КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. Справа№ 911/2694/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання: Каніковського А.О.

представників:

від позивача: Дзюбайло О.О. (на підставі довіреності)

від відповідача: Гаврин Д.В. (на підставі довіреності), Якубенко В.В. (засновник)

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

на рішення господарського суду Київської області від 07.11.2016

у справі № 911/2694/16 (суддя Бабкіна В.М.)

за первісним позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс»

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Шоколадниця-Україна»

про розірвання договору від 07.05.2015 р. № 02.5-14/1-36

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс»

до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

про визнання недійсним п. 8 таблиці №1 п.п. 1.1.1 п. 1.1 договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «МА «Бориспіль», позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро Ресторантс» (далі - ТОВ «Аеро Ресторантс», відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) про розірвання договору від 07.05.2015 № 02.5-14/1-36 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Свої позовні вимоги позивач за первісним позовом обґрунтував тим, що підставою такого розірвання є укладення договору суборенди між ТОВ «Аеро Ресторантс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шоколадниця-Україна» (далі - ТОВ «Шоколадниця-Україна», третя особа), а тому, у зв'язку з тим, що ДП «МА «Бориспіль» має на меті укласти договір про відшкодування витрат балансоутримувача безпосередньо з суборендарем, позивач і просить розірвати спірний договір.

В подальшому, ТОВ «Аеро Ресторантс» до початку розгляду справи по суті звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до ДП «МА «Бориспіль» про визнання недійсним п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015.

Позивач за зустрічним позовом позовні вимоги обґрунтував тим, що п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 не відповідає вимогам п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995, що, в свою чергу, є підставою для визнання зазначеного пункту недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.09.2016 залучено до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом ТОВ «Шоколадниця-Україна».

Рішенням господарського суду Київської області від 07.11.2016 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Зустрічний позов задоволено повністю. Визнано недійсним п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №02.5-14/1-36 від 07.05.2015. Стягнуто з ДП «МА «Бориспіль» на користь ТОВ «Аеро Ресторантс» 1378 грн. 00 коп. судового збору.

Вказане рішення суду мотивоване тим, що позивачем за первісним позовом не доведено у встановленому порядку істотного порушення умов договору та не доведено, що розірвання спірного договору призведе до поновлення порушеного права позивача за первісним позовом.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що послуга, зазначена в п. 8 таблиці №1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 не є витратами балансоутримувача на утримання приміщення, переданого в оренду та те, що визначений порядок нарахування місячної плати не відповідає п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову у даній справі та задоволення зустрічного позову.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ДП «МА «Бориспіль» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 07.11.2016 у справі №911/2694/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити повністю первісний позов, відмовити повністю у задоволенні зустрічної позовної заяви, стягнути з ТОВ «Аеро Ресторантс» на користь ДП «МА «Бориспіль» витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1378, 00 грн., стягнути з ТОВ «Аеро Ресторантс» на користь ДП «МА «Бориспіль» витрати по сплаті судового збору за подачу цієї апеляційної скарги в сумі 3031, 60 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені в рішенні суд першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом порушено приписи ст.ст. 526, 629, 651, 907 Цивільного кодексу України, ст.ст. 74, 75, 179, 180, 193 Господарського кодексу України, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні первісного позову ДП «МА «Бориспіль» до ТОВ «Аеро Ресторантс» про розірвання договору від 07.05.2015 №02.5-14/1-36 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. Водночас скаржником зазначено, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення порушено приписи ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 35 Господарського процесуального України, п.п. 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №785 «Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», неправильно застосовано п. 11 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, що призвело до безпідставного задоволення зустрічного позову відповідача про визнання недійсним п. 8 Таблиці №1 п.п.1.1.1 п. 1.1 договору від 20.04.2015 №02.5-14/1-36 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Згідно розпорядження Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі №911/2694/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу якого, справу №911/2694/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Гончаров С.А.) від 06.06.2017 прийнято апеляційну скаргу ДП «МА «Бориспіль» на рішення господарського суду Київської області від 07.11.2016 у справі №911/2694/16 до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 11.07.2017.

У своєму відзиві відповідач за первісним позовом, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, зазначив, що твердження ДП «МА «Бориспіль» щодо передачі майна відповідачем за первісним позовом у суборенду є безпідставними, оскільки останній не здає майно в суборенду, що підтверджується актом приймання передавання орендованого майна від 05.06.2015. Водночас відповідач за первісним позовом наголошував на тому, що п. 8 Таблиці №1 п.п.1.1.1 п. 1.1 договору від 07.05.2015 №02.5-14/1-36 про не відповідає вимогам п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995.

В свою чергу, третя особа у своїх поясненнях від 13.12.2016, не погоджуючись з апеляційною скаргою позивача за первісним позовом та її вимогами, в тому числі з висновками та доводами, просила суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги ДП «МА «Бориспіль» відмовити повністю, з підстав того, що вимога скаржника щодо розірвання договору про відшкодування витрат №05,5-14/1-36 від 07.05.2015 за його ініціативою в односторонньому порядку лише на тій підставі, що має місце суборенда є незаконною, так само як і незаконною є вимога скаржника про розірвання спірного договору з метою переукладення його з третьою особою. На думку третьої особи норма спірного договору щодо сплати орендарем на користь орендодавця 18% свого чистого прибутку також є незаконною і такою, що підлягає виключенню з тексту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015.

Крім того, третя особа в своїх пояснення від 27.02.2017 наголошувала на тому, що вимоги ДП «МА «Бориспіль» щодо оплати в розмірі 18% не тільки не мають нормативно-економічного обґрунтування, а і фактично легалізують безпідставне отримання повторної оплати за послуги, які державному підприємству вже оплачені іншими особами, що суперечить вимогам законодавства, додержання яких є обов'язковим та необхідним для чинності правочину і робить, на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, положення п.п.8 таблиці №1 п.п. 1.1.1 п. 1 до вказаного вище договору недійсним.

Представник третьої особи в судове засідання 11.07.2017 не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника третьої особи.

Представник позивача за первісним позовом, в судовому засіданні апеляційної інстанції 11.07.2017, підтримав доводи, викладенні в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити повністю первісний позов та відмовити повністю у задоволенні зустрічної позовної заяви.

Представник відповідача за первісним позовом, в судовому засіданні апеляційної інстанції 11.07.2017, заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача за первісним позовом, виходячи з вимог чинного законодавства, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.07.2014 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтер Аеро Україна» (яким в подальшому було змінено назву на ТОВ «Аеро Ресторантс») (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1612, згідно п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення № 3.4.10 та частину приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D» загальною площею 350,0 кв.м (майно), розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, що перебуває на балансі ДП «МА «Бориспіль» (балансоутримувач) (далі - Договір).

Згідно п. 1.2. Договору майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням для розміщення та експлуатації ресторану без нічного режиму роботи.

Зазначене майно було передане орендодавцем орендарю за актом приймання-передавання орендованого майна від 06.02.2015.

У відповідності до п.п. 3.1., 3.6. Договору орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПЛВ за базовий місяць розрахунку - квітень 2014 року - суму в розмірі 249 395, 13 грн. та перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Орендар зобов'язаний своєчасно здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві (п.5.10. Договору).

Відповідно до п. 5.18. Договору орендар зобов'язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання договору, звернутись до балансоутримувача для отримання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

В п. 6.3. Договору передбачено право орендаря за згодою орендодавця здавати майно в суборенду. При цьому строк, надання майна у суборенду не може перевищувати термін дії Договору, а факт передачі майна в суборенду оформлюється шляхом укладення відповідного правочину в письмовій формі, що і договір.

Договір укладено строком на 10 років, з 31 липня 2014 року до 30 липня 2024 року включно (п. 10.1. Договору).

15.05.2015 ДП «МА «Бориспіль» (балансоутримувач) та ТОВ «Аеро Ресторантс» (орендар), на виконання п. 5.18. Договору, укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-36 (далі - Договір про відшкодування витрат).

За умовами підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Договору про відшкодування витрат балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги, вказані в таблиці 1 цього договору, а саме: забезпечення теплом, забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем, прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів, вода холодна (з податком на воду), вода гаряча (з податком на воду), вода стічна, оплата за які визначена в залежності від орендованої площі або за показниками приладів обліку).

При цьому, п. 8 таблиці 1 передбачено, що балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під'їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна плата за які встановлена в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності на орендованій площі, де чистим доходом орендаря є виручка від продажу товарів в орендованому майні (чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць).

Згідно п. 2.2.3 Договору про відшкодування витрат, щомісяця з 10 числа місяця, що слідує за звітним, орендар зобов'язується самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунки, акт приймання-здачі виконаних робіт та раз в рік рахунок на оплату земельного податку згідно пункту 1.1.3 договору. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов'язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Договір набирає чинності з дати підписання акту приймання-передавання орендованого майна до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 31.07.2014 № 1612 або з моменту укладання договору, в залежності від того, яка дата наступить раніше, та діє до 30.07.2024 до (п. 6.1 Договору про відшкодування витрат).

У відповідності до п.п. 6.4.4 п. 6.4 Договору про відшкодування витрат сторони погодили, що цей договір може бути достроково розірвано у випадку передачі майна в суборенду.

Згідно з п. 8.4 Договору про відшкодування витрат, у разі передачі майна в суборенду, орендар повинен узгодити договір суборенди з балансоутримувачем. У випадку передачі майна в суборенду договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладається між балансоутримувачем та суборендарем.

25.03.2015 ТОВ «Аеро Ресторантс» (орендар) та ТОВ «Шоколадниця-Україна» (суборендар) укладено договір суборенди №1612/1 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення №3.4.10 та частину приміщення №3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D» загальною площею 350,0 кв.м (майно), розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7 на 3-му поверсі терміналу «D» (інв. №47578) загальною площею 107850,5 кв.м, що перебуває на балансі ДП «МА «Бориспіль» (балансоутримувач) і знаходиться в орендному користуванні орендаря відповідно до договору оренди №1612 від 31.07.2014 (далі - Договір суборенди).

У відповідності до п. 1.2. Договору суборенди майно передається в суборенду з метою використання за цільовим призначенням для розміщення та експлуатації ресторану без нічного режиму роботи.

Строк дії договору до 31.12.2015 включно (п. 10.1. Договору суборенди).

Відповідно до п. 10.4. Договору суборенди, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов та/або у випадку продовження договору оренди між орендодавцем і орендарем (договір оренди №1612 від 31.07.2014) після закінчення строку чинності договору протягом одного місяця, договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 5.10. Договору суборенди передбачено, що суборендар зобов'язаний своєчасно здійснювати витрати, пов'язані з утриманням майна, шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод з постачальниками послуг. Суборендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними розрахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної суборендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих суборендареві.

Відповідно до акту приймання-передавання орендованого майна від 03.06.2015 ТОВ «Аеро Ресторантс» передало, а ТОВ «Шоколадниця-Україна» прийняло вказане у договорі суборенди майно загальною площею 350,00 кв.м.

Згідно акту приймання-передавання орендованого майна від 03.06.2015 ТОВ «Шоколадниця-Україна» передало із строкового платного користування, а ТОВ «Аеро Ресторантс» прийняло частину майна загальною площею 2,00 кв.м.

Докази надання Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області згоди на передачу орендованого ТОВ «Аеро Ресторантс» майна (повністю чи частково) в суборенду, як це передбачено пунктом 6.3 договору оренди, відсутні.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач за первісним позовом виконує умови договору, зокрема, сплачує виставлені позивачем за первісним позовом рахунки на оплату наданих за договором послуг щодо відшкодування витрат балансоутримувача, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-здачі виконаних послуг згідно договору № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 та платіжних доручень про оплату зазначених послуг.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Приписами ст. 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом зазначених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

За ст. 907 ЦК України порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

При цьому, статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 1 статті 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що ДП «МА «Бориспіль» не доведено у встановленому порядку істотного порушення умов договору та не доведено, що розірвання спірного договору призведе до поновлення порушеного права позивача за первісним позовом, у зв'язку з чим відмовив в задоволенні первісного позову.

Згідно з частинами 1 - 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 передбачено, що витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком підприємствам, організаціям, і прибудинкової території, розподіляються між ними залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної підприємствами, організаціями загальної площі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив, що зміст п. 8 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-36 від 07.05.2015 суперечить вимогам зазначеної вище методики щодо визначення розміру відшкодувань на утримання орендованого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 21.03.2017 у справі №911/2690/16, від 29.05.2017 у справі №911/2695/16, від 01.06.2017 у справі №911/2693/16.

З огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду Київської області від 07.11.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 07.11.2016 у справі №911/2694/16 - без змін.

2. Матеріали справи №911/2694/16 повернути до господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

С.А. Гончаров