкладено та призначено на 31.05.2017.

До початку судового засідання 31.05.2017 через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду Відповідачем подано доповнення до відзиву, у якому зазначено, що Управління охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації за своєю організаційно-правовою формою є органом державної влади. Основними законодавчими та нормативно-правовими актами, що регулюють процедуру здійснення оплати за договором розпорядником (одержувачем) бюджетних коштів є Бюджетний кодекс України та Порядок реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309.

Посилаючись на норми ст.48 Бюджетного кодексу України та п.5.1. розділу 5 вищевказаного Порядку №309 Відповідач вказує, що договір про закупівлю товарів за бюджетні кошти №11 між сторонами був укладений у 2012 році. Бюджетні зобовязання в органах Державної казначейської служби України були взяті на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №339 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на придбання медичного обладнання (мамо- графічного, рентгенологічного та апаратів ультразвукової діагностики) вітчизняного виробництва". У подальших роках зазначена Субвенція не передбачалася. Відповідач вважає, що підстави для збільшення ціни Договору №11 від 08.11.2012 з точки зору фінансового, бюджетного законодавства та законодавства у сфері здійнення казначейського обслуговування відсутні, а норма Закону України "Про здійснення державних закупівель" ("Про публічні закупівлі") в частині можливої зміни ціни договору залежно від ставок податків і зборів є загальною, оскільки в даному випадку норми бюджетного, фінансового законодавства є спеціальними нормами і підлягають першочерговому застосуванню.

Також до початку судового засідання через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду представником Позивача подано письмове пояснення на відзив Відповідача, в якому зазначено, що укладаючи з Відповідачем договір, Позивач розраховував на своєчасну оплату вартості поставленого товару та розумів, що встановлений термін оплати за поставлений товар 15 банківських днів не ніс за собою ризиків зміни ставок податків за період, визначений договором для виконання Відповідачем грошових зобов'язань, оскільки відповідно до п.п.4.1.9. п.4.1. ст.4 Податкового кодексу України зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситись пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Відповідно до п.187.7. ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкового зобов'язання у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов'язаннями перед бюджетом. Отже, при проведенні операцій з постачання Товару за бюджетні кошти податкові зобов'язання не нараховуватимуться лише у випадку, якщо першою подією була їх оплата, яка відбулася до 01 квітня 2014 року. Якщо оплата за поставлені до 01 квітня 2014 року за рахунок бюджетних коштів вироби медичного призначення проводиться з 01 квітня 2014 року, то на дату оплати нараховується ПДВ (абз.2 п.2 листа Міністерства доходів і зборів України №10295/99-99-19-04-02-17 від 06.05.2014). Позивач вважає, що у даному випадку істотною зміною обставин є встановлення ставки податку на додану вартість в розмірі 7 відсотків по операціям з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Крім того, на думку Позивача, чинне законодавство України (ч.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", розяснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3302-05/46114 від 27.12.2013) надає можливість внесення змін до ціни договору про закупівлю коштів за державні кошти після його підписання та до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі у випадку зміни ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок.

У судовому засіданні 31.05.2017 представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача виклала заперечення проти позову та підтримала заяву про застосування строку позовної давності.

Ухвалами суду від 31.05.2017 та від 20.06.2017 розгляд справи було відкладено та призначено на 20.06.2017 та 06.07.2017 відповідно.

Одночасно ухвалою суду від 20.06.2017 за заявою представника Позивача строк розгляду спору було продовжено до 11 липня 2017 року.

У судове засідання 06.07.2017 представник Позивача не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання Позивач був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що Позивач не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, заяв та клопотань від Позивача не надійшло, а також, що встановлений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору закінчується 11.07.2017, суд приходить висновку про розгляд справи за наявними матеріалами та без участі представника Позивача.

Представник Відповідача підтримала заперечення проти позову, викладені у попередніх судових засіданнях.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представника Відповідача, суд,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.09.2014 у справі №927/1010/14 позов задоволено повністю, стягнуто з Управління охорони здоровя Чернігівської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілатанмед" заборгованість в сумі 2485000,00 грн., нарахованого на суму боргу індексу інфляції в сумі 303170,00 грн., трьох процентів річних з простроченої суми в розмірі 129288,00 грн., судового збору в сумі 58349,20 грн.

Вказаним рішенням встановлено таке.

08 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ілатанмед" в особі заступника директора ОСОБА_2 (надалі Постачальник) та Управлінням охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації в особі начальника управління ОСОБА_3 (надалі Замовник) був укладений Договір № 11 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти (надалі Договір).

Вказаний вище договір, видаткова накладна №СФ-000145 від 21.11.2012 р. та платіжне доручення №440 від 03.12.2012 р. на оплату поставленого товару були зареєстровані та взяті на облік 29.11.2012 р. Головним Управлінням Державної казначейської служби України в Чернігівській області.

Згідно з п.п.1.1,1.2,3.1,4.1,6.1.1,6.1.2,6.3.1 Договору за рахунок субвенцій з Держбюджету місцевим бюджетам на придбання медичного обладнання (мамографічного, рентгенологічного та апаратів ультразвукової діагностики) вітчизняного виробництва, передбаченої законом України "Про державний бюджет України на 2012 рік" та враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. № 339 "Про затвердження порядку та умов надання в 2012 р. субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на придбання медичного обладнання (мамографічного, рентгенологічного та апаратів ультразвукової діагностики) вітчизняного виробництва Постачальник зобов'язується у 2012 р. поставити Замовнику товар, а Замовник прийняти і оплатити такий товар, який зазначений в ДК 016-97 за знаком 33.10.1 "Устаткування медичне, хірургічне та ортопедичне" Лот №1 (додаток № 1 до договору).

Найменування товару: Флюорограф пересувний (на шасі автомобіля з апаратом рентгенівським). (Кабінети флюорографічні рухомі)-(далі Товар).

Ціна цього договору становить 2485000 грн. 00 коп. (два мільйони чотириста вісімдесят п'ять тисяч) гривень.

Розрахунки за товар проводяться шляхом безготівкових розрахунків з рахунку Замовника на рахунок Постачальника після пред'явлення Постачальником рахунку на оплату товару та видаткової накладної. Розрахунки за поставлений товар здійснюється на умовах відстрочки платежу на термін 15 банківських днів. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 7 банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Приймати поставлені товари по кількості відповідно до товарно-супровідних документів (видаткової накладної), по якості відповідно до документів, що засвідчують його якість та згідно з медико технічними вимогами, визначеними у документації конкурсних торгів.

Постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.

Строк поставки до 31 грудня 2012 р., або до повного виконання.

Згідно додатку №1 до Договору №11 "Специфікація" Постачальник зобовязаний поставити Замовнику Флюорограф пересувний (на шасі автомобіля з апаратом рентгенівським). (Кабінети флюорографічні рухомі) в кількості 2 одиниць на загальну суму 2485000,00 грн.

Згідно видаткової накладної №СФ-000145 від 21.11.2012р. позивачем було поставлено відповідачу устаткування медичне на суму 2485000,00 грн.

Поставлений товар був отриманий уповноваженою особою відповідача, що підтверджується її підписом, а також відтисками штампів підприємства на відповідній видатковій накладній та довіреності на право отамання товару від 21.11.2012 р. № 195.

21 листопада 2012 року сторонами були складені та підписані Акти здавання-приймання медичного обладнання.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданої відповідачем виписки з особового рахунку ГУ Державної казначейської служби у Чернігівській області кошти в сумі 3173700,00 грн. надійшли на рахунок відповідача 29.11.2012 р., фінансування за рахунок субвенції на придбання медичного обладнання (мамограф рентгенологічний).

Позивач належним чином виконав свої зобовязання шляхом поставки товару.

Відповідач, в свою чергу, зобовязання щодо оплати поставленого товару своєчасно не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 2485000,00 грн.

Відсутність вини за несвоєчасний розрахунок, не звільняє його від обовязку оплатити вартість отриманого товару.

Виходячи з того, що відповідач допустив прострочення по оплаті поставленого товару згідно Договору № 11 з нього підлягає стягненню 303170,00 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції за період з 11.12.2012р. по липень 2014р. та 129288,08 грн. трьох процентів річних від простроченої суми за період з 11.12.2012р. по 04.09.2014р.

Оскільки відповідач своєчасно з позивачем не розрахувався, позивач правомірно звернувся з відповідною позовною заявою до суду.

Заперечення відповідача, щодо відсутності бюджетних коштів не може бути підставою для невиконання своїх зобов'язань.

Аналогічні думки з даного питання висловлено і в постановах Верховного Суду України від 13.10.2009 /судової палати в адміністративних справах/ та від 15.05.2012 у справі №11/446 /судової палати у господарських справах/.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги у справі №927/1010/14 є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.09.2014 у справі №927/1010/14 набрало законної сили 19.09.2014, що вбачається з інформації, наявної в Базі даних "Діловодство спеціалізованого суду" Господарського суду Чернігівської області та відповідної відмітки про набрання рішенням законної сили на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України Про доступ до судових рішень:

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Таким чином, дані Єдиного державного реєстру судових рішень є офіційною інформацією.

Позивач у позовній заяві просить:

- внести зміни до договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 11 від 08 листопада 2012 року, укладеного між Управлінням охорони здоров'я Чернігівської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ілатанмед, виклавши п. 3.1 в наступній редакції: "3.1. Ціна цього договору становить 2658950 (два мільйони шістсот п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень, в т.ч. ПДВ-173950 (сто сімдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят) гривень."

- стягнути з Управління охорони здоровя Чернігівської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Ілатанмед суму боргу у розмірі 173950 (сто сімдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят) гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на дату підписання договору № 11 від 08 листопада 2012 року про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, укладеним між Управлінням охорони здоровя Чернігівської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ілатанмед, поставки та строку оплати операції з постачання пересувних флюороглядів (на шасі автомобіля з апаратом рентгенівським кабінет флюорографічний рухомий) (виробів медичного призначення) були звільнені від оподаткування податком на додану вартість (далі - ПДВ), на підставі п.п.197.1.27 п.197.1. ст.197 Податкового кодексу України, відповідно до якого не являлись об'єктом оподаткування операції з постачання виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. За час прострочення Відповідачем грошового зобов'язання до Податкового кодексу України внесені зміни, відповідно до яких операції з постачання пересувних флюороглядів (на шасі автомобіля з апаратом рентгенівським кабінет флюорографічний рухомий) (медичних виробів) стали відноситись до операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою 7%. Враховуючи зміни, які відбулись у Податковому кодексі України, Позивач направив Відповідачу лист вих.№167 від 27.11.2015, в якому запропонував внести зміни до Договору та збільшити його ціну відповідно до зміни ставки податку на додану вартість, яка відбулась з 01 квітня 2014 року. У відповідь на вказаний лист, Відповідач листом вих. №03/2-08/5686 від 08 грудня 2015 року повідомив Позивача, що не вбачає підстав для внесення змін до істотних умов Договору. Таким чином не дійшли згоди щодо внесення відповідних змін до Договору.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України:

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України:

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України:

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даної справи є внесення змін до договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, тобто, державні закупівлі, та стягнення ПДВ.

За змістом ст.173 Господарського кодексу України господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязання у ст.11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони і забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 626, 638 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зазначені норми кореспондуються з приписами ст.180 Господарського кодексу України.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що 08.11.2012 з моменту укладення Договору між сторонами виникли відносини поставки, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визначення, яке містять статті 265 Господарського кодексу України та 712 Цивільного кодексу України, а саме: коли продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Крім того, частинами 1,5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (у редакції чинній станом на дату укладення договору та внесення змін до податкового законодавства) врегульовано, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами у повному обсязі, крім випадків зміни ціни у звязку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок (п.7 ч.5 ст.40 вказаного Закону).

Аналогічна норма передбачена у ч.1, п.6 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Оскільки, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, тому в силу статей 655, 692 Цивільного кодексу України та п.4.1 Договору факт прийняття Відповідачем товару зумовлює виникнення у нього зобовязання оплатити вартість цього товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що при укладенні Договору сторони дотримались вимог законодавства для укладення договорів такого роду.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.3.1. Договору його ціна становить 2485000 грн. 00 коп.

Нарахування ПДВ не передбачено в силу п.197.1.27 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 №867, про що також зазначено в п. 3.2. Договору.

Відповідно до п.197.1.27 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент проведення конкурсних торгів та укладання Договору) звільняються від оподаткування операції з постачання лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів (у тому числі аптечними закладами), а також виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до Переліку виробів медичного призначення, операції з постачання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №867 від 08.08.2011 (в редакції, яка діяла на момент проведення конкурсних торгів та укладання Договору), від оподаткування ПДВ звільняються операції з постачання, зокрема, апаратури для використання у медицині, хірургії.

Тобто, враховуючи, що на момент проведення конкурсних торгів та укладання Договору операції з поставки товару у відповідності до п.п.191.1.27 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України №867 від 08.08.2011 звільнялись від оподаткування ПДВ, сторонами правомірно встановлена в Договорі ціна товару без ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується представниками сторін на день подання позову Відповідач за поставлений товар не розрахувався. Отже, процедура державної закупівлі є незакінченою, оскільки Відповідач має борг перед Позивачем за Договором.

Верховною Радою України 27 березня 2014 року прийнято Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166, яким, були внесені зміни до Податкового кодексу України.

Так, зокрема, п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України доповнений підпунктом "в", згідно з яким операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 7%.

При цьому, пп.197.1.27 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України, за яким на момент підписання Договору від оподаткування ПДВ звільнялись операції з постачання медичних виробів, був виключений.

Зазначені зміни вступили в силу з 01 квітня 2014 року.

Згідно з п.187.7 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкового зобовязання у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобовязаннями перед бюджетом.

Зі змісту листа Міністерства доходів і зборів України №10295/7/99-99-19-04-02-17 від 06.05.2014 вбачається, що при проведенні операцій з постачання лікарських засобів та медичних виробів за бюджетні кошти податкові зобовязання не нараховуватимуться лише у випадку, якщо першою подією була їх оплата, яка відбулася до 1 квітня 2014 року (згідно з пунктом 187.7 статті 187 розділу V Кодексу датою виникнення податкових зобовязань при здійсненні операцій з постачання за бюджетні кошти є дата оплати). Якщо оплата за поставлені до 01.04.2014 за рахунок бюджетних коштів лікарські засоби та медичні вироби проводиться з 01.04.2014, то на дату оплати нараховується податок на додану вартість за ставкою 7 відсотків.

Отже, операція з поставки товару після 01 квітня 2014 року оподатковується податком на додану вартість за ставкою 7%.

Відповідно до ст.632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною 2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 ст.652 Цивільного кодексу України визначено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин. Такої ж думки дотримується Верховний Суд України, що знайшло відображення у постанові від 11.12.2012 у справі №3-63гс12.

Виходячи із змісту статті ст.652 Цивільного кодексу України, випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин.

А отже, в даному випадку прийняття Позивачем на себе ризику зміни обставин було прямо відображено в тексті договору.

Так, пунктом 3.1 Договору сторонами закріплено, що ціна на товар становить 2485000,00 грн. При цьому, сума цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.5. Договору).

Відтак, Позивач погодився на умову, що ціна товару визначена в сумі в сумі 2485000,00 грн.

За таких обставин суд вважає, що на момент укладення Договору Відповідач взяв на себе ризик можливості сплати суми податку не тільки в розмірі і за ставкою, що існувала на момент підписання угоди, а й на момент остаточної оплати вартості товару.

Крім того, статтею 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до Державного класифікатора України, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004, підприємницька діяльність самостійна ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, здійснювана субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, здійснюючи підприємницьку діяльність особа має усвідомлювати, що така провадиться нею на власний ризик, а тому користуючись правом самостійного залучення фінансових ресурсів повинна здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків укладення відповідних правочинів, а також самостійно нести комерційні ризики їх несприятливості, що можуть настати в результаті таких правочинів. Настання несприятливих наслідків у господарській діяльності підприємця є його власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення не тільки економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому, а й ризик можливості змін в законодавстві, у вигляді введення або збільшення розміру/ставок податку. При цьому учасник договору, в даному випадку покупець не повинен відповідати за прорахунки субєкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

Із зазначених мотивів, посилання Позивача на зміни до Податкового кодексу України як на правову підставу для зміни істотної умови договору, є безпідставними, оскільки приписи цього кодексу не надають можливості зміни ціни договору у випадках зміни ставки податку та зміни зборів.

Згідно з п.7 ч.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами у повному обсязі, крім випадків зміни ціни у звязку зі зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін ставок.

Тобто, ціна договору може бути змінена у випадку, встановленому Законом, а саме у звязку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок.

Окрім того, у розясненнях Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.12.2013 №3302-05/46114-06 "Щодо застосування законодавства у сфері державних закупівель" зазначається, що згідно з пунктами 7 та 8 ч.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" істотні умови договору про закупівлю можуть змінюватися після його підписання у разі, зокрема зміни ціни у звязку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових корегувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю.

Разом з тим, Позивач на момент укладення договору був звільнений від оподаткування, у звязку з чим безпосередньо до ціни договору не було включено розміру ставки податку на додану вартість. Тому вимоги Закону України "Про здійснення державних закупівель" не наділяють постачальника правом на зміну істотної умови саме у звязку із встановленням ставки податку.

Крім того, зважаючи, що відповідно до ч.2 ст.632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.3 зазначеної статті зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

В даному випадку, Договір в частині поставки товару Позивач виконав, тому відсутні підстави для збільшення ціни та для стягнення зазначеної суми з Відповідача.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що відсутні правові підстави для внесення змін у Договір та стягнення 173950,00 грн. з Відповідача.

Такої ж думки, вирішуючи аналогічний спір, дійшов Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у постанові від 14.01.2016 у справі №918/1671/14.

При цьому, після сплати Управлінням боргу та відображення Товариством у своїй податковій звітності податку на додану вартість в розмірі 7% вказані висновки не позбавляють останнє права на звернення до суду із позовом про відшкодування збитків.

Аналогічно врегульовано такі самі правовідносини Вищим господарським судом України у постанові від 15.02.2017 у справі №906/1568/15 за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілатанмед".

На підставі викладеного суд доходить висновку, що Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявності наведених у позові підстав для внесення змін до спірного договору та стягнення 173950,00 грн., а тому в позові має бути відмовлено.

Разом з тим, представником Відповідача подано заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні позовних вимог Позивача у повному обсязі у зв'язку зі спливом позовної давності за даними вимогами.

Дана заява обґрунтована тим, що Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (набрав чинності 01.04.2014), згідно з п.13 якого з Податкового кодексу України було виключено пункт щодо звільнення від оподаткування операцій виробів медичного призначення, було опубліковано в оіційному виданні газеті "Голос України" №60 61 31.03.2014. Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо усунення окремих неузгодженостей норм законодавства" (набрав чинності 19.04.2014), згідно п.5 розділу 1 якого до Податкового кодексу України включено пункт щодо оподаткування у розмірі 7% операцій з постачання на митній території України медичного обладнання, був опублікований в газеті "Голос України" №77 18.04.2014. З урахуванням зазначеного, Відповідач вважає, що перебіг строку позовної давності для звернення Позивача до суду для захисту своїх інтересів починається сааме з 18.04.2014 і закінчується зі спливом трьох років 18.04.2017, що є останнім днем подання позовної заяви.

Оскільки згідно дати поштового штемпеля підприємства звязку на конверті, позовну заяву надіслано до суду 21.04.2017, на думку Відповідача, позовна заява подана після спливу строку позовної давності.

Згідно ст.256 Цивільного кодексу України:

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 даного Кодексу:

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч.3,4 ст.267 зазначеного Кодексу:

3.Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

4.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до абз. 1 п.2.1., абз. 1,2 п.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29 травня 2013 року (зі змінами):

2.1. Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

2.2. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен зясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З урахуванням зазначеного, оскільки в позові відмовлено з підстав його необґрунтованості, суд не розглядає заяву Відповідача про застосування строку позовної давності.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України:

"Судовий збір покладається:

· у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

· у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору."

На підставі вище викладеного, враховуючи повну відмову у позові, судовий збір у повному обсязі покладається на Позивача.

Керуючись ст.ст.22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 11 липня 2017 року.

Суддя І.В. Кушнір