донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

18.07.2017 справа №908/524/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя суддіОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача від відповідача від апелянта ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю № 40 від 06.02.2017р. не з'явився не з»явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргуВідділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 13447-6034
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від за скаргою на дії31.05.2017 Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» м.Запоріжжя вих. № 008-32/4862 від 27.03.2017 Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області
у справі № 908/524/16 (суддя Корсун В.Л.)
за позовомВідкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж, м.Запоріжжя
доДержавного підприємства "Державний проектний інститут "Запоріжцивільпроект", м. Запоріжжя
про стягнення 202 169,54 грн.
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго звернулося до господарського суду Запорізької області зі скаргою (вих.008-32/4862) на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, якою заявник просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо прийняття постанови від 28.02.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу; визнати недійсною постанову від 28.02.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №52025150) щодо виконання наказу господарського суду Запорізької області від 31.05.2016р. у справі №908/524/16 про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» 84 367,19 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.05.2017р. у справі № 908/524/16 скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» від 27.03.17 № 008-32/4862 задоволено повністю.

Ухвала мотивована обґрунтованістю доводів, зазначених у скарзі, невідповідністю дій державного виконавця та оскаржуваної постанови від 28.02.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 52025150) щодо виконання наказу господарського суду Запорізької області від 31.05.2016р. у справі № 908/524/16 приписам законодавства.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 13447-6034 від 21.06.2017, в якій просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.05.2017р. у справі № 908/524/16 скасувати та прийняти рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Вважає, що оскаржувана ухвала по справі прийнята місцевим господарським судом без врахування усіх обставин справи. В обґрунтування апеляційної скарги послався на ст. 93 Цивільного Кодексу України, згідно з якою місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Так, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців місцем знаходження юридичної особи (боржника) є: 69095, м.Запоріжжя, пл. Пушкіна, буд.4, за якою уповноваженого органу або органу управління, керівництва або адміністрації боржника виявлено не було, що є підставою для повернення виконавчого документу, на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачу. Отже, вважає, що державний виконавець діяв у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, зазначив, що ч.3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не розповсюджується на випадок при якому виконавчий документ повертається стягувачу з підстав п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тому у державного виконавця були відсутні підстави для направлення виконавчого документа до відповідного органу державної влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017р. порушено апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017р. задоволено клопотання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про участь представника в судовому засіданні, що призначене на 18.07.2017 р. в режимі відеоконференції.

Стягувач, ПАТ Запоріжжяобленерго, проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві № 008-32/11130 від 17.07.2017р. на апеляційну скаргу. Просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.05.2017р. у справі 908/524/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апелянт та боржник не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою суду учасники процесу не зобовязувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, тому скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» в судовому засіданні підтримав позицію, що викладена у відзиві.

Згідно з положеннями ст.ст.101, 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвал місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України).

Вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника стягувача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.04.2016р. у справі №908/524/16 позов Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж до Державного підприємства Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект про стягнення 202 169,54 грн. задоволено частково.

Стягнуто з державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (69095, м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, 4, ) на користь відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, , п/р зі спеціальним режимом використання № 19 в філії ЗОУ ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 115 327,29 грн. основного боргу за спожиту активну електричну енергію, 5 418,40 грн. боргу за перевищення договірної величини.

Стягнуто з державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (69095, м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, 4, ) на користь відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, , поточний рахунок для сплати вартості послуг з компенсації перетоків реактивної електроенергії, 3% річних, пені та інфляційних витрат № 1102 в філії «Запорізьке РУ «ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 313399) 962,78 грн. вартості послуг з компенсації перетоків реактивної електроенергії, 58 239,37 грн. пені, 3 423,65 грн. 3% річних, 18 710,17 грн. індексу інфляції та 3 031,22 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

31.05.2016р., на виконання зазначеного рішення господарським судом Запорізької області від 11.04.2016р., видано відповідні накази.

Постановою головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області від 26.08.2016р., за заявою від 23.08.2016р., відкрито виконавче провадження № 52025150 щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 31.05.2016р. у справі № 908/524/16 про стягнення з Державного підприємства Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект на користь ВАТ Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж 84 367,19 грн.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_6 ВП № 52025150, на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», наказ господарського суду Запорізької області №908/524/16, виданий 31.05.2016р. господарським судом Запорізької області, про стягнення з ДП «Державний проектний інститут « Запоріжцивільпроект» на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж 84 367,19 грн. повернутий стягувачу. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред»явлений до виконання в строк до 28.02.2020р.

Стягувач не погодився з такими діями органу виконання та звернувся до суду з цією скаргою (вих.008-32/4862), якою просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо прийняття постанови від 28.02.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу; визнати недійсною постанову від 28.02.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №52025150) щодо виконання наказу господарського суду Запорізької області від 31.05.2016р. у справі №908/524/16 про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» 84 367,19 грн.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до положень Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Однією з засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ст. ст.115, 116 Господарського процесуального кодексу України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження).

Як свідчать матеріали справи, датою пред'явлення позивачем (стягувачем) наказу від 31.05.2016р. по справі № 908/524/16 до виконання є 23.08.2016р., постанова про відкриття виконавчого провадження № 52025150 винесена 26.08.2016р.

Станом на 26.08.2016р. діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІУ( з відповідними змінами).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів (ст. 17 Закону України Про виконавче провадження).

05.10.2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно із п.п. 6, 7, 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Майно, передане на реалізацію до набрання чинності цим Законом, продовжує реалізовуватися у порядку (у тому числі за вартістю), що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином враховуючи, що виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 31.05.2016 за № 908/524/16 про стягнення з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» 84 367,19 грн. на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж було розпочато 26.08.2016 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2016 (ВП № 52025150), то відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, мали завершуватися у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.02.2017р. ВП № 52025150 винесена заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з посиланням на п.5 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VІІІ.

За приписами п. 5 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України Про виконавче провадження про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову (ч.4 ст.37 Закону). Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч.5 ст.37 Закону).

Як вбачається з тексту постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, «державним виконавцем для своєчасного виконання виконавчого документа, який входив до складу зведеного виконавчого провадження № 34040904 в повному обсязі перевірено майновий стан боржника, та з метою виконання зведеного виконавчого провадження вчинено наступні виконавчі дії: винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої на все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, направлено запити до реєструючих органів з метою отримання інформації щодо майнового стану боржника, накладено арешт на кошти боржника, згідно постанов про арешт коштів боржника та протягом 2013-2017 років систематично виставлялися платіжні вимоги в фінансові установи, в яких обліковуються розрахункові рахунки боржника.

В ході проведення виконавчих дій направлено вимогу боржнику про надання інформації про перелік рухомого та нерухомого майна, яке не відноситься до основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства.

Враховуючи той факт, що коштів списаних з розрахункових рахунків боржника було недостатньо для задоволення вимог усіх стягувачів за зведеним виконавчим провадженням, державним виконавцем здійснювалися виконавчі дії спрямовані на опис та арешт рухомого та нерухомого майна боржника, що належить йому на праві власності для подальшої передачі арештованого майна на реалізацію.

06.06.2013 актом опису та арешту майна державним виконавцем накладено арешт на рухоме майно боржника у кількості 26 найменувань, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул. Пушкіна, 4, на загальну суму 52 306,40 грн. 11.07.2013 згідно акту опису та арешту майна державним виконавцем накладено арешт на базу відпочинку «Фрегат» яка знаходиться за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова, 27.

22.07.2013 передано пакет документів на реалізацію рухомого майна, а саме автомобілів НОМЕР_1, яка склала 17 303,15 грн., та УАЗ 3303, державний номер НОМЕР_2 та Ноnda Stream 2.0, 2004р.в, державний номер НОМЕР_3. Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів № 05/234/1З/А-1 від 11.10.2013 переможцем прилюдних торгів з продажу бази відпочинку «Фрегат» є ТОВ «ПЛАЦ». 17.10.2013 кошти, які надійшли з реалізації бази відпочинку «Фрегат» у сумі 2 028 100 грн. були розподілені та повністю задоволено вимоги 138 стягувачів з виконання виконавчих документів по стягненню заробітної плати та частково задоволено вимоги за 24 виконавчими документами де стягувачем є УПФУ.

18.10.2013 на депозитний рахунок надійшли кошти від реалізації рухомого майна, а саме Ноnda Stream 2.0, 2004 р.н у сумі 38 456 грн.

24.10.2013 кошти розподілені, частково задоволено вимоги стягувачів за 8 виконавчими документами.

23.12.2013 частину майна (5 кондиціонерів) реалізовано за 3 840,00 грн. Інше рухоме майно знято з реалізації в зв'язку з відсутністю купівельного попиту. Жоден стягувач не виявив бажання залишити за собою вищезазначене нереалізоване майно, у зв'язку з чим державним виконавцем проведено дії з нереалізованим майном у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно протоколу проведення електронних торгів №224499 від 31.12.2016, нежитлова будівля за адресою майдан Пушкіна 4, у м. Запоріжжі, стартова ціна якої складала 34 112 660,40 грн., не реалізована, у зв'язку з відсутністю допущених учасників до торгів.

Відповідно до абз. 4 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 місце знаходження юридичної особи, є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Так, в ході проведення виконавчих дій уповноваженого органу або органу управління, керівництва або адміністрації боржника за адресою: м. Запоріжжі майдан Пушкіна, 4, заходами щодо їх розшуку виявлено не було, про що складено акт державного виконавця від 15.02.17».

З посиланням на п.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв»язку з неможливістю з»ясувати місцезнаходження боржника-юридичної особи, постановлено виконавчий документ, наказ № 908/524/16, виданий 31.05.2016р., на суму 84367,19грн. повернути стягувачеві.

Жодного доказу (з матеріалів виконавчого провадження), на підтвердження наведеного в описовій частині Постанови, ВДВС до судової справи надано не було.

Матеріали справи не містять і документових доказів приєднання виконавчого провадження № 52025150 до складу зведеного виконавчого провадження № 34040904, доказів виведення виконавчого провадження № 52025150 зі складу зведеного виконавчого провадження № 34040904.

Не наданий відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до матеріалів справи № 908/524/16 і акт державного виконавця від 15.02.17, про який зазначено в оскаржуваній Постанові ВП №52025150 від 28.02.2017р.

Посилання в Постанові на вчинені державним виконавцем в 2013 році дії, реалізацію на електронних торгах нежитлової будівлі за адресою м. Запоріжжя, майдан Пушкіна,4, не свідчать про виконання наказу господарського суду Запорізької області від 31.05.2016р. у справі № 908/524/16, виконавче провадження № 52025150 за яким відкрито 26.08.2016р., проте свідчать про наявність у державного виконавця відомостей про місцезнаходження боржника-юридичної особи.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, на час прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2017р. частина майна боржника, як рухомого майна, так і нерухомого, залишилася не реалізованою.

Положенням абз. 2 п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (у відповідній редакції) визначено, що місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» унормовано, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: найменування юридичної особи, у т.ч. скорочене (за наявності), ідентифікаційний код юридичної особи, організаційно-правова форма, (…) місцезнаходження юридичної особи; перелік засновників (учасників) юридичної особи: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), серія та номер паспорта, якщо засновник - фізична особа; найменування, країна резидентства, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа; відмітка про закінчення повноважень засновника громадського формування у зв'язку з державною реєстрацією, тощо.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (отримано судом першої інстанції станом на 31.05.17 з офіційного сайту Міністерства юстиції України), вбачається, що місцезнаходженням державного підприємства Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (боржника) є: 69095, м. Запоріжжя, пл. Пушкіна, 4, тобто адреса зазначена у виконавчому документі.

Фактична відсутність за зазначеною адресою керівництва боржника, не є тією підставою з якою Закон повязує безумовне повернення виконавчого документа стягувачеві.

Здійснюючи виконавчі дії в межах зведеного виконавчого провадження, протягом попередніх трьох років, питання щодо місцезнаходження боржника у ВДВС взагалі не виникало.

Порядок розшуку боржника юридичної особи визначений ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ та ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIIІ. Втім, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення державним виконавцем у повній мірі виконавчих дій, спрямованих на розшук боржника (юридичної особи).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до відомостей зазначених у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про який зазначено вище, засновником ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 9. Наведене свідчить, що державний виконавець не був позбавлений можливості звернутися до засновника ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» - Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України із листом (запитом) про надання інформації щодо фактичного місцезнаходження боржника за наказом по справі № 908/524/16.

Судова колегія зазначає, що висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Доводи відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо обґрунтованості повернення виконавчого документу відповідно до п.5 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження не підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції боржник за наказом від 31.05.2016 по справі № 908/524/16 є державним підприємством, а тому на нього розповсюджуються приписи Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI (який набрав чинності 01.01.2013), статтею 4 якого передбачено особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи, що не враховано органом виконання при вчиненні виконавчих дій.

Разом з тим, наведених вище приписів чинного законодавства заступником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області враховано не було.

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі «Півень проти України» судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін. Виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (рішення Європейського суду з прав людини у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід»ємна частина "судового розгляду". Позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції (рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02).

Тому, вірним є висновок суду першої інстанції про неправомірність дій державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області щодо винесення постанови від 28.02.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП № 52025150) щодо виконання наказу господарського суду Запорізької області від 31.05.17 № 908/524/16, та незаконність прийнятої державним виконавцем постанови від 28.02.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП № 52025150).

Враховуючи наведене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 31.05.2017р. у справі № 908/524/16.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Результати апеляційного провадження у справі № 908/524/16 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №13447-6034 від 21.06.2017р. на ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.05.2017р. у справі №908/524/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суд Запорізької області від 31.05.2017р. у справі №908/524/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М.Дучал

Судді: Н.В.Будко

ОСОБА_3

Надруковано: 6 екз.

1. позивачу

1. відповідачу

1. ДВС

1. у справу

1. ГСЗО

1. ДАГС