ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.07.2017 Справа № 904/7055/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАРОСТ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАПЕРОВА ФАБРИКА", м. Дніпро

про стягнення 77 722,55 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Без участі представників сторін

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАРОСТ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАПЕРОВА ФАБРИКА" (далі - відповідач) про стягнення 77 722,55 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2017 р. по справі № 904/7055/17 порушено провадження та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 29.08.2017 р.

13.07.2017 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАРОСТ" до Господарського суду Дніпропетровської області надано заяву про забезпечення позову, згідно якої позивач просить суд, накласти арешт на кошти у розмірі ціни позову 77 722,55 грн. та судового збору 1600,00 грн., які обліковуються на розрахунковому рахунку відповідача у Дніпропетровському РУ ПАТ КБ "Приватбанк" та інші рахунки, які виявить державний виконавець.

Заява обґрунтована тим, що вжиття заходів до забезпечення позову сприяє запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши позовні матеріали в цілому суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, на думку суду, позивачем не було наведено обґрунтованих доводів, не надано належних доказів, які б могли бути підставою для накладення арешту на кошти та не доведено наявність конкретних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

З огляду на зміст заявлених позивачем позовних вимог, суд не убачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАРОСТ" про забезпечення позову - відмовити.

Суддя ОСОБА_1