ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2017 р. Справа № 925/780/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія"

про стягнення 31658 грн. 43 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 03.07.2017;

від відповідача: не зявилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія" (далі відповідач) про стягнення 31658 грн. 43 коп., у тому числі: 25829 грн. 84 коп. основної суми боргу за поставлений товар, 3547 грн. 27 коп. пені, 1895 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань і 386 грн. 15 коп. три проценти річних.

У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 1600 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між сторонами договором поставки від 01.01.2014 № 1720 щодо оплати поставленого позивачем на виконання цього договору товару.

Ухвалою від 03.07.2017 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд в судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 14.07.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.07.2017 за участю представника позивача, останній позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату час і місце засідання суду, призначеного ухвалою від 03.07.2017 на 09 год. 00 хв. 14.07.2017, проте його представник у це судове засідання не зявився, натомість відповідач подав до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи на інший день у звязку із неможливістю зявлення його представника ОСОБА_2 у вказане судове засіданні через перебування у цей день у відрядженні у м. Києві.

Господарський суд залишив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такою обставиною, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.9.2 своєї постанови від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснив, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

У даному випадку відрядження представника відповідача - ОСОБА_2 не позбавляє відповідача права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами, а незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, тому господарський суд не убачив підстав для відкладення розгляду спору на інший день.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2014 року позивач як постачальник і відповідач як покупець уклали між собою договір поставки №1720 (далі договір № 1720), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязався передати у власність покупця алкогольні напої (далі товар), а покупець зобовязався прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору №1720 постачання товару здійснюється силами та за рахунок постачальника на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000 року). Сторони можуть визначити інші умови постачання товару при узгодженні замовлення на товар.

У п. 4.1 договору №1720 його сторони передбачили, що найменування, кількість, асортимент товару визначається покупцем у замовленні та зазначається постачальником у видатковій накладній на товар.

Розділ 5 договору №1720 містить такі пункти:

5.1 Ціна на товар визначена у прайс-листі постачальника, який діє на момент здійснення покупцем замовлення.

5.2. Ціна на товар зазначається постачальником у видатковій накладній на товар.

5.3. Загальна сума договору дорівнює загальній вартості товару, який постачальник поставив покупцю впродовж всього строку дії даного договору згідно з видатковими накладними на товар.

Пунктом 6.1 договору №1720 встановлено, що розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 21 календарного дня з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України або за домовленістю сторін шляхом попередньої оплати.

Відповідно до п. 7.1 договору №1720 в редакції, погодженій сторонами у протоколі узгодження розбіжностей від 01.01.2014 до договору поставки №1720), у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобовязався сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати.

Згідно з п. 9.6 договору №1720 останній є чинним протягом 2 років з дати укладення. У випадку якщо жодна зі сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити договір за один місця до його закінчення, даний договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін та тих же умовах.

За видатковими накладними від 20.10.2016 №44903/37658 на суму 4271 грн. 64 коп., від 20.10.2016 №44609/37676 на суму 3459 грн. 72 коп., від 20.10.2016 №44785/37692 на суму 2368 грн. 80 коп., від 26.10.2016 №45901/38469 на суму 747 грн. 24 коп., від 26.10.2016 №45885/38474 на суму 832 грн. 62 коп., від 26.10.2016 №45908/38501 на суму 820 грн. 98 коп., від 02.11.2016 №47204/39546 на суму 3386 грн. 10 коп., від 02.11.2016 №47205/39557 на суму 2414 грн. 04 коп., від 02.11.2016 №47206/39553 на суму 1250 грн. 82 коп., від 03.11.2016 №47219/39827 на суму 2831 грн. 34 коп., від 04.11.2016 №47463/39999 на суму 2431 грн. 14 коп., від 08.11.2016 №47850/40220 на суму 805 грн. 56 коп., від 08.11.2016 № 47773/40150 на суму 2158 грн. 68 коп. і від 09.11.2016 № 47934/40436 на суму 2034 грн. 06 коп. позивач на виконання договору №1720 передав у власність відповідачу товар на загальну суму 29812 грн. 74 коп.

Відповідач повернув позивачу частину поставленого за видатковою накладною від 02.11.2016 № 7204/39546 товару на суму 369 грн., решту поставленого йому позивачем за вказаними вище видатковими накладними товару прийняв і оплатив його частково у сумі 3613 грн. 90 коп. Відповідно сума неоплаченого відповідачем товару становить 25829 грн. 84 коп. (29812 грн. 74 коп. 369 грн. 3613 грн. 90 коп.).

Станом на 19.06.2017 року сторони провели звірку взаєморозрахунків за поставлений позивачем відповідачу за договором №1720 товар у період з 01.10.2016 по 16.05.2017 і склали відповідний акт звірки взаєморозрахунків, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений за вказаними вище видатковими накладними товар становить 25829 грн. 84 коп.

За порушення встановленого п. 6.1 договору №1720 строку оплати товару позивач нарахував відповідачу до сплати 3547 грн. 27 коп. передбаченої п. 7.1 договору №1720 пені, 1895 грн. 17 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань і 386 грн. 15 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних за 182 дні прострочення, починаючи з дня, коли зобов'язання мало бути виконано окремо по кожній із вказаних вище видатковій накладній.

На день прийняття господарським судом цього рішення відповідач борг у сумі 25829 грн. 84 коп. та вказані вище суми пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних позивачу не сплатив.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

У даному випадку відповідач в порушення своїх зобовязань, що виникли з господарського договору поставки від 01.01.2014 №1720, допустив прострочення виконання грошових зобовязань щодо оплати поставленого йому позивачем товару на суму 25829 грн. 84 коп.

Стягувана суми основного боргу у розмірі 25829 грн. 84 коп. відповідає його фактичній сумі.

Порушення відповідачем встановленого договором №1720 строку оплати поставленого йому позивачем товару порушило права позивача на своєчасне і повне одержання плати за поставлений товар, тому позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати від відповідача виконання зобовязань в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь боргу у сумі 25829 грн. 84 коп., а також передбаченої п. 7.1 договору №1720 пені та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та 3% річних.

Стягувані суми пені, інфляційних нарахувань та 3% річних нараховані позивачем у відповідності з фактичними обставинами виконання відповідачем договору №1720, умовами цього договору та вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 1600 грн. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія" (вул. Смілянська, 122/1, м. Черкаси, Черкаська область, 18008, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (адреса місцезнаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088; адреса фактичного місцезнаходження: вул. Академіка Корольова, 7, м. Черкаси, Черкаська область, 18029, ) 25829 грн. 84 коп. основного боргу, 3547 грн. 27 коп. пені, 1895 грн. 15 коп. інфляційних нарахувань, 386 грн. 15 коп. три проценти річних. та 1600 грн. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 20.07.2017.

СУДДЯ М.В. Дорошенко