ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2017 р. Справа № 914/4024/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Малех І.Б.

Мирутенка О.Л.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС Молл Маркет» м.Трускавець

на ухвалу господарського суду Львівської області від 10.05.2017 р.

у справі № 914/4024/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС Молл Маркет» м.Трускавець

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 м.Львів

про стягнення 136 174, 00 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: Нечаєва Н.М. - за довіреністю б/н від 28.03.2017 р.;

відповідача: ОСОБА_5 - за довіреністю б/н від 15.05.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 10.05.2017 р. (суддя З.В. Горецька) припинено провадження у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань поданого відповідачем, внесено запис №3024963 від 21.02.2017 р. про припинення його діяльності.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду першої інстанції, а справу направити для розгляду в місцевий господарський суд. В своїй апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на постанову пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зазначає, що факт реєстрації припинення підприємництва за власним бажанням не звільняє фізичну особу від зобов'язань, що виникли під час провадження нею господарської діяльності, не змінює строків і порядку їх виконання, а також не є підставою для припинення уже розпочатого судового провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що ст.12 ГПК України визначено вичерпний перелік справ, підвідомчих господарським судам. А отже, суд правомірно припинив провадження у справі у зв'язку з тим, що відповідач у справі - фізична особа-підприємець припинив свою діяльність як суб'єкт господарювання. Крім цього, відповідач зазначає, що після порушення провадження у справі виявлено, що є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як підтверджується матеріалами справи, рішенням господарського суду Львівської області від 02.02.2016 р. позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 р. апеляційну скаргу задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ «ТКС Молл Маркет» 98 686,41 грн. боргу, 11 68,94 грн. штрафу. В частині стягнення 13 001,00 грн. боргу провадження у справі припинено. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 р. у даній справі скасовано рішення господарського суду Львівської області в частині задоволення позову про стягнення 6 920,78 грн боргу; 2 392,38 грн штрафу; про припинення провадження у справі в частині позову про стягнення 13 001,0 грн боргу. В цій частині прийнято нове рішення, яким у позові про стягнення 19 921,78 грн. боргу та 2 392,38 грн. штрафу відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2017 р. у даній справі постанову Львівського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду Львівської області скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області в іншому складі суду. Вищий господарський суд України зазначив, що погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, однак вважає, що визначаючи їх розмір, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли до передчасних висновків, з огляду на те, що необхідно дослідити всі договори оренди, заборгованість за якими існувала у спірний період. При цьому, необхідно встановити не тільки обсяг здійснених відповідачем протягом спірного періоду проплат за оренду приміщень, але й дослідити розмір дійсного зобов'язання останнього перед позивачем на початок спірного періоду, враховуючи тривалих характер відносин сторін та наявність орендних відносин ще до спірного періоду, що підтверджується розрахунком позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, при новому розгляді справи, відповідачем подано заяву про припинення провадження, оскільки ФОП ОСОБА_3 припинив свою діяльність як суб'єкт господарювання.

Позивач заперечує щодо припинення провадження у справі зазначаючи, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_3 був зареєстрованим суб'єктом господарської діяльності - фізичною особою підприємцем 31.05.2007 р. та припинив таку діяльність 21.02.2017 р. При цьому, станом на момент відкриття провадження у справі, прийняття рішення судом першої інстанції 02.02.2016 р., постанови Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 р. та постанови Вищого господарського суду України від 31.01.2017 р., ОСОБА_3 значився як фізична особа-підприємець згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як встановлено судами під час розгляду даної справи, відносини із оренди приміщень у готельному комплексі з розвиненою інфраструктурою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем існували безперервно з 2009 року по квітень 2016 року та оформлялися окремими договорами.

Відповідно, на час укладення, виконання та виникнення боргу щодо усіх цих договорів ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, набув для себе за ними прав та брав на себе обов'язки саме як фізична особа-підприємець.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, на господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до частини сьомої статті 59 ГПК України, суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою-сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності) (вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України у п. 4.7 постанови № 18 від 26.12.2011 р.)

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за власним рішенням внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 21.02.2017 р.

Як підтверджується матеріалами справи, позов до суду було подано 23.11.2015 р., тобто, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач - ФОП ОСОБА_3 припинив свою діяльність після порушення провадження у справі та після направлення на новий розгляд справи Вищим господарським судом України.

З огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що місцевий господарський суд помилково припинив провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.80 ГПК України.

За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для розгляду по суті до господарського суду Львівської області.

Щодо тверджень відповідача про припинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, згідно якої, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, необхідно зазначити таке.

Як підтверджується матеріалами справи, рішенням господарського суду Львівської області від 26.07.2016 р. у справі №914/1588/16 позов задоволено частково; стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ «ТКС Молл Маркет» 21 906, 61 грн. боргу та 2 190, 66 грн. штрафу. Рішення набрало законної сили. При цьому, предметом позовних вимог у цій справі було стягнення заборгованості по орендній платі за договором №413 від 01.10.2015 р. за період жовтень 2015 - квітень 2016 року.

Натомість, предметом позовних вимог у даній справі 914/4024/15 є стягнення заборгованості за договорами №8 від 30.09.2013 р.; №6 від 18.11.2014 р., №406 від 27.02.2015р. та №406 від 27.08.2015 р.

Таким чином, у суду відсутні підстави для припинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки предмети позовних вимог у вищевказаних справах є різними.

При зміні чи скасуванні ухвали суду першої інстанції, апеляційний господарський суд проводить новий розподіл судових витрат на підставі ст.49 ГПК України. Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційних скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК України.

Таким чином, розподіл судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги покладається на суд першої інстанції за наслідками вирішення спору по суті (прийняття рішення у справі).

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС Молл Маркет», м.Трускавець задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 10.05.2017 р. у справі №914/4024/15 скасувати.

3. Справу направити для розгляду до господарського суду Львівської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.07.2017 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Малех І.Б.

Мирутенко О.Л.