ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2017 р.справа № 916/4591/15

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів:

суддя Петренко Н.Д. (головуючий)

судді Оборотова О.Ю. та Цісельський О.В.

при секретарі Воровіній Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/4591/15

за позовом: публічного акціонерного товариства "Сбербанк";

до відповідача: публічного акціонерного товариства «Туристично-виробнича фірма «Чорне море»

за участю залученого у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Чорноморець»

про стягнення 1 047 688 897,41 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність у матеріалах справи

від відповідача: не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду

від третьої особи: ОСОБА_2, довіреність у матеріалах справи

ВСТАНОВИВ:

позивачем по справі - публічним акціонерним товариством "Сбербанк" (до перейменування публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», далі ПАТ «Сбербанк», банк) у листопаді 2015 року (вх. № 4825/1 від 13.11.2015) заявлені вимоги про стягнення з відповідача - публічного акціонерного товариства «Туристично-виробнича фірма «Чорне море» (ПАТ «ТВФ «Чорне море») заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 на підставі договору поруки від 26.04.2013, що складається з: загальної заборгованості за кредитною лінією 36.773.937,32 дол. США, процентів за користування кредитною лінією 6.597.738,53 дол. США за період з 15.07.2014 по 02.11.2015, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією за період з 31.12.2014 по 30.06.2015 у розмірі 16.637.067,93 грн., пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією за період з 31.12.2014 по 30.06.2015 у розмірі 29.971.746,22 грн., що загалом еквівалентно сумі 1.047.688.897, 41 грн. (т.1, а.с. 4-7).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.11.2015 порушено провадження по даній справі за №916/4591/15 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, приватне акціонерне товариство "Футбольний клуб "Чорноморець" (далі АТ "ФК "Чорноморець").

Обґрунтовуючи позовні вимоги банк вказує на те, що 15.07.2011 між ним та АТ "ФК "Чорноморець", як позичальником, укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011, згідно умов якого позичальнику було надано кредит у сумі 41.586.388,00 дол. США.

У подальшому до кредитного договору вносились зміни та доповнення шляхом укладання до нього додаткових угод.

Разом з тим, 26.04.2013 між банком та ПАТ "ТВФ "Чорне море" укладено договір поруки з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань за кредитним договором (т.1, а.с.183-185).

У подальшому до договору поруки від 26.04.2013р. вносились зміни та доповнення шляхом укладання до нього додаткових угод.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.12.2015 задоволено клопотання третьої особи та відповідача та зупинено провадження у даній справі на підставі ч.1 ст. 79 ГПК України до вирішення справи № 916/4693/15 за позовом ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» про стягнення ,41 грн. за договором про відкриття кредитної лінії № №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» до ПАТ «Сбербанк» про внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 (т.2, а.с. 58-59).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 ухвалу господарського суду Одеської області від 24.12.2015 по справі № 916/4591/15 залишено без змін (т.2, а.с. 220-225).

Постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2016 скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду України від 01.03.2016 та ухвалу господарського суду Одеської області в частині зупинення провадження у справі № 916/4591/15 (т.3, а.с. 74-83).

Колегія суддів Вищого господарського суду України погодилась з висновком господарського суду Одеської області та Одеського апеляційного господарського суду про повязаність вказаних справ, однак висновок про неможливість розгляду справи № 916/4591/15 до розгляду справи № 916/4693/15 вважала як безпідставний, оскільки судами не встановлено наявність певних обставин, що унеможливлюють самостійне дослідження ними наданих сторонами доказів під час розгляду даної справи та встановлення відповідних фактів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10 травня 2016 року призначено судове засідання по справі № 916/4591/15 на 23 травня 2016 року з поновленням провадження у справі.

20 травня 2016 року відповідачем у справі ПАТ «ТВФ «Чорне море» через канцелярію суду надано клопотання про зупинення провадження у справі № 916/4591/15 до вирішення повязаної з нею справи № 916/4693/15. Своє клопотання обґрунтовував наявністю підстав, які були фактично відсутні на момент прийняття ухвали господарським судом Одеської області від 24.02.2015 року про зупинення провадження у справі № 916/4591/15. Зокрема, вказував, що рішенням господарського суду Одеської області від 9 лютого 2016 року у справі № 916/4693/15 стягнуто з ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» на користь ПАТ «Сбербанк» суму заборгованості, що відрізняється від заявлених позовних вимог ПАТ «Сбербанк» як у справі № 916/4693/15, так і у справі № 916/4591/15, оскільки рішенням господарського суду Одеської області у справі № 916/4693/15 було зменшено розмір грошового зобовязання ПАТ «ФК «Чорноморець» в частині нарахування процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань і, як наслідок згідно, ст. 554 Цивільного кодексу України зменшено розмір грошового зобовязання фінансового поручителя перед банком.

Рішення господарського суду Одеської області від 9.02.2016 у справі № 916/4693/15 оскаржено в апеляційному порядку і на сьогоднішній день законної сили не набрало, а суд апеляційної інстанції згідно положень ст.-ст. 101-103 Господарського процесуального кодексу України перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Також звертав увагу, що ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12 квітня 2016 року у справі № 916/4693/15 було призначено судову економічну експертизу фінансово-кредитних операцій, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1) який розмір загальної заборгованості приватного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Чорноморець» за кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року, з додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього станом на 3 листопада 2015 року;

2) який розмір заборгованості приватного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Чорноморець» по сплаті процентів за користування кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року, з додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього станом на 3 листопада 2015 року;

3) який розмір пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15 липня 2011 року з додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього.

Звертав увагу, що ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12 квітня 2016 року провадження у справі № 916/4693/15 зупинено.

Зазначав, що вказане свідчить, що на сьогоднішній день у справі № 916/4693/15 не встановлено розміру заборгованості публічного акціонерного товариства «Туристична фірма «Чорне море» перед публічним акціонерним товариством «Сбербанк».

Господарський суд Одеської області, погодившись з доводами, викладеними в клопотанні відповідача, керуючись положеннями ст. 553, 554 Цивільного кодексу України про те, що розмір відповідальності поручителя і боржника не можуть відрізнятися, враховуючи, що розгляд зустрічного позову по справі № 916/4693/15 вплине на обсяг зобовязань ПАТ «ТВФ «Чорне море» перед ПАТ «Сбербанк», а також приймаючи до уваги, що по іншій справі № 916/4525/15 за позовом ПАТ «Сбербанк» до поручителя - ПАТ «Ринок «Малиновський» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» про стягнення 46 608 814,15 грн. за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 в аналогічній ситуації постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2016 ухвалу господарського суду Одеської області від 21.12.2015 про зупинення провадження по справі № 916/4525/15 до вирішення повязаної з нею справи № 916/4693/15 залишено без змін, що вбачається з автоматизованої програми «Діловодство господарського суду» та з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою 23.05.2016 зупинив провадження у справі № 916/4591/16 в порядку ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (т.3, а.с. 129-134).

14.06.2016 постановою Одеського апеляційного господарського суду ухвалу господарського суду Одеської області від 23.05.2016 по справі № 916/4691/15 залишено без змін, апеляційну скаргу без задоволення (т.3, а.с. 177-182).

Постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2016 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 та ухвалу господарського суду Одеської області від 23.06.2016 у справі № 916/4591/15 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду (т.3, а.с. 280-284), зазначено при цьому що суд першої інстанції може розглянути даний спір без очікування результатів розгляду справи № 916/4693/15.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.10.2016 поновлено провадження у справі № 916/4591/15 з 31.10.2016 та призначено судове засідання на 31.10.2016 о 11:00.

31.10.2016 в судовому засіданні представником ПАТ «Сбербанк» подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка долучена до матеріалів справи (т.4, а.с. 8-12). Згідно даної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 та на підставі договору поруки від 15.07.2011 в розмірі: 42.352.220,60 дол. США та 45.773.758,57 грн., з яких: загальної заборгованості за кредитною лінією 36.773.937,32 дол. США, процентів за користування кредитною лінією 5.578.283,28 дол. США за період з 15.07.2014 по 02.11.2015, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією 15.802.012,75 грн. та пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією - 29.971.746,22 грн. Вказані уточнення позовних вимог ґрунтуються на висновку судово-економічної експертизи ОНДІСЕ № 3267/3268 від 07.09.2016, проведеної у справі № 916/4693/15 (т. 4, а.с. 46-83).

31.10.2016 через канцелярію суду надійшло клопотання ПАТ «ТВФ «Чорне море» про зупинення провадження у справі № 96/4591/15 до вирішення повязаною з нею справи № 916/2784/16 про визнання недійсним з моменту укладення договору поруки від 26.04.2013, на підставі якого заявлені позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Сбербанк» у справі № 916/4591/15.

Зважаючи, що позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» у справі № 916/4591/15 стосуються стягнення з ПАТ «ТВФ «Чорне море» відповідно до умов договору поруки від 26.04.2013 заборгованості ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 зі змінами та доповненнями, а позовні вимоги по справі № 916/2784/16 стосуються визнання недійсним договору поруки від 26.04.2013, відповідно до якого ПАТ «ТВФ «Чорне море» є зобовязаним перед банком, господарський суд дійшов висновку про повязаність даних справ та неможливість судового розгляду до вирішення повязаної справи, і ухвалою від 18.11.2016 в порядку ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України зупинив провадження у справі № 916/4591/15 до набрання законної сили рішення по справі № 916/2784/16 і закінчення розгляду по ній (т.5, а.с. 192-195).

З таким висновком господарського суду погодилась колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду, яка постановою від 11.01.2017 залишила без змін ухвалу господарського суду Одеської області від 18.11.2016 про зупинення провадження у справі (т.6, а.с. 54-57).

Однак Вищий господарський суд України такі висновки судів попередніх інстанцій в постанові від 27.03.2017, якою постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 та ухвалу господарського суду Одеської області від 18.11.2016 скасував, а справу направив для розгляду до суду першої інстанції, назвав помилковими. При цьому зазначив, що суд першої інстанції може самостійно встановити обставини, які розглядаються іншим судом, та надати оцінку, зокрема дійсності договору поруки від 26.04.2013 (т.6, а.с. 96-99).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.05.2017 провадження у справі поновлено і справу № 916/4591/15 було призначено до колегіального розгляду в порядку ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України.

Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Петренко Н.Д., судді Оборотова О.Ю. та Цісельський О.В.

17.05.2017 ухвалою господарського суду Одеської області справа № 916/4591/15 була прийнята до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Петренко Н.Д., судді Оборотова О.Ю. та Цісельський О.В. з призначенням колегіального розгляду на 14.06.2017 о 14:30.

В судовому засіданні 14.06.2017 були присутні всі учасники процесу. Представником відповідача був наданий відзив на позов, в якому він проти позову заперечував і просив відмовити у його задоволенні. Позивач та третя особа отримали копії відзиву.

14.06.2017 суд перейшов до розгляду справи № 916/4591/15 по суті, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом судового засідання (т.6, а.с. 119-120).

Позивачем по справі підтримані позовні вимоги, викладені в заяві від 31.10.2016 (т.4, а.с. 8-12), які він просив задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на положення ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 527, 530, 536, 549-551, 553-555, 610-612, 624-625, 837, 1046-1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України.

Відповідач по справі просив відкласти розгляд справи для надання часу для викладення заперечень проти позову.

В судовому засіданні 14.06.2017 було оголошено перерву до 20.06.2017 о 15:30.

20.06.2017 через канцелярію суду відповідачем по справі ПАТ «ТВФ «Чорне море» надано клопотання про відкладення розгляду справи № 916/4591/15 на іншу дату. Оскільки дане клопотання було підтримано присутнім в судовому засіданні представником третьої особи та проти його задоволення не заперечував позивач, суд задовольнив вказане клопотання та відклав розгляд справи на 17.07.2017 о 14:00.

Ухвала суду від 20.06.2017 про відкладення розгляду справи № 916/4591/15 була надіслана відсутньому в судовому засіданні відповідачеві у відповідності з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України.

06.07.2017 через канцелярію суду ПАТ «ТВФ «Чорне море» надано зустрічну позовну заяву ПАТ «ТВФ «Чорне море» до ПАТ «Сбербанк» про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011, укладеним між ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» в частині визнання недійсним пунктів 2.11 додатку № 1 до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 в редакції договору про внесення змін № 12 від 30.04.2014 до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011; визнання недійсним абзацу третього пункту 6.6 договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011, зі змінами та доповненнями, в частині збільшення на 2 (два) процентних пункти розміру маржі (і як наслідок розміру змінюваної процентної ставки) за порушення позичальником зобовязання, встановленого пунктом 2.11 додатку № 1 до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 в редакції договору про внесення змін № 12 від 30.04.2014 до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011.

Оскільки положеннями ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача подавати зустрічну позовну заяву до початку розгляду справи по суті, і зважаючи на перехід суду до розгляду справи по суті в судовому засіданні 14.06.2017, ухвалою суду від 17.07.2017 дану зустрічну позовну заяву повернуто без розгляду.

Предметом даного позову є вимога позивача про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 на підставі договору поруки від 26.04.2013.

У пункті 4.1.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" зазначено, що подання кредитором позову до боржника не є перешкодою для подання позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашено. У розгляді справ за окремими позовами до боржника та поручителя як солідарних боржників необхідно виходити з того, що чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 - 601, 604 - 609 ЦК України) не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення. Наявність судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Як зазначеному листі Верховного Суду України від 01.02.2015 "Аналіз застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання" вимога до поручителя може бути пред'явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК, - у випадку порушення зобов'язання боржником; факт порушення зобов'язання (невиконання або неналежного його виконання) боржником як підстава позову (вимоги) до поручителя має встановлюватися у кожній справі.

17.07.2017 присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в заяві про зменшення позовних вимог від 31.10.2016 (т.4, а.с. 8-12).

Відмітка про відправку процесуального документа про призначення судового засідання у справі, зроблена відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, на першому примірнику цього документу є підтвердженням повідомлення сторони про дату, час і місце судового засідання у справі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання представник відповідача, в судове засідання не зявився.

У наданому через канцелярію суду відзиві проти позову заперечував (т.6, а.с. 109-118). Зокрема, у відзиві вказано, що на сьогоднішній день загальна заборгованість АТ «ФК «Чорноморець» перед ПАТ «Сбербанк» за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 зі змінами та доповненнями не є доведеною та встановленою, оскільки рішення господарського суду Одеської області від 09.02.2016 у справі № 916/4693/15, яким позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» частково задоволені, перегладається Одеським апеляційним господарським судом. Посилаючись на положення ст. ст. 42-43 Господарського процесуального кодексу України вказував, що ніякі докази по справі не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Заперечував щодо розрахунку процентів за користування кредитною лінією, вказуючи що, незважаючи на те використання банком мінімального розміру змінюваної процентної ставки на рівні 12 (дванадцяти процентів річних) у будь-якому разі невірно встановлено певний порядок розрахунків процентної ставки за користування кредитною лінією, визначений п. 1.3.1. кредитного договору. Заперечував відносно нарахування пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією, оскільки, за твердженням відповідача, застосування до зобовязань, виражених в іноземній валюті пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ неможливе та суперечить чинному законодавству, оскільки облікова ставка НБУ повязана з економікою України та формується на підставі чинників, які виражені виключно у національній валюті України. Відповідно до положень Закону України «Про Національний банк України» в такому разі повинна застосовуватися облікова ставка щодо інших процентних ставок Національного банку України. Відзив відповідача обґрунтований посиланнями на положення укладеного між банком та позичальником кредитного договору зі змінами та доповненнями, ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», ст. 343 Господарського кодексу України, положення Закону України «Про Національний банк України», Положеня про процентну ставку Національного банку України, Методичні рекомендації щодо квартальних розрахунків валового внутрішнього продукту виробничим методом.

Представник третьої особи усно заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог з огляду на недоведеність розміру заборгованості за основним зобовязанням і просив в позові відмовити.

Клопотання про забезпечення позову під час колегіального розгляду справи позивачем не підтримувалось.

За приписами ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 15.07.2011 між ПАТ „Дочірній банк Сбербанк Росії" (після перейменування ПАТ «Сбербанк», банк) та ПАТ „Футбольний клуб „Чорноморець" (ПАТ «ФК «Чорноморець», позичальник) був укладений договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО, згідно якого банк відкриває позичальнику мультивалютну відновлювальну кредитну лінію та на підставі угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредитні кошти у порядку і на умовах, визначених цим договором. Позичальник, у свою чергу, зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у пункті 1.5. цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором та/або додатковими угодами до цього договору. Кредит надається для фінансування витрат, пов'язаних з проведенням реконструкції центрального стадіону „Чорноморець" за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20. Позичальник зобов'язаний використовувати кредит лише за цільовим призначення, зазначеним в цьому пункті договору, а також в будь-якому випадку не може використовувати надані йому за цим договором кошти на цілі, що прямо або опосередковано заборонені законодавством України або його установчими документами (п.п.1.1., 1.5. договору від 15.07.2011).

Сторонами до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 підписувалися відповідні додатки і договори про внесення змін (наявні в матеріалах справи).

26.04.2013 кредитний договір викладено в новій редакції на підставі договору про внесення змін №6, згідно положень п. 1.1 якого договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в доларах США, що надалі іменується кредитна лінія", та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) у порядку і на умовах, визначених цим договором. Позичальник, у свою чергу, зобов'язується використати кредит на цілі, зазначені у пункті 1.5. цього договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати проценти за користування Кредитом, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором та/або додатковими угодами до цього договору, та виконати інші умови цього Договору.

Згідно з договором про внесення змін №11 від 31.03.2014, сторони змінили вказаний пункт, визначивши умови щодо не відновлюваності кредитної лінії.

Пунктом 1.2 договору сторонами було визначено ліміт кредитної лінії (графік погашення кредиту).

Пунктом 1.3.6. кредитного договору сторони визначили мінімальний розмір змінюваної процентної ставки 12% (дванадцять процентів) річних.

Згідно з п.1.4 договору встановили останній день дії кредитної лінії 30.06.2018.

Згідно п. 1.5 договору, кредит надається для фінансування витрат, пов'язаних з проведенням реконструкції центрального стадіону «Чорноморець», за адресою м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 та поповнення обігових коштів.

Розділом 2 кредитного договору сторони обумовили забезпечення виконання зобовязань позичальника, зокрема п.2.1. підпунктом х) зазначили, що належне виконання позичальником зобов'язань по цьому договору забезпечується порукою публічного акціонерного товариства «Туристично-виробнича фірма «Чорне море». В день укладення цього договору повинен бути укладений договір забезпечення щодо поруки фізичної/юридичної особи, зазначеної в підпункті/ах „ф"-„щ" п.2.1. цього договору в письмовій формі (п.п2.1.,2.1.2, 2.2. договору про внесення змін №6).

Порядок обліку процентної ставки визначений умовами договору.

Пунктами 6.1-6.4 договору сторони встановили, що позичальник зобовязується сплачувати банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором/відповідною додатковою угодою. Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку 360 днів у році - для кредиту, наданогопозичальнику в іноземній валюті, та фактичної кількості днів у році для кредиту, наданого Позичальнику в національній валюті. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно).

Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів.

Проценти, нараховані відповідно до пунктів 6.1. - 6.2. цього договору, Позичальник зобовязаний сплачувати щомісяця не пізніше трьох робочих днів, наступних за днем закінчення періоду.

При цьому під «періодом» сторони в цій ст.6 договору розуміють кожний з періодів, який починається з того числа місяця, в якому був укладений цей договір (реквізит договору дата, вказаний в верхньому правому киї на першій сторінці договору), і закінчуються в день, що передує такому числу наступного (відповідного) місяця (т.ч. проценти за кредитом за такий день нараховуються.

Проценти, нараховані за період, в якому відповідно до пункту 1.4. цього договору Позичальник зобовязаний повністю повернути кредит банку, повинні бути сплачені не пізніше дня, передбаченого для повернення кредиту.

Згідно з приписами п. 8.1 в редакції договору про внесення змін №11від 31.03.2014р., позичальник зобовязується здійснювати часткове повернення кредиту, наданого в межах встановленого ліміту кредитної лінії, таким чином, щоб загальна заборгованість за кредитною лінією не перевищувала відповідного розміру ліміту кредитної лінії, визначеного в п. 1.2 цього договору, станом на відповідну дату, з якої ліміт кредитної лінії зменшується.

Відповідно до п. 1.8 договору про внесення змін № 12 від 30.04.2014р. сторони погодили в п. 8.1 кредитного договору виключити слова „ у термін, визначений у відповідній додатковій угоді до цього договору та після слів „зазначеного в п. 1.4 цього договору доповнити словами та цифрами „відповідно до графіку, зазначеному у п. 1.2 цього договору».

Проаналізувавши вищенаведені умови договору, суд дійшов висновку про укладення між сторонами кредитного договору в порядку ст.1054 ЦК України.

Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, а саме видав в межах ліміту кредитної лінії кредитні кошти позичальнику, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами щодо рахунків ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» (в т.ч. заявками на видачу кредитних коштів, додатковими угодами № 1-31 на видачу траншів по кредитному договору, меморіальними ордерами на видачу кредиту та виписками по особовим рахунках боржника, на яких обліковується заборгованість і які наявні в матеріалах справи) на загальну суму 45968758,67 доларів США.

Положеннями п. 8.1. кредитного договору сторони визначили, що позичальник зобовязується здійснювати часткове повернення кредиту, наданого в межах встановленого ліміту кредитної лінії, таким чином, щоб загальна заборгованість за кредитною лінією не перевищувала відповідного розміру ліміту кредитної лінії, визначеного в п. 1.2. кредитного договору станом на відповідну дату, з якої ліміт кредитної лінії зменшується.

Положеннями ст.193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Як визначено ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання, боржник зобовязаний сплатити неустойку у відповідності до умов договору.

Позичальник повернув кредит лише частково на суму 9194821,35 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалами справи платіжними дорученнями. Таким чином, непогашена сума кредиту станом на день розгляду справи становить 36773937,32 доларів США.

Отже, матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором у відповідності з положеннями п.п. 1.2., 6.1.-6.3., 8.1. кредитного договору.

Враховуючи положення ст. 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлений строк.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитні кошти надаються з умовою плати за користування ними.

Пунктом 8.3. кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором в разі письмового повідомлення позичальника, направленого йому за три місяці до дати дострокового повернення, а також інші права, передбачені законодавством України та/або цим договором та/або договорами забезпечення у разі: д) у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого кредитним договором.

Пунктом 8.4 договору сторони узгодили, що у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобовязаний в письмовій формі повідомити про це позичальника, із зазначенням у відповідній вимозі повної суми заборгованості, а позичальник зобовязаний здійснити усі платежі за цим договором на користь банку (при цьому строкові платежі проценти, комісії, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку , що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше 10 робочих днів з дня відправлення банком такого повідомлення (вимоги).

Як вбачається з матеріалів справи, останнє погашення тіла кредиту було здійснено відповідачем 29.01.2015. Доказів подальшої сплати коштів та зниження ліміту кредитної лінії відповідно до п.1.2 кредитного договору матеріали справи не містять, що свідчить про наявність відповідного порушення умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2015р. за вих.№ 5828/5/28-2 позивачем на підставі п. 8.3 кредитного договору на адресу ОСОБА_3 «Футбольний клуб «Чорноморець» було направлено повідомлення-вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором (т.1, а.с. 179-182), про що свідчить наявний в матеріалах справи опис вкладення в цінний лист від 23.06.2015р. та фіскальний чек за № 0644 від 23.06.2015 (т.1, а.с. 178).

У вказаній вимозі позивач вимагав від відповідача сплатити наявну заборгованість у розмірі 41116207,69 доларів США та 41787909,68 грн., а також зауважував, що строкові платежі проценти, комісійні винагороди, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за кредитним договором і по дату повернення повної суми заборгованості за кредитним договором в строк не пізніше 10 робочих днів з дня відправлення цієї вимоги повідомлення.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань боржником за те, що не було виконане останнім.

26.04.2013 між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (кредитор) та ПАТ «Турстично-виробнича фірма «Чорне море» (поручитель) було укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання боржника приватного акціонерного товариства «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., укладеним між кредитором та боржником, в повному обсязі.

Поручитель відповідає перед кредитором за зобов'язання, які були невиконані боржником та які передбачені основним договором (основне зобов'язання), зокрема, але не обмежуючись:

- зобов'язання повернути кредитору кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії, відкритої строком до 30 червня 2018р. за основним договором з граничним лімітом кредитування в сумі 41.586.388 (сорок один мільйон п'ятсот вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім) доларів США 00 центів (з урахуванням індексу інфляції у разі прострочення повернення кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії в національній валюті України) в строк/и який/і зазначений/ються в основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або основним договором та/або цим договором - довгостроково. При цьому на момент укладення основного договору розмір процентної ставки складає 12,0145% (дванадцять цілих сто сорок п'ять десятитисячних відсотків) річних за користування кредитом в доларах США та може змінюватися в подальшому в порядку і в строки, передбачені основним договором (з використанням зазначеної вище формули) до максимального розміру змінюваної процентної ставки (включно), встановленого в основному договорі та складає 30% (тридцять відсотків) річних. В зв'язку з цим сторони погоджують, що зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в п.п.1.3., 6.6. основного договору відбувається автоматично і не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору та така зміна зобов'язання є погодженою поручителем;

- зобов'язання в строк/и, передбачений/і в основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або основним договором та/або цим договором, - до настання строку/ів, зазначеного/их в основному договорі - сплатити/чувати кредиторі комісійну винагороду за відкриття та ведення позичкового рахунку з розрахунку 0,5% (нуль цілих п'ять десятих відсотка) річних від суми, зазначеної в основному договорі;

- зобов'язання в строк/и, передбачений/і в основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або основним договором та/або цим договором, - до настання строку/ів, зазначеного/их в основному договорі - сплатити/чувати Кредиторі комісійну винагороду за управління кредитною лінією з розрахунку 0,2% (нуль цілих дві десятих відсотка) річних від фактичної заборгованості за основним договором;

- зобов'язання в строк/и, передбачений/і в основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або основним договором та/або цим договором, - до настання строку/ів, зазначеного/их в основному договорі - сплатити/чувати заставодержателю комісійну винагороду за збільшення ліміту кредитування з розрахунку 0,5% (нуль цілих п'ять десятих відсотка) річних від суми збільшення ліміту зазначеного в основному договорі;

- зобов'язання відшкодувати документально підтверджені збитки, завдані кредитору невиконанням та/або неналежним виконанням зобов'язань по основному договору;

- зобов'язання сплатити кредитору штрафні санкції, неустойки (пені, штрафи) за невиконанням та/або неналежним виконанням зобов'язань по основному договору у строки та у розмірах, які зазначаються в основному договорі;

- зобов'язання сплатити кредитору будь-які інші платежі (якщо такі платежі передбачені умовами основного договору) в строки і в порядку, встановлені у основному договорі.

- зобов'язання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобов'язання (зобов'язання з відшкодування шкоди). Зобов'язання сплатити кредитору неустойку у випадках і у розмірі, зазначеному в п. 4.4. цього договору (зобов'язання зі сплати неустойки). Зобов'язання сплатити кредитору проценти (три проценти річних відповідно до статей 1050, 625 ЦК України) від простроченої суми у разі прострочення боржником виконання основного зобов'язання (зобов'язання зі сплати процентів за прострочення виконання). Зобов'язання, зазначені в п. 2.1. цього договору, у разі прострочення їх виконання підлягають виконанню з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Поручитель відповідно до цього договору приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання основного договору за боржника, а також будь-якого нового боржника, в разі переведення боргу боржника на іншу особу чи припинення боржника (ст.1, підпункти 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4. п.2.1., п.п. 2.2., 2.4. договору від 26.04.2013р.).

Згідно п.п. 4.1., 4.2. договору від 26.04.2013р. боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов'язання за основним договором не будуть виконані повністю. Передбачена статтею 2 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобов'язань за основним договором. Причини невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за цим договором. В такому випадку кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання боржником зобов'язань, що зазначені в ст. 2 цього договору, та їх обсяг, та вимогою виконання цих зобов'язань поручителем як солідарним боржником.

Підпунктом 5.1.1. пункту 5.1., сторони визначили, що у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Ці вимоги є обов'язковими для виконання поручителем протягом строку, зазначеному в п.4.3. цього договору.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 6.3., 6.11. договору від 26.04.2013р. підписанням цього договору поручитель надає свою згоду на зміну протягом дії цього договору розміру основного зобов'язання за основним договором (зокрема, але не виключно: збільшення строку дії основного договору, збільшення суми кредиту/ліміту кредитної лінії за основним договором, тощо), внаслідок чого зміниться, зокрема збільшиться обсяг його (поручителя) відповідальності, без додаткового повідомлення кредитором поручителя про таку зміну та без укладення окремої угоди (договору про внесення змін) до цього договору. Цей договір складено українською мовою в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Цей договір набуває чинності з моменту його укладення в письмовій формі. Строк дії цього договору складає до 30 червня 2021року, при цьому договір припиняє свою дію достроково у випадку належного виконання боржником або поручителем усіх зобов'язань, передбачених в ст. 2 цього договору, а також інших підстав, передбачених законодавством України. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. Договір підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений їх печатками.

Укладений договір поруки повністю відповідає вимогам діючого законодавства України.

Статтею 204 ЦК України встановлюється презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Станом на момент ухвалення рішення у даній справі договір поруки його сторонами не розірваний, не визаний судом недійсним. Судом також не встановлено підстав припинення поруки, що передбачені у статті 559 ЦК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.02.2017 по справі № 916/2784/16, повний текст якого у звязку з обєктивними обставинами, викладеними в рішенні, підписаний 12.06.2017, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Євро-центр» та ТОВ „Техсант» до ПАТ «Туристично-виробнича фірма «Чорне море», ПАТ «Сбербанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_3 «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» про визнання недійсним з моменту укладання договору поруки від 26.04.2013 відмовлено. Вказане рішення законної станом на 17.07.2017 сили не набрало, оскаржено в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2015р. за вих.№ 6587/5/28-2 позивачем на підставі п. 8.3 кредитного договору на адресу ПАТ «Туристично-виробничої фірми «Чорне море» (поручителя) ОСОБА_3 «Футбольний клуб «Чорноморець» (боржника) було направлено повідомлення-вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором (т.1, а.с. 192-193), про що свідчить наявний в матеріалах справи опис вкладення в цінний лист від 15.07.2015р. та фіскальний чек за № 4180 від 15.07.2015 (т.1, а.с. 191).

У вказаній вимозі позивач вимагав від відповідача сплатити наявну заборгованість у розмірі 41475775,08 доларів США та 53027925,09 грн. за кредитним договором, в строк не пізніше 10 робочих днів з дня відправлення цієї вимоги повідомлення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 36 773 937,32 доларів США з поручителя за кредитним договором і договором поруки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 15.07.2014р. по 02.11.2015р., суд вказує наступне.

ОСОБА_3 кредитодавця на отримання процентів за кредитом встановлено вимогами ст.ст.1048, ст.1054 ЦК України. Крім того, порядок нарахування та сплати процентів передбачений розділом 6 договору кредиту.

Згідно з п.1.3 кредитного договору в редакції договору про внесення змін №7 тип процентної ставки, яка застосовується в цьому договорі:

-з дати укладення цього договору і до дати, коли розмір загальної заборгованості Позичальника за кредитним договором буде дорівнювати розміру ліміту, зазначеному в п. 1.2. кредитного договору, діє змінювана процентна ставка;

-з дати, наступної за датою коли розмір загальної заборгованості позичальника за кредитним договором буде дорівнювати розміру ліміту, зазначеному в п. 1.2 кредитного договору, на протязі 12 місяців діє фіксована процентна ставка;

-з дати спливу терміну дії фіксованої процентної ставки і до закінчення кредитного договору діє змінювана процентна ставка.

Пунктом 1.3.6 кредитного договору в редакції договору №6 від 26.04.2013р. сторони визначили мінімальний розмір змінюваної процентної ставки в розмірі 12% річних.

Відповідно до п. 1.3.7 вказаного договору, у разі, якщо розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом на дату укладання цього договору є нижче мінімального розміру змінюваної процентної ставки (п.1.3.6. договору), та/або, якщо протягом дії цього договору розмір змінюваної процентної ставки у випадку її зміни на умовах та в порядку, передбаченому цим договором, стане нижче мінімального розміру змінюваної процентної ставки, то з дня (дати), в якому відбулось зазначене зниження й до наступного перегляду базової процентної ставки застосовується мінімальний розмір змінюваної процентної ставки (п.1.3.6).

Сторони погоджують, що зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в цьому пункті 1.3 договору, відбувається автоматично і не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору.

Про зміну змінюваної процентної ставки, банк письмово повідомляє позичальника із зазначенням дати, з якої змінюється змінювана процентна ставка за користування кредитом, але в будь-якому випадку не пізніше ніж за 15 календарних днів до застосування нового розміру змінюваної процентної ставки за користування кредитом. Сторони погодили, що під належним чином зробленим письмовим повідомленням позичальника про зміну змінюваної процентної ставки за цим договором, сторони вважають повідомлення (з інформацією про новий розмір процентної ставки), зроблене шляхом використання будь-якого методу повідомлення, передбаченого п. 11.9 цього договору (п.1.3.9 договору)

Як встановлено судом, фіксована процентна ставка 11% річних застосовувалася з 25.09.2013р. по 24.09.2014р.

З 25.09.2014 року була застосована змінювана процентна ставка, мінімальний розмір якої було погоджено сторонами на рівні 12% річних (п.1.3.6 договору).

Застосування вказаної ставки неодноразово підтверджувалося сторонами у актах звірки.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані за ставкою 12%, у розмірі 5578283,28 доларів США за період з 15.07.2011 по 2.11.2015.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 10.1 договору, За несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник зобовязаний сплачувати банку у відповідності до вимог чинного законодавства України пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня від простроченої суми за кожен день прострочення:

а) за прострочення строку /ів сплати повернення кредиту/частини кредиту;

б) за прострочення строку /ів сплати процентів за користування кредитом, які визначені ст. 6 цього договору;

в) за прострочення строку /ів сплати процентів за користування кредиту, наданого позичальникові в національній валюті.

Для розрахунку пені приймається 360 днів у році - для кредиту, наданого позичальнику в іноземній валюті та, фактично, кількості днів у році для кредиту, наданого позичальникові в національній валюті.

Пеня, зазначена в п. 10.1 цього договору, повинна сплачуватись банку в строк не пізніше наступного робочого дня з дня її накладення/нарахування (п.10.1 та договору).

Вирішуючи питання щодо правомірності стягнення пені, суд, перш за все, вважає за необхідне надати правову оцінку чинності договору №14 від 30.12.2014р. (т.1 а.с.71), оскільки від дати втрати ним чинності безпосередньо залежить період нарахування пені за порушення грошового зобовязання.

Згідно із ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, згідно з п. 10.2 договору нарахування пені, яка передбачена цим договором, починається з першого дня прострочення виконання зобовязання, зазначеного в п. 10.1 цього договору, і припиняється в момент виконання Позичальником зобовязання, за несвоєчасне виконання якого така пеня була застосована до Позичальника. При цьому останнім днем нарахування пені є день фактичного погашення заборгованості в звязку з виникненням якої нараховувалась пеня.

За таких обставин, сторони у договорі, користуючись правом, наданим ч.6 ст.232 ГК України, по іншому врегулювали період нарахування пені, не обмежуючи його 6 місяцями.

Крім того, надаючи оцінку вимогам про стягнення пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з приписами статті 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У відповідності до висновку Верховного суду України, сформульованого у постанові від 01.04.2015р. у справі № 909/660/14, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Отже, з врахуванням наведеного, суд доходить до висновку, що для цілей обрахунку пені у формі подвійної облікової ставки НБУ сума боргу, перерахована у національну валюту на певний момент, не може бути змінена протягом періоду прострочки.

Наданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією у сумі 15802012,75 грн. та пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією у розмірі 29971746,22 грн. судом перевірений, є вірним і таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати у справі покладаються на позивача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Туристично-виробнича фірма «Чорне море» (код ЄДРПОУ - 02573556, 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59) на користь публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/Юо від 15.07.2011 та на підставі договору поруки від 26.04.2013 у розмірі: 42.352.220 (сорок два мільйони триста пятдесят дві тисячі двісті двадцять) доларів США 60 центів та 45.773.758 (сорок пять мільйонів сімсот сімдесят три тисячі сімсот пятдесят вісім) грн. 97 коп. з яких:

- загальної заборгованості за кредитною лінією 36.773.937 (тридцять шість мільйонів сімсот сімдесят три тисячі девятсот тридцять сім) доларів США 32 центи США,

- процентів за користування кредитною лінією 5.578.283 (пять мільйонів пятсот сімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят три) доларів США 28 центів, що нараховані за період з 15.07.2014 по 02.11.2015,

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією 15.802.012 (пятнадцять мільйонів вісімсот дві тисячі дванадцять) грн. 75 коп.

- пені за прострочення сплати заборгованості за кредитною лінією 29.971.746 (двадцять девять мільйонів девятсот сімдесят одну тисячу сімсот сорок шість) грн. 22 коп.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Туристично-виробнича фірма «Чорне море» (код ЄДРПОУ - 02573556, 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 59) на користь публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46) 182.700 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили

Повне рішення складено 18 липня 2017 р.

Головуючий суддя Н.Д. Петренко

Суддя О.Ю. Оборотова

Суддя О.В. Цісельський