КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" липня 2017 р. Справа №6/363

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Коін" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі №6/363 (суддя Шкурдова Л.М.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Коін" до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державного казначейства України, Центрального спеціалізованого будівельного управління Міністерства оборони України та за участю Генеральної прокуратури України, про стягнення 20 606 883, 28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грін Коін" 19.05.2009 звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Міністерства оборони України 6521666,67 грн. основного боргу, 1277643,26 грн. процентів за користування безпідставно одержаними коштами, 2644407,67 грн. відшкодування заподіяної шкоди; також позивач нарахував до стягнення з відповідача проценти відповідно до статей 536, 1048 Цивільного кодексу України за безпідставне використання коштів, отриманих відповідно до недійсного договору, збитки, заподіяні внаслідок інфляційних процесів та знецінення купівельної спроможності, які складаються зі збитків від інфляції та 3% річних та підлягають стягненню на користь позивача відповідно до положень статей 625, 1174 Цивільного кодексу України.

Заявою від 25.01.2016 позивач збільшив позовні вимоги до 20606883,28 грн., у тому числі 6521781,91 грн. основного боргу та 14085101,37 грн. інфляційних збитків та процентів, донарахованих за час розгляду даної справи господарським судом.

Позивач 26.09.2016 подав заяву, якою просив стягнути з відповідача 6521666,67 грн. заборгованості відповідно до статей 216, 1212 Цивільного кодексу України, 6432895,09 грн. процентів за користування чужими коштами відповідно до статей 536, 1048, 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 6521781,91 грн. боргу, 5797816,10 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, розподілено судові витрати; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 рішення суду першої інстанції скасовано частково; рішення суду першої інстанції викладено в новій редакції, за якою з Міністерства оборони України стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Коін" 6521666,67 грн. боргу, 12837,37 грн. та 312,50 грн. державного мита та витрат ІТЗ, 14099,72 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги; у решті позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.03.2017 року у справі №6/363 постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 року та рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 року у справі №6/363 скасовано, справу №6/363 направлено до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

Позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача 6 521 666,67 грн. - суми основного боргу, 6 879 378,42 грн. - процентів за користування чужими грошовими коштами, 1 807 154,65 грн. - 3 % річних, 7 601 136,84 грн. - інфляційних втрат.

Вказана заява була прийнята судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі №6/363 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі №6/363 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не може бути прийнята до розгляду, а відтак підлягає поверненню апелянту за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до неї не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам).

Апелянтом на підтвердження направлення копії апеляційної скарги відповідачу - Міністерству оборони України надано опис вкладення до цінного листа та фіскальний чек.

Із вказаного опису вкладення вбачається, що позивачем адресою одержувача - Міністерства оборони України було визначено: м. Київ, проспект Повітрофлотський, б.28-а.

Разом з тим, згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою офіційного місцезнаходження Міністерства оборони України є: м. Київ, проспект Повітрофлотський, б.6.

Така ж адреса була вказана самим відповідачем у клопотаннях та письмових поясненнях, поданих до суду.

Отже, наданий позивачем опис вкладення не є належним доказом направлення відповідачу копії апеляційної скарги.

Крім цього, апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів її надсилання третім особам - Державному казначейству України та Центральному спеціалізованому будівельному управлінню Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до неї не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам).

Згідно абз. 9 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" треті особи користуються правами і несуть обов'язки сторони у справі (за деякими винятками щодо третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору); прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони (статті 26, 27, 29 ГПК). Тому, якщо до апеляційної скарги не додано доказів надіслання її копії третім особам, прокурору, який бере участь у справі, то така апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається господарським судом (пункт 2 частини першої статті 97 ГПК).

Також, до апеляційної скарги апелянтом не додано жодних доказів сплати судового збору.

Натомість, скаржник у апеляційній скарзі вказує про те, що оскільки на час подання позову у даній справі діяли норми Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", встановити розмір 110% ставки неможливо, у зв'язку з відсутністю бази для обчислення судового збору, враховуючи сплату на той час державного мита.

Щодо вказаних доводів колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення з апеляційною скаргою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, судовий збір за звернення з апеляційною скаргою має бути сплачений у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті саме при поданні позовної заяви.

Станом на час подання позовної заяви у даній справі діяли положення Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", якими, зокрема, були встановлені такі ставки державного мита за подання до господарських судів заяв, зокрема, із позовних заяв майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, судовий збір за звернення із даною апеляційною скаргою має вираховуватись виходячи із розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (не важливо, чи було це мито чи збір).

При цьому, обставини щодо того, що станом на час подання позовної заяви у даній справі були встановлені ставки саме державного мита (а не судового збору) не можуть бути підставами для звільнення скаржників від сплати наразі судового збору за подання апеляційних скарг, оскільки статтею 4 Закону України "Про судовий збір" чітко визначено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, у даному випадку виходячи із встановленої на час подання позовної заяви Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" ставки повинен вираховуватися судовий збір за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду.

Як вже вказувалося, апелянтом доказів оплати судового збору до суду не надано.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до неї не додано документів на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку та розмірах.

Таким чином, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Коін" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі №6/363 не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до апеляційного господарського суду у загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 97, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Коін" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі №6/363 повернути скаржнику з доданими до неї матеріалами.

2. Матеріали справи №6/363 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова