ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року Справа № 923/1908/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Херсонгаз", м. Херсон

до Чаплинської районної лікарні, смт. Чалинка Херсонської області

про стягнення 32694,89 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_1 довіреність від 03.01.2017р. №170103/1014/14; ОСОБА_2 довіреність від 03.01.2017 р. №170103/1014/12;

від відповідача - представник ОСОБА_3, довіреність №2а від 03.01.2017.

Публічне акціонерне товариство "Херсонгаз" звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з Чаплинської районної лікарні заборгованість у розмірі 38366,04 грн., з якої: 25121,27 грн. - сума інфляційних втрат, 1737,60 грн. - сума 3% річних та 11507,17 грн. - сума пені. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

ОСОБА_4 Господарського суду Херсонської області від 04.02.2016 у задоволенні позову відмовлено повністю. Постановою Одеського апеляційного господарського суду вищевказане рішення залишено в силі.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 рішення Господарського суду Херсонської області від 04.02.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 у справі № 923/1908/16 скасовано; справу № 923/1908/16 передано на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Розпорядженням керівника апарата суду від 16.05.2017 №78 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 923/1908/16.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2017, справу № 923/1908/16 розподілено судді Павленко Н. А.

Ухвалою від 17.05.2017 суддя Павленко Н. А. прийняла справу до свого провадження та призначила розгляд справи у судовому засіданні з викликом представників сторін на 20.06.2017 на 10:00 год.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту від 31.05.17 "30 травня 2017 року виявлено та усунено помилку в налаштуванні коефіцієнту навантаження суддів у КП "Діловодство спеціалізованого суду" Господарського суду Херсонської області.

Встановлено, що 16.05.2017 у справі № 923/1908/16 автоматизований розподіл здійснено з порушенням вимог, зазначених у підпункті 2.3.4 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого ОСОБА_4 суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (з наступними змінами і доповненнями)".

Ухвалою від 20.06.2017 суддею Паленко Н. А. за вищенаведених підстав заявлено самовідвід.

Розпорядженням № 171 від 21.06.2017 керівника апарату суду у зв'язку із винесенням ухвали про самовідвід судді Павленко Н. А. справу призначено до повторного автоматичного розподілу. Цим розподілом справу передано судді Литвиновій В. В.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договорів №11-746Б від 07.03.2014, №11-746Б від 03.03.2015, положеннями ст.ст. 610, 625, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України.

18 липня 2017 року позивач надав суду заяву про уточнення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 16223,69 грн. інфляційних, 1371,56 грн. 3% річних, 10072,25 грн. пені.

Оскільки заява про уточнення розміру позовних вимог по суті є клопотанням позивача про зменшення розміру позовних вимог, не суперечить законодавству, не зачіпає інтересів інших осіб і не порушує охоронювані законом їх права, суд приймає її до розгляду та відповідно зменшує розмір позовних вимог.

Таким чином, суд визначає ціну позову у розмірі 27667,50 грн.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

07 березня 2014 року між публічним акціонерним товариством "Херсонгаз" (надалі - позивач або постачальник) і Чаплинською районною лікарнею (надалі - відповідач або споживач) був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 11-746Б.

Також 03 березня 2015 року між публічним акціонерним товариством "Херсонгаз" (постачальник) і Чаплинською районною лікарнею (споживач) був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 11-746Б.

Матеріалами справи підтверджується, що до укладення Договору від 07.03.2014 року між позивачем та відповідачем діяв договір від 25.01.2013 року.

Приписами ст.ст. 901 903 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що на виконання умов вищевказаних договорів, позивач у період з січня 2014 року по липень 2015 року поставив відповідачу природний газ, у розмірі 244.58 тис. куб.м., на загальну суму 1537563,70 грн., що підтверджується двосторонніми актами прийому-передачі природного газу.

Умовами п.4.6. договорів передбачено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється авансовими або плановими із розрахунку договірного об'єму поставки природного газу на протязі періоду оплати згідно додатку №2 до договору. Кінцевий розрахунок здійснюється не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення умов п.4.6. договорів за надані позивачем послуги здійснював оплату несвоєчасно, у зв'язку з чим, на підставі ст. 625 ЦК України та п.6.2.2. договорів, нарахував відповідачу інфляційні втрати, 3% річних та пеню.

Отже, у зв'язку із здійсненням відповідачем несвоєчасних оплат за надані позивачем послуги з постачання природного газу, позивач з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 16223,69 грн., суму 3% річних у розмірі 1371,56 грн. та суму пені у розмірі 10072,25 грн..

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязання закріплені і в статті 526 ЦК України.

Належне виконання зобов'язання означає виконання його належними субєктами, у належному місці, в належний строк (термін), щодо належного предмета і належним способом.

Якщо при виконанні зобовязання порушується хоча б одна із зазначених вимог, таке виконання вважається неналежним.

Відповідно до статті 629 ЦК України укладені між сторонами договори № 11-746Б від 07.03.2014 та № 11-746Б від 03.03.2015, з моменту їх укладення є обов'язковим для виконання обома сторонами і сторони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань за договором.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення умов п.4.6. договорів несвоєчасно здійснював оплати вартості наданих позивачем послуг, у зв'язку з чим позивач відповідно до здійсненого ним розрахунку нарахував відповідачу суму інфляційних втрат у розмірі 16223,69 грн., суму 3% річних у розмірі 1371,56 грн. та суму пені у розмірі 10072,25 грн..

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунки позивача; розрахунок пені, інфляції та 3% річних має наступний вигляд:

За актом приймання-передачі газу за січень 2014 р. 123000,79 грн.:

Інфляційні за період з 10.02.2014 р. по 30.04.2014 р. складають 7633,47 грн.;

3% річних за період з 10.02.2014 р. по 05.05.2014 р. складають 859,32 грн.;

Пеня за період з 10.02.2014 р. по 05.05.2014 р. складає 4148,33 грн.

За актом приймання-передачі газу за лютий 2014 р. 113377,06 грн.:

Інфляційні за період з 10.03.2014 р. по 30.04.2014 р. складають 6318,05 грн.;

3% річних за період з 10.03.2014 р. по 05.05.2014 р. складають 531,16 грн.;

Пеня за період з 10.03.2014 р. по 05.05.2014 р. складає 2693,09 грн.

За актом приймання-передачі газу за березень 2014 р. 74902,48 грн.:

Інфляційні за період з 10.04.2014 р. по 30.04.2014 р. складають 2471,78 грн.;

3% річних за період з 10.04.2014 р. по 05.05.2014 р. складають 160,07 грн.;

Пеня за період з 10.04.2014 р. по 05.05.2014 р. складає 2693,09 грн.

За актом приймання-передачі газу за квітень 2014 р. 39710,55 грн.:

Інфляційні за період з 10.05.2014 р. по 16.05.2014 р. не нараховуються;

3% річних за період з 10.05.2014 р. по 16.05.2014 р. складають 22,85 грн.;

Пеня за період з 10.05.2014 р. по 16.05.2014 р. складає 144,70 грн.

За актом приймання-передачі газу за травень 2014 р. 1311,83 грн.:

Інфляційні за період з 10.06.2014 р. по 12.06.2014 р. не нараховуються;

3% річних за період з 10.06.2014 р. по 12.06.2014 р. складають 0,32 грн.;

Пеня за період з 10.06.2014 р. по 12.06.2014 р. складає 2,05 грн.

За актом приймання-передачі газу за червень 2014 р. 1239,28 грн.:

Оплачено платіжним дорученням №387 від 08.07.2014 р., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за липень 2014 р. 1176,36 грн.:

Оплачено платіжним дорученням №537 від 07.08.2014 р., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за серпень 2014 р. 1214,12 грн.:

Оплачено платіжним дорученням №628 від 03.09.2014 р., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за вересень 2014 р. 1366,09 грн.:

Інфляційні за період з 10.10.2014 р. по 13.10.2014 р. не нараховуються;

3% річних за період з 10.10.2014 р. по 13.10.2014 р. складають 0,45 грн.;

Пеня за період з 10.10.2014 р. по 13.10.2014 р. складає 3,74 грн.

За актом приймання-передачі газу за жовтень 2014 р. 28636,01 грн.:

Оплачено платіжним дорученням №823 від 07.11.2014 р., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за листопад 2014 р. 142614,04 грн.:

Оплачено платіжним дорученням №904 від 04.12.2014 р., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за грудень 2014 р. 254600,56 грн.:

Оплачено платіжними дорученнями №1024 від 29.12.2014 р. 77185,64 грн.; №1031 від 30.12.2014 128457,87 грн. та №1025 від 30.12.2014 119000,00 грн.; переплата складає 70042,96 грн., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за січень 2015 р. 251322,95 грн.:

Враховуючи переплату за вищевказаними платіжними дорученнями, підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за лютий 2015 р. 179723,48 грн.:

Інфляційні за період з 10.03.2015 р. по 26.03.2015 р. не нараховуються;

3% річних за період з 10.03.2015 р. по 26.03.2015 р. складають 251,12 грн.;

Пеня за період з 10.03.2015 р. по 25.03.2015 р. складає 4726,97 грн.

За актом приймання-передачі газу за березень 2015 р. 235409,00 грн.:

Оплачено платіжним дорученням №201 від 06.04.2015 р., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за квітень 2015 р. 83750,00 грн.:

Оплачено платіжним дорученням №312 від 07.05.2015 р., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за травень 2015 р. 2321,10 грн.:

Оплачено платіжним дорученням №391 від 03.06.2015 р., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

За актом приймання-передачі газу за червень 2015 р. 1887,99 грн.:

Оплачено платіжним дорученням №543 від 03.07.2015 р., таким чином підстав для нарахування інфляційних, річних та пені немає.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції суд врахував наступне.

В рекомендаціях Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ зазначено, що сума, внесена в період з 01 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

ОСОБА_5 господарського суду від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" роз'яснено, що при застосуванні індексу інфляції необхідно мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15-й день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15-й день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31-й день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням даного місяця.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення інфляційних в сумі 16223,69 грн., а 3% річних в сумі 1371,56 грн.

Щодо стягнення пені в сумі, яка заявлена позивачем, - 10072,25 грн., суд вважає викласти наступне.

Відповідачем 01.02.2016 року в письмових поясненнях (т.1, а.с.129) заявлено про застосування строку позовної давності на стягнення пені за період 2014 2015 роки, оскільки позовна заява надійшла до суду 09.11.2015 року.

Суд звертає увагу відповідача, що позовна заява надійшла до суду 20.11.2015 року.

Приписами ст. 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно приписів ст..258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 1 ст.. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 260 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Нормою статті 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до частини 2 статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Частина 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Пунктом 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З урахуванням наведеного вище, суд прийшов до висновку про те, що задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення пені за період з 10.03.2015 по 25.03.2015 в сумі 4726,97 грн.

Щодо усного клопотання відповідача про вихід за межі позовних вимог та визнання п.10.1. договорів неконкретизованим, суд зазначає наступне.

За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно частини першої ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, громадяни мають право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, позовні вимоги повинні бути викладені так, щоб у разі задоволення позову вони призвели до відновлення порушеного права.

В постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року № 3-1125гс16 викладено правову позицію про те, що при вирішенні спору суд повинен встановити, чи є сам факт задоволення позовних вимог тим правовим засобом, що ефективно захистить цивільний інтерес особи.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим та безпідставним усне клопотання відповідача про вихід за межі позовних вимог та визнання пункту договору неконкретизованим. Доречі, діючим законодавством України передбачено визнання недійсним договору або пункту договору, а не неконкретизованим.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально підтверджені, а отже такі, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Чаплинської районної лікарні (75200, Херсонська область, смтЧаплинка, вул.Космонавтів, 21, р/р 0254 в УДК в Чаплинському р-ні, МФО 852010, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Херсонгаз» (73036, м.Херсон, вул.Поповича, 3, р/р 5 в АТ «Райффайзен Банк «Аваль» м.Київ, МФО 380805, код ЄДРПОУ 335353) 16223,69 грн. інфляційних, 1371,56 грн. 3% річних, 4726,97 грн. пені та 1218,00 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 21.07.2017

Суддя В.В.Литвинова