ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Справа № 917/590/17

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.
при секретарі Деппа-Крівіч А.О.
за участю представників сторін:

позивача Блінова С.О. (довіреність №10-824/д від 08.12.2016 року);

відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№1640П/1-43) на рішення господарського суду Полтавської області від 05 травня 2017 року у справі №917/590/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Качанівського газопереробного заводу, Сумська область, Охтирський район, с. Мала Павлівка;

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Полтава,

про стягнення 1872,25 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року ПАТ "Укрнафта", м. Київ в особі Качанівського газопереробного заводу звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення 1872,25 грн. невідшкодованих витрат на оплату військовозобов`язаному працівнику, призваного на навчальні збори, середньої заробітної плати.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05 травня 2017 року у справі №917/590/17 (суддя Ореховська О.О.) позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Качанівського газопереробного заводу 1872,25 грн. заборгованості та 1600,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 12.06.2017 року та відстрочено відповідачу сплату судового збору до 12.06.2017 року.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6157 від 12.06.2017 року), в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою суду від 12.06.2017 року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 10.07.2017 року, відстрочено відповідачу сплату судового збору до 10.07.2017 року.

22.06.2017 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі у зв`язку з відсутністю коштів на відрядження, а також з цих же підстав просить відстрочити йому сплату судового збору. (вх.№6735).

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду апеляційної скарги, не реалізував своє право на участь у судовому процесі та не забезпечив явку представника в судове засідання 10.07.2017 року.

22.06.2017 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі у зв`язку з відсутністю коштів на відрядження, а також з цих же підстав просить відстрочити йому сплату судового збору. (вх.№6735).

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представника відповідача не була визнана обов`язковою, а також те, що його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначеного представника за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

На підставі повідомлення військового комісара Лохвицько-Чорнухинського ОРВК (а.с. 26), військовозобов`язаний запасу (резервіст) ОСОБА_1 , який є працівником Качанівського газопереробного заводу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (далі - Качанівський ГПЗ ПАТ "Урнафта") (позивач у справі), був призваний на навчальні збори, які мали відбутися у період з 04.03.2014р. по 13.03.2014 р.

03.03.2014р. позивачем видано наказ за № 199 "Про навчальні збори" (а.с. 27) про відрядження зокрема до Лохвицько-Чорнухинського ОРВК з 04.03.2014р. по 13.03.2014р. ОСОБА_1 із збереженням заробітної плати згідно посадового окладу.

12.03.2014р. позивачем отримано повідомлення військового комісара Лохвицько - Чорнухинського ОРВК (а.с. 28), відповідно до якого працівник позивача ОСОБА_1 призивається на навчальні збори, які відбудуться з 03.03.2014р. по 20.03.2014р. (наказ Качанівського ГПЗ № 225 "Про навчальні збори" від 12.03.2014 р. - а.с. 29).

Качанівським ГПЗ ПАТ "Урнафта" виплачено військовозобов`язаному ОСОБА_1 середню заробітну плату за час перебування на навчальних зборах в розмірі 1 872,25грн., що підтверджується, зокрема, відомістю на виплату грошей за березень 2014 р. (а.с. 43-48).

Качанівським ГПЗ ПАТ "Укрнафта" у квітні 2014р. подано до Лохвицько-Чорнухинського ОРВК відомості на виплату середнього заробітку за час перебування військовозобов`язаного на навчальних зборах у період з 04.03.2014р. по 20.03.2014р. та рахунок на оплату від № 2 від 07.04.2014 р. (а.с. 30, 31,32).

У липні місяці 2014р. Качанівським ГПЗ ПАТ „Укрнафта" отримано лист ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 8/2475 16.07.2014р. (а.с. 33), яким повернуто без реалізації рахунок на відшкодування витрат по заробітній платі і зазначено, що згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 на навчальні збори був призваний ОСОБА_1 з 03.03.2014р. по 18.03.2014р..

12.05.2015р. позивачем направлено документи на відшкодування витрат по заробітній платі до ІНФОРМАЦІЯ_1 документи(а.с. 34, 35, 36).

Проте, відповідач відшкодування витрат на виплату ОСОБА_1 середнього заробітку не здійснив, відповідь на адресу позивача не надав.

Оскільки документи військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаного ОСОБА_1 на навчальні збори містили різні дати початку та кінця проведення навчальних зборів, позивачем вжито заходи, спрямовані на з`ясування строку перебування ОСОБА_1 на навчальних зборах.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2381 від 14.11.2016р. (а.с. 37) молодший лейтенант запасу ОСОБА_1 проходив підготовку на навчальних зборах при Лохвицько - Чорнухинському ОРВК з 03.03.2014 р. по 18.03.2014 р. Виключений із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 19.03.2014 року на підставі наказу військового комісара № 4 від 18.03.2014 р.

На підставі інформації, зазначеної у листі ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2381 від 14.11.2016р., позивачем було внесено відповідні зміни до наказу № 255 від 12.03.2014р. "Про навчальні збори" (а.с. 38).

В подальшому позивачем на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено лист за № 2/2729 від 28.11.2016р. з відомостями на виплату середньої заробітної плати за час перебування ОСОБА_1 на навчальних зборах у період з 03.03.2014 р. по 18.03.2014 р. і проханням відшкодувати витрати, а також довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 та рахунок на оплату від № 2/2 від 07.04.2014 р. на суму 1 872,25грн. (а.с. 39,40,41).

Листом № 9/2681 від 23.12.2016р. (а.с. 42) ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив, що всі надані Полтавському обласному військовому комісаріату рахунки у 2014 році були компенсовані. Заборгованості за 2014 рік перед підприємствами та установами не існує. Компенсувати кошти у 2016 році ІНФОРМАЦІЯ_4 не має права, так як це буде вважатися нецільовим використанням коштів.

Відшкодування витрат (за 2014 рік) з виплати середньої заробітної плати військовозобов`язаному ОСОБА_1 , призваному на навчальні збори, здійснено не було, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд визнав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 ст. 119 Кодексу законів про працю України передбачено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Згідно з приписами п. 1 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Військовозобов`язаними, в розумінні ст. 1 наведеного Закону, є особи, які знаходяться в запасі для комплектування Збройних Сил України і інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт по забезпеченню оборони держави.

Відповідно до п.п. 4, 9, 11, 13 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" час і строки проведення навчальних зборів військовозобов`язаних та резервістів визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України та органами управління іншими військовими формуваннями відповідно до цього Закону. Військовозобов`язані, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату (органу Служби безпеки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Керівники підприємств, установ, організацій та навчальних закладів незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних до визначених пунктів збору. За призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності. Виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2006 р. № 1644 "Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам" виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, у тому числі резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Розрахунок середньої заробітної плати проводиться відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., виходячи із заробітку за два останні місяці.

Згідно з п.п. 7,8 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 р. № 80, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2006р. № 1644, за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах. Особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний.

Відповідно до п. 11, 12, 13 Інструкції виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами (п. 11). Підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування) (п. 12). Середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів (п. 13 Інструкції).

Відповідно до п. 4.6 Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міноборони України від 11.11.2009 р. № 560 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 03.12.2009 р. за № 1162/17178) з подальшими змінами та доповненнями, командири військових частин (установ) зобов`язані під час проведення навчальних зборів організувати: видання наказу про зарахування військовозобов`язаних до списків особового складу військової частини (установи), організувати їх облік; внесення відповідних записів про проходження навчальних зборів у військово-облікові документи військовозобов`язаних із зазначенням тривалості і виду навчальних зборів, завіривши їх підписом, скріпленим гербовою печаткою військової частини (установи), тощо.

Обласні військові комісаріати (військовий комісаріат Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_5 ) зобов`язані після закінчення навчальних зборів (п. 4.7. Інструкції): відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку, тощо.

У відповідності до п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 р. № 389, обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Таким чином, саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаному працівнику, який проходив навчальні збори, середньої заробітної плати.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не здійснив позивачеві відшкодування витрат, обґрунтовуючи це відсутністю асигнувань з державного бюджету.

Посилання відповідача як у відзиві на позовну заяву так і в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних асигнувань для покриття витрат минулого періоду судова колегія вважає безпідставними та зазначає, що законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування з державного бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм щодо відшкодування виплат середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з підприємствами, установами та організаціями, які здійснили такі виплати.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Частиною 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України.

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність бюджетних коштів у відповідача не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.10.2005р. по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України".

Також судом врахована правова позицію з цього приводу Верховного суду України, викладену у постановах Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №11/446, від 15.05.2012р. у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012р. у справі № 15/5027/715/2011.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі спростовуються наявними в матеріалах справи документами та поясненнями представника позивача, викладеними у відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, а господарським судом першої інстанції правильно оцінені обставини справи, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 року було відстрочено відповідачу сплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі до 12.07.2017 року та зобов`язано надати суду докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Ухвалою суду від 12.06.2017 року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 10.07.2017 року, відстрочено відповідачу сплату судового збору до 10.07.2017 року.

Проте, станом на день прийняття постанови, відповідачем не було виконано вимоги вищезазначеної ухвали суду та не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Так, 01.01.2017 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" №1774-VIII від 06.12.2016 р., яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір" щодо розміру ставок судового збору.

Згідно з пунктом 1 статті 4 Закону України "Про судовий сбір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви: за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" №1801-VIІІ від 21 грудня 2016 року з 01.01.2017 р. встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1600,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позов, з яким звернувся до суду позивач є майновим про стягнення 1872,25 грн.

За таких обставин та з огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_1 в доход Державного бюджету 1760,00 грн. судового збору.

Керуючись статтями 32-33, 43, 85, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 05 травня 2017 року у справі №917/590/17 залишити без змін.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) в доход Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 2003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030101) 1760,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 12.07.2017 року.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.