ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа № 918/354/17

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод металевих рукавів"

до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот"

про стягнення заборгованості в сумі 168 042 грн. 74 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - керівник ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 231-юд від 15.06.2017 р.

Судове засідання по справі проводилося в режимі відеоконференції згідно ст. 74-1 ГПК України, проведення якої забезпечив господарський суд Запорізької області секретар судового засідання Зінченко С.О.

У судовому засіданні 10 липня 2017 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26 травня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод металевих рукавів" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення заборгованості в сумі 168 042 грн. 74 коп.

Ухвалою суду від 29 травня 2017 року позовну заяву від 18 травня 2017 року № 75 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/354/17, розгляд якої призначено на 22 червня 2017 року.

12 червня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

Також, 12 червня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому останній просить суд забезпечити проведення судового засідання, яке призначене на 22.06.2017 року о 10:20 год. у режимі відеоконференції, проведення якої доручити господарському суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, 4).

Ухвалою суду від 19 червня 2017 року клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Доручено господарському суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, 4) забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі № 918/354/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод металевих рукавів" до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення заборгованості в сумі 168 042 грн. 74 коп..

21 червня 2017 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява щодо зміни назви з Публічного акціонерного товариства "РІНЕАЗОТ" на Приватне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ".

Ухвалою суду від 22 червня 2017 року заяву представника Приватного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" щодо зміни назви ПАТ "РІВНЕАЗОТ" на ПрАТ "РІВНЕАЗОТ" - задоволено. Змінено найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства "РІНЕАЗОТ" на Приватне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ".

Ухвалою суду від 22 червня 2017 року розгляд справи відкладено на 10 липня 2017 року.

27 червня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому останній просить суд забезпечити проведення судового засідання, яке призначене на 10.07.2017 року о 11:30 год. у режимі відеоконференції, проведення якої доручити господарському суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, 4).

Ухвалою суду від 27 червня 2017 року клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Доручено господарському суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, 4) забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі №918/354/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод металевих рукавів" до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення заборгованості в сумі 168 042 грн. 74 коп..

Представник позивача у судовому засіданні 10 липня 2017 року позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 10 липня 2017 представник відповідача повідомив, що згідно договору поставки від 27.02.2017 р. № 1-2017/02/27-214 позивачем було поставлено ПрАТ "Рівнеазот" товар на суму 161 100 грн., у зв'язку із чим представник відповідача позовні вимоги в цій частині визнав, однак просив суд відкласти розгляд справи для можливості укласти мирову угоду.

Представник позивача щодо відкладення розгляду справи та укладення мирової угоди заперечив, та просив суд розглянути справу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод металевих рукавів" (надалі Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "РІВНЕАЗОТ" (надалі Покупець) укладено договір поставки №1-2017/02/27-214 (надалі Договір; а.с. 8-10), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується поставити покупцю металорукав (надалі Товар), а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

У відповідності до п. 2.1. договору найменування, кількість та ціна товару визначається згідно специфікації (Додаток №1) та креслення (Додаток №2), які підписуються сторонами та є невідємними частинами даного договору.

Згідно з п. 3.1. договору загальна сума договору складає: 161 100,00 грн., в тому числі ПДВ 26 850,00 грн..

Відповідно до п. 3.2. договору розрахунки за товар здійснюються покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника на протязі 10-ти календарних днів з моменту поставки товару та отримання позитивних висновків вхідного контролю якості товару проведеного на території покупця по показниках, передбачених п. 6.1. даного договору (контроль якості проводиться протягом 3-х календарних днів).

Пунктом 8.4. договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати за фактично поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року (п.12.1. Договору).

Згідно Додатку №1 сторони погодили специфікацію (а.с. 11), в якій визначили товар, що підлягає поставці: металорукав з нержавіючої сталі (12х18Н10) діаметр 40 мм., тиск 40ати., довжина 3,0 м (СРГ DN40, L30) закінчення: з фланцями з однієї сторони фланець Ду65 мм., Ру-40, з другої сторони фланець Ду 50 мм., Ру-40, з перехідними елементами матеріал фланців ст. 20. Всього вартість товару, що поставляється по даній специфікації становить 161 100,00 грн., в тому числі ПДВ 26 850,00 грн. (а.с.11).

Договір та специфікація підписані уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплено відбитками печаток.

Матеріалами справи стверджено, що фактично через представника ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності №212 від 15.03.2017р., згідно видаткової накладної №РН-0000248, Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод металевих рукавів" поставило, а Приватне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" прийняло товар металорукави на загальну суму 161 100 грн. 00 коп. (а.с. 13).

Про належне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод металевих рукавів" своїх зобовязань за договором поставки, також свідчить відсутність у матеріалах справи з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

Однак всупереч умовам договору відповідач взятий на себе обовязок по оплаті поставленого товару, у встановлений вищезазначеним правочином строк не виконав.

Таким чином, у відповідача перед позивачем рахується заборгованість в сумі 161 100 грн. 00 коп.

Вимога сплати заборгованості в сумі 161 100 грн. 00 коп., яка вбачається з листів № 57 від 04.04.2017 р., № 62 від 10.04.2017 р. та № 65 від 13.04.2017 р. залишена відповідачем без відповіді та задоволення (а.с. 15-17).

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Нормами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 161 100 грн. 00 коп. заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязань позивачем нараховано та заявлено до стягнення 6 240 грн. 96 коп. пені та 701 грн. 78 коп. 3 % річних.

Пунктом 8.4. договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати за фактично поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення.

Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Субєктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунки пені в розмірі 6 240 грн. 96 коп. та 3% річних в розмірі 701 грн. 78 коп. за період з 27.03.2017 р. по 18.05.2017 р., встановив, що останні зроблено відповідно до норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод металевих рукавів" в частині стягнення пені та 3% річних у повному обсязі.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2 520 грн. 64 коп..

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" (33017, м. Рівне-17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод металевих рукавів" (69000, м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_1, ) 161 100 (сто шістдесят одна тисяча сто) грн. 00 коп. заборгованості, 6 240 (шість тисяч двісті сорок) грн. 96 коп. пені, 701 (сімсот одна) грн. 78 коп. 3% річних та 2 520 (дві тисячі пятсот двадцять ) грн. 64 коп. витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 14 липня 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (69037, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 210-А, к. 10-А);

3 - відповідачу рекомендованим (33017, м. Рівне-17).