ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 липня 2017 року Справа № 922/2433/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Гольцової Л.А.
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4
на постанову відХарківського апеляційного господарського суду 06.04.2017
у справі Господарського суду№ 922/2433/14 Харківської області
за позовомОСОБА_4
доСільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна"
простягнення вартості частки майна та прибутку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 у справі № 922/2433/14.

Одночасно скаржник звернувся з клопотанням про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення (розстрочення) сплати судового збору за подання касаційної скарги на оскаржуване судове рішення.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про судовий збір", у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до приписів розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 1118 ГПК України касаційна скарга у випадках, передбачених пунктом 1 частини першої статті 107 цього Кодексу, розглядається протягом одного місяця, а у випадках, передбачених пунктом другим частини першої статті 107 цього Кодексу, - протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття касаційної скарги до провадження Вищим господарським судом України.

Водночас, звертаючись до суду касаційної інстанції із клопотанням про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, скаржник не надав доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору та/або доказів, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом строку розгляду касаційної скарги до прийняття постанови у справі. Додані до клопотання про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення (розстрочення) сплати судового збору ксерокопії трудових книжок, студентського квитка та свідоцтва про народження, не приймаються до уваги колегією суддів суду касаційної інстанції, оскільки останні в порушення вимог ст. 36 ГПК України не засвідчені належним чином.

Разом з тим, колегія суддів суду касаційної інстанції не приймає до уваги посилання скаржника у клопотанні про звільнення чи відстрочення (розстрочення) сплати судового збору на положення п. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до яких ОСОБА_4 є звільненим від сплати судового збору з огляду на таке.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Тобто, зазначена норма містить перелік трьох видів спорів, за подання позовів щодо яких громадяни, реабілітовані відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", не сплачують судовий збір.

Втім, матеріали касаційної скарги не містять доказів того, що дія п. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" розповсюджується на ОСОБА_4

За таких обставин клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення (розстрочення) сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 у справі № 922/2433/14 задоволенню не підлягає.

Пунктом 4 частини 1 статті 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 судовий збір не сплачено, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та підлягає поверненню скаржнику.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України, скаржник не позбавлений можливості повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених недоліків в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення (розстрочення) сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 у справі № 922/2433/14.

2. Не приймати до розгляду та повернути ОСОБА_4 касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 у справі № 922/2433/14.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіТ.Л. БАРИЦЬКА
Л.А. ГОЛЬЦОВА