ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.2017 Справа № 904/6278/17

За позовом Приватного підприємства "ЕРУ ТРЕЙДІНГ", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення боргу у розмірі 172 921 123, 20 грн. за договором на постачання природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 1/01-2274-Д від 24.10.2016

Від відповідача: ОСОБА_2 представник - дов. № 86 від 07.07.2017

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ЕРУ ТРЕЙДІНГ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 151 708 585,47 грн. - основного боргу, 13 264 112,20 грн. - пені, 1 484 051,73 грн. - 3% річних, 6 451 757,96 грн. інфляційних втрат за Договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1/1105/16-0637-02 від 29.04.2016.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1/1105/16-0637-02 від 29.04.2016, в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

14.06.2017 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої сума основного боргу, предявлена до стягнення, склала 151 781 950, 47 грн., сума пені - 13 264 112, 20 грн., 3% річних - 1 484 051, 73 грн. та інфляційні втрати - 6 451 757, 96 грн.

Проте, зважаючи на здійснення відповідачем 14.06.2017 часткової оплати основного боргу в сумі 73 365 грн., 10.07.2017 в судовому засіданні позивач просив суд стягнути основний борг в сумі 151 708 585, 47 грн., без врахування заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.06.2017, надавши уточнений розрахунок сум річних, інфляції та пені.

Відповідно до поданого розрахунку сума пені склала 13 275 458, 52 грн., 3% річних 1 485 321, 25 грн. та інфляційні втрати - 6 451 757, 96 грн.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК, ціну позову вказує позивач.

Враховуючи, що збільшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача до розгляду.

Відповідач в судовому засіданні суму основного боргу визнав, що стосується суми нарахованих інфляційних втрат, пені та 3% річних відповідач зазначив, що їх нарахування не обґрунтоване та не підтверджене належними доказами.

Крім того, відповідачем подані клопотання про зменшення розміру пені на 80% та про розстрочення сплати суми боргу на 6 місяців.

Обґрунтовуючи зазначені вище клопотання, відповідач посилається на те, що виробничо-господарська діяльність ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», починаючи з 2008 року здійснюється в надзвичайно складних умовах, які викликані з одного боку, нестабільністю конюнктури ринку чорних металів, а з іншого постійним зростанням цін на електроенергію, природний газ, а також зростання тарифів на залізничні перевезення на внутрішньому ринку, у звязку з цим відповідач просить відстрочити сплату суми заборгованості, а також зменшити предявлену до стягнення суму пені на 80%.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення зазначених вище клопотань.

У судовому засіданні 13.06.2017 оголошувалась перерва до 10.07.2017.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 10.07.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2016 між Приватним підприємством «ЕРУ ТРЕЙДІНГ» (далі - позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Є. Дзержинського", який в подальшому змінив назву на Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (далі - відповідач, споживач) було укладено Договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 1/1105/16-0637-02 від 29.04.2016 (далі - Договір). В подальшому сторонами було укладено додаткові угоди до спірного договору: № 10 від 26.12.2016, № 13 від 25.01.2017, № 16 від 28.02.2017, № 17 від 10.03.2017, № 18 від 31.03.2017, № 19 від 31.03.2016 та № 20 від 31.05.2017.

Постачальник зобовязаний передати у власність споживача у 2016-2017 роках природний газ українського видобутку та/або імпортований природний газ, код товару НОМЕР_1 (далі газ), а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п. 1.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 10).

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що плановий обсяг газу, що передається за договором встановлюється сторонами у додаткових угодах до договору.

Розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюється між постачальником та споживачем в додаткових угодах до договору щомісячно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу , визначеного згідно з розділом ІІ цього договору. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором (п.п. 3.1.-3.3. Договору).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць .

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата за газ отриманий по договору здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України гривні в наступному порядку:

- 100% вартості поставленого природного газу до останнього числа місяця наступного за звітним, якщо інший порядок оплати не встановлений додатковою угодою до даного договору.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п. 4.4. Договору).

У разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору. укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіку погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобовязань за договором (п. 4.6. Договору).

Постачальник має право отримувати від споживача оплату поставленого газу відповідно до умов розділів ІІІ, ІV договору (п.п. 5.1., 5.1.1. Договору).

Споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість газу визначеної розділом ІІ договору, а також правилами постачання природного газу та Кодексами ГТС/ГРМ (п.п. 5.4., 5.4.2. Договору).

Цей договір набуває чинність з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 лютого 2016 року до 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 10).

Згідно п. 4 Додаткової угоди № 13 до спірного договору, оплата вартості газу, що передбачається за договором у лютому 2017 року здійснюється споживачем у наступному порядку:

- 33% до 10-го лютого 2017 включно;

- 33% до 20-го лютого 2017 включно;

- 34% до 28-го лютого 2017 включно.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 16 до спірного договору, фактичний обсяг постачання природного газу згідно з договором у лютому 2017 року склав 14 539, 495 тис. куб.м.

Згідно до п. 1 Додаткової угоди № 16 до спірного договору, ціна природного газу у лютому 2017року згідно з договором за 1 000 куб.м, становить 7 958,33 грн. Крім того ПДВ 20% - 1 591,67 грн. Разом за 1 000,00 куб.м 9 550,00 грн., з урахуванням ПДВ.

Загальна вартість природного газу, переданого у лютому 2017 року згідно з договором склала 115 710 099,24 грн., крім того ПДВ 20% - 23 142 019,85 грн. Разом: 138 852 119,09 грн. (п. 3 Додаткової угоди № 16 до спірного договору).

Згідно п. 4 Додаткової угоди № 17 до спірного договору, оплата вартості газу, що передбачається за договором у березні 2017 року здійснюється споживачем у наступному порядку:

- 33% до 10-го березня 2017 включно;

- 33% до 20-го березня 2017 включно;

- 34% до 31-го березня 2017 включно.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 18 до спірного договору, фактичний обсяг постачання природного газу згідно з договором у березні 2017 року склав 8 020,687 тис. куб.м.

Згідно до п. 1 Додаткової угоди № 18 до спірного договору, ціна природного газу у березні 2017року згідно з договором за 1 000 куб.м, становить 6 750,00 грн. Крім того ПДВ 20% - 1 350,00грн. Разом за 1 000,00 куб.м 8 100,00 грн., з урахуванням ПДВ.

Загальна вартість природного газу, переданого у березні 2017 року згідно з договором склала 54 139 637,25 грн., крім того ПДВ 20% - 10 827 927,45 грн. Разом: 64 967 564,70 грн. (п. 3 Додаткової угоди № 18 до спірного договору).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 19 до спірного договору, обсяг постачання природного газу згідно з договором у квітні 2017 року склав 6 200,000 тис. куб.м.

Згідно до п. 2 Додаткової угоди № 19 до спірного договору, ціна природного газу у квітні 2017 року згідно з договором за 1 000 куб.м, становить 6 396,00 грн. Крім того ПДВ 20% - 1 279,20грн. Разом за 1 000,00 куб.м 7 675,20 грн., з урахуванням ПДВ.

Загальна вартість природного газу, який передається у квітні 2017 року згідно з договором склала 39 655 200,00 грн., крім того ПДВ 20% - 7 931 040,00 грн. Разом: 47 586 240,00 грн. (п. 3 Додаткової угоди № 19 до спірного договору).

Згідно п. 4 Додаткової угоди № 19 до спірного договору, оплата вартості газу, що передбачається за договором у квітні 2017 року здійснюється споживачем у наступному порядку:

- 33% до 10-го квітня 2017 включно;

- 33% до 20-го квітня 2017 включно;

- 34% до 30-го квітня 2017 включно.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 20 до спірного договору, обсяг постачання природного газу згідно з договором у травні 2017 року склав 9,782 тис. куб.м.

Згідно до п. 2 Додаткової угоди № 20 до спірного договору, ціна природного газу у травні 2017 року згідно з договором за 1 000 куб.м, становить 6 250,00 грн. Крім того ПДВ 20% - 1 250,000грн. Разом за 1 000,00 куб.м 7 500,00 грн., з урахуванням ПДВ.

Загальна вартість природного газу, який передається у травні 2017 року згідно з договором склала 61 137,50 грн., крім того ПДВ 20% - 12 227,50 грн. Разом: 73 365,00 грн. (п. 3 Додаткової угоди № 20 до спірного договору).

Згідно п. 4 Додаткової угоди № 20 до спірного договору, оплата вартості газу, що передбачається за договором у травні 2017 року здійснюється споживачем у наступному порядку:

- 100% до 09-го червня 2017 включно.

Позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, в період з лютого 2017 року по травень 2017 року здійснив поставку природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані повноважними представниками сторін без заперечень, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 56-58, 76).

Як зазначає позивач, відповідач за поставлений газ розрахувався частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 151 708 585, 47 грн., що і стало підставою виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно із ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. За ч. 7 ст. 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Матеріали справи свідчать, що 27.04.2017 та 14.06.2017 відповідач сплатив позивачеві 70 000 000 грн. та 73 365,00 грн. основного боргу , що підтверджується платіжними дорученнями № 447 від 27.04.2017 та № 1222 від 14.06.2017 (а.с. 102, 105).

Доказів здійснення розрахунків за поставлений природний газ за період з лютого по квітень 2017 р. в сумі 151 708 585, 47 грн., відповідач на момент розгляду спору суду не надав та в судовому засіданні представник останнього наявність заборгованості на вказану суму визнав.

При викладених обставинах, вимоги позивача щодо стягнення основного боргу в сумі 151 708 585, 47 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період з 10.02.2017 по 13.06.2017 у сумі 13 275 458, 52 грн., 3 % річних за загальний період з 10.02.2017 по 13.06.2017 1 485 321, 25 грн. та інфляційні втрати 6 451 757, 96 грн. за період з 20.02.2017 по 13.06.2017.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України (п. 6.1. Договору).

Відповідно до п. 6.2.1. Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що пеня за період прострочення з 10.02.2017 по 13.06.2017 становить 13 901 992,91 грн., однак, суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 13 275 458, 52 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

3% річних за період з 10.02.2017 по 13.06.2017 становлять 1 557 247,47 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 1 485 321, 25 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних втрат суперечить вищевикладеним приписам Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за загальний період з березня 2017 по травень 2017 становлять 4 460 947,30 грн.

В частині стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 1 990 810, 66 грн. слід відмовити, у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Заперечення відповідача, викладені у доповненнях до відзиву на позов судом не приймаються з підстав зазначених вище

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобовязання позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з чим до стягнення з відповідача підлягають наступні суми: 151 708 585,47 грн. - основного боргу, 13 275 458, 52 грн. - пені, 1 485 321, 25 грн. - 3% річних, 4 460 947, 30 грн. інфляційних втрат.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1 990 810, 66 грн. слід відмовити.

Відносно клопотання відповідача про відстрочення сплати боргу строком на 6 місяців, слід зазначити наступне.

Обґрунтовуючи подане клопотання, відповідач посилається на тяжке фінансове становище на підприємстві останнього, яке обумовлено нестабільністю конюнктури ринку чорних металів та постійним зростанням цін на електроенергію, природний газ, а також зростання тарифів на залізничні перевезення на внутрішньому ринку.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, зміна способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови унормовано статтею 121 Господарського процесуального кодексу України.

Так, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Наведена норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, повязаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

При вирішенні питання про відстрочку та розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Всупереч цьому заявником не надано жодного належного доказу в обґрунтування своєї заяви та підтвердження обставин, викладених в ній.

Залучені відповідачем до клопотання про відстрочку виконання рішення накази про знаходження підприємства у часі простою не є підставою для надання відстрочки виконання рішення суду, оскільки, не підтверджують можливість підприємства відповідача здійснити розрахунки з позивачем протягом найближчих 6 місяців.

Крім того, матеріали справи містять відомості про те, що відповідно до офіційної інформації розміщеної на сайті Міністерства фінансів України, у період з березня по травень 2017 р. підприємству відповідача було відшкодовано з державного бюджету ПДВ в сумі 2 037 638 700 грн., що спростовує посилання останнього на його неплатоспроможність (а.с. 84-86).

Таким чином, заявником не були доведені обставини, які можуть бути враховані судом, як підстава для відстрочки виконання судового рішення, тому заява відповідача задоволенню не підлягає.

Не підлягає задоволенню і заява відповідача про зменшення розміру пені на 80 %, яка також мотивована тяжким фінансовим становищем ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зважаючи на встановлені вище обставини та не надання відповідачем доказів, які б свідчили про наявність виняткових обставин, як цього вимагають приписи ст. 83 ГПК України, суд не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованої пені та відповідно задоволення клопотання відповідача.

При викладених обставинах, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80%.

З врахуванням викладеного, судові витрати, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22, 33, 43, 44, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Соборна, буд. 18-Б, ) на користь Приватного підприємства "ЕРУ ТРЕЙДІНГ" (04070, м. Київ, вул. Ігорівська, буд. 11, корпус Б, поверх 6, ) 151 708 585,47 грн. (сто п`ятдесят один мільйон сімсот вісім тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 47 коп.) - основного боргу, 13 275 458, 52 грн. (тринадцять мільйонів двісті сімдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень 52 коп.) - пені, 1 485 321, 25 грн. (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч триста двадцять одна гривня 25 коп.) - 3% річних, 4 460 947, 30 грн. (чотири мільйони чотириста шістдесят тисяч дев`ятсот сорок сім гривень 30 коп.) інфляційних втрат, 233 236, 92 грн. (двісті тридцять три тисячі двісті тридцять шість гривень 92 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1 990 810, 66 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України, - 12.07.2017

Суддя ОСОБА_3