УХВАЛА

04.07.2017Справа № 910/1392/17

За заявою Публічного акціонерного товариства «Одеський коровай»

про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 16.12.2016 у справі № 68/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білгород - Дністровська Палянця»

третя особа Публічне акціонерне товариство «Одеський Коровай»

про звернення стягнення на предмет застави

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від заявника: Косицька В.Ю. - за дов.

Від позивача: (заявника): Ягодка О.О. - за дов.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2013 у справі № 68/16.

Ухвалою від 31.01.2017 судом прийнято вказану заяву та призначено її розгляд на 28.02.2017.

Ухвалою від 28.02.2017 судом було зупинено провадження у справі № 910/1392/17 до розгляду пов'язаної з нею справи № 910/1449/17 та набранням законної сили судовим рішенням у цій справі.

16.05.2017 до суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про поновлення провадження у справі з відомостями про набрання рішенням Господарського суду міста від 21.03.2017 у справі № 910/1449/17 законної сили.

Ухвалою від 22.05.2017 судом поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 13.06.2017.

13.06.2017 до суду надійшли додаткові пояснення від заявника.

13.06.2017 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному.

Ухвалою від 26.06.2017 розгляд справи призначено на 04.07.2017.

Розглянувши в судовому засіданні 04.07.2017 заяву Публічного акціонерного товариства «Одеський коровай» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 16.12.2016 у справі № 68/16, визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16.12.2016 Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" було прийнято рішення у справі № 68/16, яким позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» задоволені повністю, а саме, в рахунок часткового погашення заборгованості за договором № 17-В/10 від 24.06.2010 про відкриття кредитної лінії укладеним між ПАТ «Сбербанк» та ПАТ «Одеський коровай», 325 562 283,46 грн. та 33 254 183,93 грн. з яких:

- заборгованість за кредитною лінією - 226 333 682,00 рос.руб.;

- заборгованості по процентам 96 155 807,37 рос. руб.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 7 76604,07 грн.,

- пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією 26 177 579,86 грн. та за договором від 24.06.2010 про відкриття кредитної лінії № 18-В/10 укладеним між ПАТ «Сбербанк» та ПАТ «Одеський коровай», 88 228 085,47 грн. з яких:

- заборгованість за кредитною лінією - 23 871 788,42 грн.;

- заборгованості по процентам 23 871 788,42.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 4 578 164,56 грн.;

- пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією 13 805 459,59 грн.,

звернуто стягненя на предмет застави за договором від 11.06.2014 укладеним між ПАТ «Сербанк» та ТОВ «Білгород - Дністровська паляниця».

Зазначене вище рішення, Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" № 68/16 від 16.12.2016 мотивовано неналежним виконанням з боку відповідача свого обов'язку щодо сплати процентів та повернення коштів по кредитній лінії.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Одеський коровай» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про його скасування.

В обґрунтування своєї заяви заявник вказує, що діюче законодавство не передбачає права осіб укладати третейську угоду про передачу на вирішення третейського суду невизначеної або необмеженої кількості спорів, які можуть виникнути між сторонами договору у майбутньому, спір про звернення стягнення на предмет застави повинен бути розглянутий державним судом, винесеним рішенням не досліджено всіх обставин справи, невірно нараховано заявлені до стягнення суми, стягнута заборгованість з відповідача в іноземній валюті суперечить діючому законодавству України.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У відповідності до статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Також, частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 16.12.2016 у справі № 68/16 прийнято у спорі, що виник внаслідок договору застави № б/н від 11.06.2014 який укладено між ТОВ «Білгород-Дністровська паляниця» (заставодавець), ПАТ «Одеський коровай» (боржник) та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (заставодержатель).

Відповідно до п. 1.1. Договору застави, в забезпечення виконання зобов'язань, які випливають із договорів про відкриття кредитної лінії № 17-В/10 та № 18-В/10 від 24.06.2010, укладених публічним акціонерним "Одеський коровай" і заставодержателем, з усіма змінами та доповненнями, укладеними протягом строку його дії, які (зобов'язання) зокрема, але не обмежуючись перелічені у статті 2 Договору застави та можуть виникнути в майбутньому з вказаними договорами, заставодавець передає заставодержателю в наступну заставу майно, зазначене в пункті 3.1 Договору застави.

Відповідно до п.3.1. договору застави, предметом застави за Договором застави є обладнання та інші основні засоби, які належать заставодавцю на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою від 11.06.2014 № 1к. Предмет застави, що передається в момент підписання Договору застави в заставу заставодержателю, перелічений в додатку 1 до Договору застави, який є невід'ємною частиною Договору застави.

Пунктом 9.1. договору застави передбачено, Договір застави набирає чинності з моменту його укладення в письмовій формі і діє до моменту повного виконання усіх зобов'язань за Основним договором-1 та Основним договором.

Відповідно до п. 9.5. договору, усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з Договору застави чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання неукладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються Договору застави, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво від 15.03.2013 про реєстрацію постійного діючого третейського суду, видане Держаною реєстраційною службою України), згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/; спір розглядається одноособово суддею, призначеним головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті вказаного суду http://arbitrate.com.ua/; при цьому, сторони Договору застави підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту; сторони домовились, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточними і обов'язковими з дати його винесення; умови Договору застави, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди; місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення Договору застави.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує (частина 4 статті 12 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з частиною 9 статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Разом з тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.01.2008 № 1-рп/2008, гарантуючи судовий захист з боку держави, Основний Закон України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24.02.2004 № 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону).

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 08.04.2015 зі справи № 3-37гс15.

Отже, зі змісту Договору застави, зокрема, його пункту 9.5 вбачається, що третейське застереження відповідає вимогам статті 12 Закону.

Посилання заявника, що банк не довів належними доказами факт наявності заборгованості саме в тій сумі, що була заявлена як в рамках справи № 916/3731/15 так і в даній страві по договорам № 18-В/10 та 18-в/10 від 24.06.210, спростовується наступним.

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.11.2016 у справі №916/3731/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.2017, задоволений позов Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай". За рішенням, в рахунок часткового погашення заборгованості ПАТ "Одеський Коровай" перед ПАТ "Сбербанк" за договором про відкриття кредитної лінії №17-В/10 від 24.06.2010, загальний розмір якої станом на 28.08.2015 становить 266 932 680,72 російських рублів, з яких: заборгованість за кредитною лінією - 226 333 682,00 російських рублів; проценти за користування кредитною лінією - 40 598 998,72 російських рублів, та договором №18-В/10 від 24.06.2010, загальний розмір за яким станом на 28.08.2015 становить 55 246 549,42 грн., з яких заборгованість за кредитом становить: 45 972 672,90 грн.; проценти за користування кредитом 9 273 876,52 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором, посвідченим 30.08.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим в реєстрі за №8468, а саме: нежилі будівлі та споруди загальною площею 13 418,3 кв.м, що належить на праві власності ПАТ "Одеський Коровай" та розташовані за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Петрова генерала,14.

Таким чином, нарахування сум заборгованості за договорами № 18-В/10 та 17-В/10 від 24.06.2010, були предметом розгляду та досліджувалися у справі №910/3731/15 та є належнии та обгрунтованими.

Крім того, Постановою Вищого Господарськогосуду України від 26.04.2017 у справі №910/3731/15 вказане рішення залишено без змін.

В додаткових поясненнях заявник вказує на те що стягнута суму заборгованості в іноземній валюті (російські рублі) за рішенням третейського суду № 68/16 від 16.12.2016 суперечить чинному законодавству.

Постановою Верховного Суду України від 21.10.2015 №6-831/цс/15 роз'яснено, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Чинне законодавство України, як і ст.ст. 1, 5 і 6 Закону України ,,Про третейські суди", розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин.

Так, ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України зазначено, що Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Включення до складу майна суб'єктів господарювання грошей, в іноземній валюті, для здійснення фінансових відносин, передбачено ч.5 ст.139 ГК України.

Згідно з ч.2 ст.198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті, відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Отже, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарським судом було встановлено, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону України "Про третейські суди"; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

При цьому заявником під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, про порушення Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" прав та охоронюваних законом інтересів заявника.

З урахуванням наведеного, підстави для скасування рішення третейського суду відповідно до статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України відсутні, в зв'язку з чим заява Публічного акціонерного товариства «Одеський коровай» задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 122-6 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 1 ст. 49, ст.ст. 86, 122-5, 122-6 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Одеський коровай» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 16.12.2016 у справі № 68/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білгород - Дністровська Палянця» про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Суддя Ярмак О.М.