РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017Справа №910/12097/16

За позовом Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБК «Укртехспецбуд-ТД»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Державна фінансова інспекція України

про стягнення 251.190,48 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Хасін І.Б., довіреність № б/н від 14.01.2017

від відповідача Парфьонова Н.С., довіреність № 12/05 від 12.05.2017

від третьої особи Сміленко А.А., довіреність № 25/4/46-Д від 29.12.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБК «Укртехспецбуд-ТД» 251.190,48 грн. безпідставно отриманих коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами було укладено ряд договорів будівельного підряду, зокрема № 503, № 504 та № 186 від 08.09.2013. Під час проведення комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності НМУ ім О.О.Богомольця за період з 01.10.2012 до 01.12.2015 було ініційовано та проведено зустрічну перевірку відповідача та встановлено шляхом співставлення оборотно-сальдової відомості та відомостей ресурсів до актів приймання виконаних підрядних робіт згідно договорів за період з 01.01.2013 до 31.11.2015 розбіжності об'ємів матеріалів, врахованих в актах виконаних підрядних робіт, які фактично не використано відповідачем під час виконання умов зазначених вище договорів, укладених з позивачем, на суму 251.190,48 грн. Тобто, в порушення п. 1.3.1. розділу 1 ДБН Д.1.1.1-2000 підрядником - ТОВ «ІБК «Укртехспецбуд-ТД» - було завищено в актах виконаних робіт (форми КБ-2в) кількість матеріалів, що призвело до завищення вартості виконання будівельних робіт на загальну суму 251.190,48 грн., в т.ч. ПДВ. Зазначені факти встановлено ДФІ України під час проведення перевірки та зафіксовано в акті ДФІ від 02.03.2016 № 04-21/1 та вимозі ДФІ «Щодо усунення виявлених ревізією порушень» від 06.04.2016 № 04-14/435, копії Витягів з яких додаються. Про факт завищення вартості робіт позивач дізнався лише з акту ДФІ від 02.03.2016 № 04-21/1, оскільки до цього не мав підстав сумніватись в дійсних обсягах матеріалів, використаних відповідачем. Оскільки НМУ їм. О.О.Богомольця є бюджетною установою, таким завищенням завдано шкоди державному бюджету на суму 251 190,48 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 порушено провадження у справі № 910/12097/16 та призначено справу до розгляду на 14.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12097/16 від 14.07.2016 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державну фінансову інспекцію України та відкладено розгляд справи на 07.07.2016.

Позивачем 15.07.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення, в яких міститься клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи для визначення обсягів та вартості фактично використаних матеріалів обсягам та вартості визначеним проектно-кошторисною та первинною звітною документацією з будівництва.

Відповідач у поданих 04.08.2016 до відділу діловодства суду запереченнях проти позову просить в позові відмовити повністю, оскільки сторонами укладено договори в яких погоджено істотні умови, в тому числі ціна та умови оплати робіт. Відповідно до складених, підписаних та скріплених печатками сторін актів виконаних робіт форми КБ-2, довідок про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3 сторони погодили об'єм виконаних робіт, їх якість та вартість, позивач прийняв виконані роботи не заявивши при цьому про недоліки, як то передбачено ст. 853 Цивільного кодексу України, положеннями договорів. Матеріали справи не містять доказів наявності будь-яких зауважень чи заперечень з боку позивача щодо обсягів та якості виконаних робіт. Після прийняття робіт позивач оплати роботи відповідачу в повному обсязі. Висновок контрольно-ревізійного управління вважає таким, що не є підставою для зміни умов договору, а ціна на виконані роботи не є державою фіксованою, тому відповідач має право виставляти вільні ціни. Позивачем не доведено виникнення у відповідача відповідного обов'язку по сплаті коштів, заявлених до стягнення.

Третьою особою в судовому засіданні 16.08.2016 подано клопотання про здійснення заміни державної фінансової інспекції України його правонаступником Державною аудиторською службою України в порядку ст. 25 Господарського процесуального кодексу України. Посилаючись на те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 519-р від 24.06.2016 функції і повноваження Державної фінансової інспекції України покладено на Державну аудиторську службу України, повноваження якої затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 «Про затвердження Положення про Державну аудиторську службу України».

Третя особа у поданих в судовому засіданні 16.08.2016 поясненнях позовні вимоги позивача підтримує повністю.

Суд розглянувши клопотання третьої особи відмовив в його задоволенні.

В судовому засіданні 16.08.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 23.08.2016.

Позивачем 22.08.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення.

Третя особа у поданих в судовому засіданні 23.08.2016 додаткових поясненнях просить позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

Позивач в судовому засіданні 23.08.2016 підтримав клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідач в судовому засіданні 23.08.2016 проти задоволення клопотання позивача заперечував.

В судовому засіданні 23.08.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 25.08.2016.

Позивачем 25.08.2016 до відділу діловодства суду подано документи по справі.

Позивачем 25.08.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення, в яких позивач уточнив питання що слід поставити перед експертизою.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 25.08.2016 призначено по справі № 910/12097/16 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі № 910/12097/16 до надання висновку експерта.

26.10.2016 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз листом № 14432/16-43 від 20.10.2016 надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2016 поновлено провадження у справі № 910/12097/16, витребувано у сторін необхідні експерту документи, зупинено провадження у справі до надання висновку експерта.

17.11.2016 відповідачем та 21.11.2016 позивачем подано до суду документи, які було направлено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На адресу суду Київський науково-дослідний інститут судових експертиз листом № 14432/16-43 від 24.02.2016 повернув матеріали справи № 910/1209716 без проведення експертизи, оскільки не проведено попередню оплату експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 поновлено провадження у справі № 910/12097/16 та призначено її до розгляду на 15.06.2017.

Позивачем 09.06.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник позивача 13.06.2017 ознайомився з матеріалами справи № 910/12097/16, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою представника позивача.

Позивачем 14.06.2017 до відділу діловодства суду подано заяву про уточнення підстав позову та просить стягнути 251.190,48 грн. зайво сплачених за наступними договорами коштів: № 84 від 10.04.2013, № 191 від 03.09.2013, № 137 від 01.07.2013, № 138 від 12.07.2013, № 158 від 17.07.2013, № 185 від 02.09.2013, № 188 від 02.09.2013, № 401 від 02.09.2013, № 184 від 03.09.2013, № 186 від 03.09.2013, № 187 від 03.09.2013, № 189 від 03.09.2013, № 183 від 04.09.2013, № 192 від 04.09.2013, № 193 від 04.09.2013, № 403 від 04.09.2013, № 195 від 05.09.2013, № 4/14 від 04.02.2014, № 3/02 від 05.02.2014, № 33 від 28.04.2014, № 35 від 30.04.2014, № 36 від 30.04.2014, № 37 від 30.04.2014.

Відповідач у поданих 15.06.2017 до відділу діловодства суду запереченнях зазначає, що в рамках укладених між сторонами договорів було повністю виконано роботи відповідно до обсягів та умов договорів, які були прийняті позивачем без зауважень та сплачені ним повністю; змін до договорів щодо визначення вартості робіт та ціни договорів не вносились. Вважає, що акт ревізії Державної фінансової інспекції України, на який посилається позивач як на доказ завдання йому збитків на суму 251.190,48 грн. не встановлює в розуміння ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставин, які потребують доведення.

Третьою особою в судовому засіданні 15.06.2017 подано клопотання про здійснення процесуального правонаступництва Державна фінансова інспекція України на його правонаступника Державну аудиторську службу України.

Суд розглянувши клопотання третьої особи відмовив в його задоволенні з огляду на наступне

Стаття 25 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов''язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв'язок матеріального і процесуального права. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Частина 1 статті наводить однією з підстав процесуального правонаступництва - внаслідок реорганізації підприємства чи організації.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з п. 3 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Припинення вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Отже, моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи слід вважати дату внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.

З вказаного вище вбачається, що внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи, її цивільна правоздатність не припиняється. До правонаступника переходять усі права та обов'язки припиненої юридичної особи лише з моменту внесення такого запису.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що Державна фінансова інспекція України () наразі знаходиться в стані припинення.

Належних та допустимих доказів в підтвердження того, що Державна фінансова інспекція України припинилось як юридична особа та передало свої права і обов'язки Державній аудиторській службі Україні не подано.

Позивач в судовому засіданні 15.06.2017 надав пояснення по суті спору та наполягав на тому, що позовні вимоги ґрунтуються на ст. 1212 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні 15.06.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України перерву до 06.07.2017.

Відповідач у поданих 30.06.2017 до відділу діловодства запереченнях зазначає, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, при цьому, вимога про усунення виявлених ревізією порушень від 06.04.2016 не підтверджує порушення відповідачем умов укладених між сторонами договорів. Вважає необґрунтованими твердження позивача, що грошові кошти в розмірі 251.190,48 грн. слід розцінювати, як безпідставно отримані, що випливає з визначення ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки сторонами у справі було укладено договори, укладення яких та виконання позивачем в повному обсязі не заперечується, а кошти отримані відповідачем за договорами як оплата виконаних робіт, а отже не можуть бути повернуті як безпідставно збережені.

В судовому засіданні 06.07.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача і третьої особи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІБК «Укртехспецбуд-ТД» (далі - підрядник, відповідач) було укладено ряд договорів підряду на виконання робіт, а саме: № 84 від 10.04.2013, № 191 від 03.09.2013, № 137 від 01.07.2013, № 138 від 12.07.2013, № 158 від 17.07.2013, № 185 від 02.09.2013, № 188 від 02.09.2013, № 401 від 02.09.2013, № 184 від 03.09.2013, № 186 від 03.09.2013, № 187 від 03.09.2013, № 189 від 03.09.2013, № 183 від 04.09.2013, № 192 від 04.09.2013, № 193 від 04.09.2013, № 403 від 04.09.2013, № 195 від 05.09.2013, № 4/14 від 04.02.2014, № 3/02 від 05.02.2014, № 33 від 28.04.2014, № 35 від 30.04.2014, № 36 від 30.04.2014, № 37 від 30.04.2014.

Відповідно до п. 1.1. договорів замовник доручив, а підрядник прийняв на себе зобов'язання у 2013 та 2014 роках виконати роботи з ремонту приміщень Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Згідно з п. 1.3. договорів підрядник зобов'язався провести роботи з ремонту гуртожитків здати замовнику ці об'єкти, а замовник надати підряднику об'єкт (фронт робіт), підписати (затвердити) кошторисну документацію, прийняти закінчені об'єкти і оплатити вартість (здійснити фінансування) робіт об'єктів на умовах договорів.

Державною фінансовою інспекцією України за наслідками ревізії складено акт № 04-21/1 від 02.03.2016, яким встановлено, що в актах виконаних робіт (форми КБ-2в) згідно укладених між позивачем та відповідачем договорів (при цьому повний перелік договорів не вказано) за ревізійний період з 01.01.2013 по 31.11.2015 завищено кількість матеріалів, що призвело до завищення вартості виконання будівельних робіт на загальну суму 251.190,48 грн.

На підставі зазначеного акту ревізії позивачу надіслано вимогу № 04-14/435 від 06.04.2016 про усунення порушення та забезпечити відшкодування збитків (матеріальної шкоди).

Спір виник в зв'язку з тим, що на виконання вимоги Державної фінансової інспекції України кошти в сумі 251.190,48 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Умовами договорів передбачено, що замовник розглядає та за відсутності істотних недоліків у роботі повертає підряднику акти приймання-передачі робіт (п. 4.1. договорів).

Згідно з ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За умовами договорів розрахунок здійснюється за фактично виконані обсяги робіт на підставі оформлених актів за формою № КБ-2в і довідок за формою № КБ-3.

Згідно з п. 3.1 договору № 84 від 10.04.2013 вартість робіт становить 2.892.572,53 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 84 від 10.04.2013 виконано роботи на суму 2.892.572,53 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за травень, червень, липень, серпень, жовтень 2013 року та наступними актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в:

№ 1 від 20.06.2013 на суму 357.875,04 грн. за травень 2013 року

№ 2 від 01.06.2013 на суму 512.949,08 грн. за червень 2013 року

№ 3 від 15.07.2013 на суму 1.223.841,14 грн. за липень 2013 року

№ 4 від12.08.2013 на суму 682.773,77 грн. за серпень 2013 року

№ 5 від 02.10.2013 на суму 115.133,50 грн. за жовтень 2013 року

Згідно платіжного доручення № 1684 від 10.09.2013 позивачем повністю сплачено вартість виконаних за договором № 186 від 03.09.2013 робіт в розмірі 99.934,80 грн.

Згідно з п. 3.1 договору № 191 від 03.09.2013 вартість робіт становить 82.434,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 191 від 03.09.2013 виконано роботи на суму 82.434,00 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 10.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно платіжного доручення № 1684 від 10.09.2013 позивачем повністю сплачено вартість виконаних за договором № 186 від 03.09.2013 робіт в розмірі 99.934,80 грн.

Згідно з п. 3.1 договору № 137 від 01.07.2013 вартість робіт становить 99.008,22 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 137 від 01.07.2013 виконано роботи на суму 99.008,22 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за липень 2013 року та актом № 1 від 10.07.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за липень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 138 від 12.07.2013 вартість робіт становить 99.804,42 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 138 від 12.07.2013 виконано роботи на суму 99.804,42 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за липень 2013 року та актом № 1 від 18.07.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за липень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 158 від 17.07.2013 вартість робіт становить 99.871,82 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 158 від 17.07.2013 виконано роботи на суму 99.871,82 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за липень 2013 року та актом № 1 від 22.07.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за липень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 185 від 02.09.2013 вартість робіт становить 61.606,80 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 185 від 02.09.2013 виконано роботи на суму 61.606,80 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 10.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 188 від 02.09.2013 вартість робіт становить 99.013,20 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 188 від 02.09.2013 виконано роботи на суму 99.013,20 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 10.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 401 від 02.09.2013 вартість робіт становить 18.175,20 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 401 від 02.09.2013 виконано роботи на суму 18.175,20 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 09.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 184 від 03.09.2013 вартість робіт становить 46.954,80 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 184 від 03.09.2013 виконано роботи на суму 46.954,80 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 10.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 186 від 03.09.2013 вартість робіт становить 99.934,80 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 186 від 03.09.2013 виконано роботи на суму 99.934,80 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 10.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно платіжного доручення № 1684 від 10.09.2013 позивачем повністю сплачено вартість виконаних за договором № 186 від 03.09.2013 робіт в розмірі 99.934,80 грн.

Згідно з п. 3.1 договору № 187 від 03.09.2013 вартість робіт становить 84.770,40 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 187 від 03.09.2013 виконано роботи на суму 84.770,40 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 10.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 189 від 03.09.2013 вартість робіт становить 31.350,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 189 від 03.09.2013 виконано роботи на суму 31.350,00 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 10.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 183 від 04.09.2013 вартість робіт становить 42.994,80 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 183 від 04.09.2013 виконано роботи на суму 42.994,80 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 09.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 192 від 04.09.2013 вартість робіт становить 28.770,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 192 від 04.09.2013 виконано роботи на суму 28.770,00 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 09.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 193 від 04.09.2013 вартість робіт становить 61.219,20 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 193 від 04.09.2013 виконано роботи на суму 61.219,20 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 04.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 403 від 04.09.2013 вартість робіт становить 12.417,60 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 403 від 04.09.2013 виконано роботи на суму 12.417,60 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 11.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 195 від 05.09.2013 вартість робіт становить 94.088,40 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 195 від 05.09.2013 виконано роботи на суму 94.088,40 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за вересень 2013 року та актом № 1 від 10.09.2013 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за вересень 2013 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 4/14 від 04.02.2014 вартість робіт становить 99.042,86 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 4/14 від 04.02.2014 виконано роботи на суму 99.042,86 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за лютий 2014 року та актом № 1 від 07.02.2014 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за лютий 2014 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 3/02 від 05.02.2014 вартість робіт становить 47.923,20 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 3/02 від 05.02.2014 виконано роботи на суму 47.923,20 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за лютий 2014 року та актом № 1 від 13.02.2014 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за лютий 2014 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 33 від 28.04.2014 вартість робіт становить 119.297,75 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 33 від 28.04.2014 виконано роботи на суму 119.297,75 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за травень 2014 року та актом № 1 від 07.05.2014 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за травень 2014 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 35 від 30.04.2014 вартість робіт становить 5.126,59 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 35 від 30.04.2014 виконано роботи на суму 5.126,59 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за травень 2014 року та актом № 1 від 06.05.2014 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за травень 2014 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 36 від 30.04.2014 вартість робіт становить 66.960,42 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 36 від 30.04.2014 виконано роботи на суму 66.960,42 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за травень 2014 року та актом № 1 від 06.05.2014 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за травень 2014 року.

Згідно з п. 3.1 договору № 37 від 30.04.2014 вартість робіт становить 45.453,04 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем згідно договору № 37 від 30.04.2014 виконано роботи на суму 45.453,04 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за травень 2014 року та актом № 1 від 06.05.2014 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за травень 2014 року.

Сторонами не заперечується та обставина, що виконані за вказаними вище договорами роботи повністю сплачено позивачем на суми визначені договорами.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язанні у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встано влюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами міс цевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Згідно з п. 2 ст. 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору.

Сторонами договору було узгоджено розмір робіт, який підлягає оплаті по договорам.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу України регламентовано, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одер жання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Однак, судом встановлено, що на день вирішення спору сторонами не уклада лось будь-яких змін до договору в частині узгодження нового розміру вартості робіт.

Відповідно до частин 4-5 статті 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінте ресована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Доказів того, що позивач звертався з позовом до суду про спонукання від повідача про внесення змін до договорів в частині іншого розміру вартості робіт не подано.

Суд дійшов висновку, за відсутності належного оформлення внесених до договорів змін щодо ціни договорів, у відповідача не виникло зобов'язання по сплаті коштів в іншому розмірі.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність у відповідача обов'язку сплати позивачу коштів в розмірі 251.190,48 грн.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Позивач просить стягнути грошові кошти як безпідставно набуті.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що сплачені ним кошти в розмірі 251.190,48 грн. є безпідставно набутими відповідачем, оскільки сплачені на підставі чинних договорів, до яких не було внесено змін щодо вартості робіт.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Таким чином, позовні вимоги Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця безпідставні та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 13.07.2017.

СуддяВ.В.Сівакова