Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" липня 2017 р. Справа № 906/962/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника відповідача : ОСОБА_1- дов. № 1/10 від 27.10.2016

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Житомирській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Рельполь-Альтера"

про стягнення 204288,00 грн.

ОСОБА_2 екологічна інспекція у Житомирській області звернулась з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Рельполь-Альтера" 204288,00 грн. завданої шкоди навколишньому природному середовищу.

Рішенням господарського суду від 17.11.2017 в задоволенні позову відмовлено (суддя Кудряшова Ю.В.).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17.11.2016 р. у справі №906/962/16 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.04.2017 касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Житомирській області задоволено частково. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 та рішення господарського суду Житомирської області від 17.11.2016 скасовано, справу № 906/962/16 передано на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

У мотивувальній частині вказаної постанови ВГСУ вказано, що судам слід дослідити порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування, у тому числі під час переоформлення відповідачем документу дозвільного характеру дозволу на спеціальне водокористування; чи було подано товариством з обмеженою відповідальністю "ДП Рельполь-Альтера" після закінчення терміну дії дозволу на спеціальне водокористування від 27.12.2005 заяву про переоформлення документу дозвільного характеру, якщо було подано, то яке, за наслідками розгляду цієї заяви, було прийнято рішення дозвільним органом, чи дотримано товариством з обмеженою відповідальністю "ДП Рельполь-Альтера" під час переоформлення дозволу на спеціальне водокористування встановлений чинним законодавством України порядок, який регулює отримання (переоформлення) документів дозвільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2016 справу №906/962/16 розподілено судді Сікорській Н.А.

Ухвалою господарського суду від 13.05.2017 розгляд справи призначено до розгляду.

03.07.2017 на адресу суду від Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації надійшов лист, в якому повідомлено, що Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації не є правонаступником Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області, тому надати інформацію щодо звернення в листопаді 2010 року ТОВ "ДП Рельполь-Альтера" з клопотанням про продовження дозволу на спеціальне водокористування управління не має можливості.

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 29 т.2).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладеному у відзиві на позовну заяву (а.с. 21-23 т.2).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних питаннях, що виникають в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів є Міністерство екології та природних ресурси України та його органи на місцях.

ОСОБА_2 екологічна інспекція у Житомирській області здійснює свої повноваження відповідно до Положення про ОСОБА_2 екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 136 від 12.12.2011 (далі Положення).

Згідно вищевказаного Положення Інспекція вправі обстежувати в установленому порядку підприємства, установи і організації з метою перевірки додержання ними вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, виконувати в установленому порядку відбір проб, інструментально-лабораторні вимірювання показників складу та властивостей, у тому числі забруднюючих речовин на об'єктах, що обстежуються; перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (ліцензії, дозволи); складати акти перевірок і протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати справи про адміністративні правопорушення у межах повноважень, визначених законом; подавати позови про відшкодування втрат і збитків, завданих внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Так, ОСОБА_2 екологічною інспекцією у Житомирській області в межах наданих їй повноважень в період з 26.05.2014 по 13.06.2014 проведено планову перевірку TOB "ДП Рельполь-Альтера" та складено акт перевірки дотримання вимог природоохроного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (а.с. 12-16 т. 1).

Вказаним актом зафіксовано, що відповідач здійснює водокористування з підземного горизонту за відсутністю дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до довідки відповідача, у період з 08.08.11 по 13.06.14 підприємством було використано 3584 м. куб. води (а.с. 17 т.1).

18.06.2017 ОСОБА_2 екологічною інспекцією у Житомирській області керівнику ТОВ ДП "Рельполь-Альтера" внесено припис щодо усунення порушень природоохороного законодавства, виявлений під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, проведеної 26.05.-13.06.2014 держінспекторами з ОНПС Житомирської області (а.с. 157 т.1).

Листом від 27.06.2017 відповідач повідомив позивача, що всі пункти припису від 18.06.2014 за № 62/7 виконані, крім п.п. 1, 4.

Повідомлено, що п.п. 1,4 знаходяться в стадії виконання. Зокрема, для виконання вказаних пунктів укладено договір з ПП "Укрсенс" за № 14 від 19.06.2014 для розроблення та погодження необхідної документації для продовження дозволу на спецводокористування (а.с. 158 т.1).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідачем порушено вимоги ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України та згідно ст. 111 цього ж кодексу відповідача зобов'язано відшкодувати збитки, завдані внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

За результатом проведених перевірок ОСОБА_2 екологічною інспекцією у Житомирській області, відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 року, проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі в результаті самовільного водокористування, загальний розмір якої склав 204288,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виставлено відповідачу претензію №42-14/7 від 27.06.2014 про відшкодування 204288,00 грн. завданої шкоди за виявлене порушення, пов'язане із самовільним водокористуванням за відсутності дозволу на спеціальне водокористування (а.с. 18 т.1).

Представник позивача пояснив, що розрахунок збитків в сумі 204288,00 грн. здійснено на підставі п 9.1. Методики, відповідно до якої розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), грн, здійснюється за формулою: Зсам = 100 х W х Тар, де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), м3; Тар - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення (для води з лиманів - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об'єкти", встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення).

Фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою (п. 9.2 Методики).

Як вказує позивач, оскільки відповідач вимоги виставлених позивачем претензій не виконав, заподіяної шкоди навколишньому природному середовищу збитків в загальній сумі 204288,00 грн. не сплатив, позивач для стягнення з відповідача завданої шкоди звернувся до суду.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що відповідачу був виданий Дозвіл на спеціальне водокористування від 27 грудня 2005 року ОСОБА_2 управлінням екології та природних ресурсів в Житомирській області. Дозвіл передбачав можливість продовження його дії на наступні періоди відповідно до п.6 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 13.03.2002., згідно з частиною другою якого, у разі коли умови спеціального водокористування залишаються незмінними, за клопотанням користувача термін спеціального водокористування може бути продовжено, але на період не більше ніж відповідно коротко - або довгострокового користування органом, що видав дозвіл, про що робиться відмітка.

Зазначає, що 08.11.2010 Північне державне регіональне геологічне підприємство Північгеологія Житомирська геологічна інспекція направила на адресу відповідача погодження, відповідно до якого Житомирська геологічна інспекція погодила забір підземних вод в кількості 3,0 тис. м куб./рік, 11,9 м куб./добу.

Після отримання погодження Житомирської екологічної інспекції, відповідач 08.11.2010 року направив на адресу Житомирської обласної державної адміністрації клопотання про продовження спецдозволу на водокористування, однак відповіді відповідачем отримано не було.

Відповідач, враховуючи приписи постанови КМУ від 13.03.2002 року вважав, що термін дії спеціального дозволу був продовжений на той же строк та на тих же умовах.

Зазначає, що відповідач в період з 2011 року по 2014 рік сплачував за використану воду відповідно до розрахунків та ціни за наведений період. Оплата відповідачем проводиться за ставками, зазначеними в розділі IX Податкового кодексу України.

21 листопада 2014 року Департамент екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, розглянувши клопотання Відповідача та додані до нього документи, видав Дозвіл на спеціальне водокористування, терміном на З (три) роки.

Вказує, що відповідачем вчинились всі дії, направлені на отримання дозволу на спеціальне водокористування після спливу строку первинного дозволу на спеціальне водокористування, який був виданий відповідачу 27.12.2005.

Вважає, що вчинення відповідачем дій, направлених на отримання дозволу на спеціальне водокористування виключає можливість застосування до відповідача відповідальності, оскільки вина відповідача у заподіяні шкоди відсутня.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Водні відносини в Україні регулюються Водним Кодексом України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства.

Завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об'єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування (ст.2 Водного кодексу України).

Усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд (ст.3 Водного кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Водного Кодексу України водокористуванням є використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів); використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Водокористування може бути загальним або спеціальним (ст.46 Водного кодексу України).

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Сспеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до ст.49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається: органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення. Дозвіл на спеціальне водокористування надається безоплатно.

Строк видачі дозволу на спеціальне водокористування або надання письмового повідомлення про відмову в його видачі становить не більше тридцяти календарних днів з дня надходження на розгляд заяви та відповідних документів.

Органи, зазначені у частині другій цієї статті, зобов'язані протягом п'яти календарних днів з дня надходження заяви на отримання дозволу на спеціальне водокористування надіслати завірені ними копії відповідних документів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, у разі використання підземних вод - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 110, 111 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування. Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Нормами ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч.1 ст.69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Отже, чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема, внаслідок самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є стягнення шкоди, завданої державі внаслідок завдання шкоди навколишньому природному середовищу, яка полягає у вчинені відповідачем дій пов'язаних із самовільним водокористуванням за відсутності спеціального дозволу, що встановлено за результатами проведених позивачем перевірок.

Приписами ст. 50 Водного кодексу України визначено, що строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Спеціальне водокористування може бути короткостроковим (до трьох років) або довгостроковим (від трьох до двадцяти п'яти років).

У разі необхідності строк спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового водокористування.

Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.

За п.4 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 13.03.2002, дозволи видаються органами, що зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, в місячний термін з дня подання в установленому порядку клопотання, а органами, зазначеними в абзаці третьому цього пункту, - в установлені ними терміни. Клопотання водокористувачів розглядаються у місячний термін.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачу ОСОБА_2 управлінням екології та природних ресурсів в Житомирській області був виданий Дозвіл на спеціальне водокористування від 27 грудня 2005 року № 66 на строк до 31.12.2008 (а.с. 40-43 т.1)

Відповідно до дозволу, джерелом водопостачання є шахтний колодязь, стічні води скидаються в водонепроникну вигрібну яму.

Відповідно до п.6 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 13.03.2002, у разі коли умови спеціального водокористування залишаються незмінними, за клопотанням користувача термін спеціального водокористування може бути продовжено, але на період не більше ніж відповідно коротко - або довгострокового користування органом, що видав дозвіл, про що робиться відмітка.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих позивачем пояснень, умови та спосіб водокористування відповідача залишались незмінними протягом усього часу водокористування.

Після спливу первинного терміну водокористування відповідачем вчинялися дії, спрямовані на продовження дії спеціального дозволу, що вбачається з наступного.

08.11.2010р. Північне державне регіональне геологічне підприємство Північгеологія Житомирська геологічна інспекція направила на адресу відповідача погодження, відповідно до якого, розглянувши матеріали надані ТОВ ДП Рельполь-Альтера, Житомирська геологічна інспекція погодила забір підземних вод в кількості 3,0 тис. м куб./рік, 11,9 м куб./добу (а.с. 44 т.1).

08.11.2010 відповідач своїм листом звертався до Житомирської обласної державної адміністрації з клопотанням, в якому відповідно до п. 6 Постанови КМУ від 13.03.2002 № 321 "Про затвердження порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування" в зв'язку з тим, що умови спеціального водокористування у ТОВ ДП "Рельполь-Альтера" залишаються незмінними, просив продовжити дію дозволу на спеціальне водокористування на той же термін.

Додатком до зазначеного клопотання був дозвіл на спеціальне водокористування ДП "Рельполь-Альтера" від 27.12.2005 № 66 та лист погодження лімітів забору води від 08.11.2010 № 116.Вказане клопотання відповідачем було відправлено на адресу Житомирської обласної ради 08.11.2010 (а.с. 25, 63 т.2).

Пунктом 3 Постанови КМУ від 13.03.2002 № 321" Про затвердження Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1992 р. N 459" передбачено, що дозволи видаються за клопотанням водокористувачів з обґрунтуванням потреби у воді, яке погоджується:

у разі використання поверхневих вод - з Республіканським комітетом по водному господарству Автономної Республіки Крим, територіальними органами басейнових управлінь водних ресурсів або обласними виробничими управліннями водного господарства і меліорації (далі - органи водного господарства);

у разі використання підземних вод - з ОСОБА_2 геологічною службою або дочірніми підприємствами НАК "Надра України" за переліком, який затверджує Мінекоресурсів;

у разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних, - з МОЗ.

26.01.2012 Житомирським обласним управлінням водних ресурсів погодженого розрахунок визначення ліміту водоспоживання на період з 01.01.2012 по 31.12.2012 по ТОВ ДП "Рельполь-Альтера" (а.с. 46 т.1).

22.05.2014 Житомирським обласним управлінням водних ресурсів погодженого розрахунок обґрунтування потреби у воді по ТОВ ДП "Рельполь-Альтера" (а.с. 47 т.1).

Вищезазначені дії відповідача щодо отримання відповідних погоджень та направлення на адресу Житомирської обласної державної адміністрації клопотання про продовження дії спеціального дозволу, у сукупності, свідчать про відсутність зміни умов водокористування відповідачем та спрямованість врегулювати питання щодо спеціального водокористування належним чином.

Крім того, матеріали справи підтверджено, що відповідач в період з 2011 року по 2014 рік (період, за який здійснено нарахування збитків) сплачував за використану воду відповідно до розрахунків та ціни за наведений період, що підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів справи (а.с 49-64 т.1)

Тобто, з огляду на вищенаведене, відповідач вважає, що в період зазначений позивачем, здійснював всі необхідні дії, спрямовані на отримання дозволу повторно, здійснював оплату за водокористування відповідно до погоджених лімітів, та наданих погоджень.

21 листопада 2014 року Департамент екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, розглянувши клопотання Відповідача та додані до нього документи, видав Дозвіл на спеціальне водокористування № 117-Д, терміном на 3 (три) роки з 21.11.2014 по 21.11.2017 (а.с. 65-68 т.1 ).

Суд зауважує, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Статтею 218 ГК України та п. 50 Інформаційного листа ВГСУ №01-8/211 від 07.04.2008 передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Отже, частина друга статті 218 ГК України встановлює загальне правило, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності за наявності його вини.

Зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач здійснював всі дії спрямовані на отримання дозволу повторно, сплачував за водокористування відповідно до погоджених лімітів, та наданих погоджень, звертався з відповідним клопотанням до компетентних органів з метою отримання дозволу на спеціальне водокористування, що вказує на те, що у відповідача був відсутній умисел на заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу.

Відтак, в діях відповідача не вбачається усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини), отже підстави для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків відсутні.

За таких обставин, оскільки відповідач здійснював усі залежні від нього заходи, які були направлені на отримання спеціального дозволу, однак з причин того, що органи державної влади вчасно не реалізувати свої повноваження по його видачі, суд не вбачає вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного водокористування, що в свою чергу виключає можливість притягнення відповідача до відповідальності у відповідності до ст. 1166 ЦК України.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та про відмову у задоволені позову.

В порядку ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.07.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повід)

3- відповідачу (рек. з повід)