РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2017Справа №910/7370/17

За позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Антимонопольного комітету України;

до Приватного акціонерного товариства "Фанери та плити";

про стягнення 31 776 000,00 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від прокуратури: Баклан Н.Ю., посвідчення № 033270 від 07.05.2015 р.

Від позивача: Савчук І.В., представник, довіреність № 300-122/02-32 від 02.03.2017 р.;

Від відповідача: Буняк В. С., представник, довіреність № 1 від 03.01.2017 р. ;

Зайвенко О. О., представник, довіреність № 926 від 26.12.2016 р.

Колбанцев В.В., представник, довіреність, № 361 від 29.06.2017 р.

Балич Я.М., представник, довіреність № б/н від 25.06.2017 р.

Горбатюк П.М., генеральний директор

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Антимонопольного комітету України у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 15 873 00,00 грн. штрафу, 15 903 000,00 грн. пені за прострочення суми штрафу накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 року № 355-р, а також стягнути з відповідача на користь Генеральної прокуратури України 240 800,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2017 року порушено провадження у справі № 910/7370/17, розгляд справи призначено на 01.06.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 року відкладено розгляд справи до 13.06.2017 р.

У судових засіданнях 13.06.2017 р., 20.06.2017 р. та 29.06.2017 було оголошено перерву у справі відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України.

Через відділ діловодства господарського суду 31.05.2017 представником відповідача подано клопотання про колегіальний розгляд справи. Зазначене клопотання судом відхилено, оскільки спір між сторонами у даній справі не відноситься до категорії складних і відповідачем не наведено жодних обґрунтованих пояснень, які б свідчили про складність цієї справи.

Через відділ діловодства господарського суду 19.06.2017 представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду господарської справи № 910/1988/16 за заявою про роз'яснення судового рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2016.

Господарський суд розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не знаходить підстав для його задоволення оскільки не вбачає пов'язаності справ, а встановлені у справі № 910/1988/16 за заявою про роз'яснення судового рішення обставини не впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, які господарський суд може встановити самостійно.

Господарським судом міста Києва 20.06.2017 року було винесено ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову, якою було накладено арешт на грошові кошти Приватного акціонерного товариства "Фанери та плити" в межах суми 31 776 000,00грн., які обліковуються на рахунках у банках та інших фінансових установах відповідача.

У судовому засіданні 30.06.2017 р. прокурор у справі та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, у задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 1 рішення Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 № 355-р у справі № 242-26.13/149-11 визнано, що приватне акціонерне товариство «Фанери та плити», узгодивши свою поведінку під час спеціалізованих аукціонів з продажу необробленої деревини ресурсу І-IV кварталів 2011 року, вчинило порушення, передбаченез п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів. Пунктом 10 цього рішення Антимонопольним комітетом України за вчинення зазначеного порушення на ПАТ «Фанери та плити» накладено штраф у розмірі 15 903 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Фанери та плити" оскаржило вказане рішення Антимонопольного комітету України в судовому порядку.

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 09.10.2012 у справі №5011-23/10531-2012, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2013 та Вищого господарського суду України від 14.03.2017, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Фанери та плити» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 13.06.2012 № 355-р.

При цьому судами встановлено, що оспорюване рішення Комітету ґрунтується на повному з'ясуванні всіх істотних обставин, їх доведеності та на належному застосуванні чинного законодавства.

Згідно зі ст. 35 ГПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, законність та обґрунтованість рішення Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 № 355-р про накладення на товариство штрафу в розмірі 15 903 000 грн. установлено судовими рішеннями та не потребую доказуванню.

Водночас у липні 2013 року Антимонопольним комітетом України за результатами розгляду заяви ПАТ «Фанери та плити» від 29.05.2013, доповнень до неї від 21.06.2013, 27.06.2013 та уточненої заяви від 27.06.2013 на підставі ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», ст.ст. 48, 52, 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення Комітету від 13.06.2012 № 355-р про накладення на товариство штрафу в розмірі 15 903 000 грн. переглянуто. Так, рішенням Антимонопольного комітету України від 23.07.2013 № 613-р змінено п. 10 резолютивної частини рішення Комітету від 13.06.2012 № 355-р та за порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на ПАТ «Фанери та плити» накладено штраф у розмірі 30 000 грн.

Зазначені кошти ПАТ «Фанери та плити» було сплачено відповідно до платіжного доручення від 09.08.2013 № 8128.

Генеральною прокуратурою України було оскаржено вказане вище рішення Антимонопольного комітету України від 23.07.2013 № 613-р в судовому порядку.

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.07.2016 у справі № 910/1988/16, залишеним у силі постановою Вищого господарського суду України від 28.12.2016, позов Генеральної прокуратури України задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення Антимонопольного комітету України від 23.07.2013 № 613-р «Про перегляд рішення Комітету від 13.06.2012 № 355-р».

Отже, рішення Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 № 355-р, яким на ПАТ «Фанери та плити» накладено штраф у розмірі 15 903 000 грн., є чинним і таким, що підлягає виконанню.

У частині першій статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені п.п. 1, 2 та 4 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Відповідно до частин другої і третьої статті 56 Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

У частині восьмій статті 56 Закону зазначено, що протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Станом на день розгляду справи відповідач не подав документів, що підтверджують сплату штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 № 355-р.

З урахуванням приписів статті 60 Закону господарський суд міста Києва дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача 15 873 000,00 грн. штрафу.

Крім того, у частині п'ятій статті 56 Закону зазначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача 15 903 00,00 грн. пені, заступник Генерального прокурора України визначив період її нарахування з 10.10.2012 по 07.11.2012, з 22.05.2013 по 01.07.2013, з 29.12.2016 по 21.02.2017 та з 15.03.2017 по 30.04.2017 включно.

У пункті 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що абзацами третім - п'ятим частини п'ятої статті 56 Закону «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.

З урахуванням наведеного нарахування пені у спірних правовідносинах зупинялося на час фактичного розгляду справи № 5011-23/10531-2012 за позовом ПАТ «Фанери та плити» про визнання недійсним рішення від 13.06.2012 № 355-р, а саме: у суді першої інстанції з 07.08.2012 по 09.10.2012, у суді апеляційної інстанції - з 08.11.2012 по 21.05.2013.

Крім того, нарахування пені зупинялося на час прийняття Антимонопольним комітетом України рішення від 23.07.2013 № 613-р «Про перегляд рішення Комітету від 13.06.2012 № 355-р» та оскарження його в судовому порядку Генеральною прокуратурою України, а саме: на час розгляду заяви ПАТ «Фанери та плити» - з 02.07.2013 по 23.07.2013, на час перегляду справи № 910/1988/16 в суді з 24.07.2013 по 28.12.2016.

За приписами частини п'ятої статті 56 Закону розмір пені не може перевищувати розміру штрафу (15 903 000,00 грн.), накладеного на відповідача рішенням від 13.06.2012 № 355-р, а тому стягненню з відповідача підлягає 15 903 000, 00 грн. пені.

Згідно з частиною дев'ятою статті 56 Закону суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до вимог статті 29 Бюджетного кодексу України та статті 56 Закону суми стягнутих штрафів та пені перераховуються до загального фонду Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", символ звітності 106.

Згідно з Переліком кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 "Про деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету", контролюючими органами справляння надходжень бюджету по коду бюджетної класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", є органи Державної податкової служби України.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 31.05.2017 року від відповідача надійшла заява про застосування до позову заступника Генерального прокурора України строків давності.

Проте, за висновками суду, строк позовної давності щодо вимог про стягнення основного боргу не сплив з наступних підстав.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що відповідачем було оскаржено рішення Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 року № 355-р в судовому порядку, з урахуванням того, що 23.07.2013 комітетом було прийнято рішення № 613-р про перегляд рішення від 13.06.2012 року № 355-р, яким було змінено пункт 10 резолютивної частини Рішення 13.06.2012 року № 355-р, яке надалі було визнано незаконним та скасовано рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 у справі № 910/1988/16, залишеним у силі постановою Вищого господарського суду України від 28.12.2016, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строки позовної давності, визначені ст. 257 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог прокурора щодо стягнення 15 873 00,00 грн. штрафу та 15 903 000,00 грн. пені за прострочення сплати суми штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 року № 355-р, а відповідач належними і допустимими доказами не довів суду належного виконання ним своїх зобов'язань, позовні вимоги заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Антимонопольного комітету України визнаються судом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь Генеральної прокуратури України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Фанери та плити" (02160, м. Київ, вул. Фанерна, 1, ) до Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» на р/р 0005, МФО 820019, одержувач - УДКСУ у Дніпровському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, ) штраф у розмірі 15 873 000 грн. (п'ятнадцять мільйонів вісімсот сімдесят три тисячі гривень 00 коп.) та пеню у розмірі 15 903 000 грн. (п'ятнадцять мільйонів дев'ятсот три тисячі гривень 00 коп.) за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 № 355-р. Видати наказ.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Фанери та плити" (02160, м. Київ, вул. Фанерна, 1, ) на користь Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) 240 800 грн. (двісті сорок тисяч вісімсот гривень 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 05.07.2017 р.