ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Справа № 916/3069/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І., - головуючого, доповідача
Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Медфармгруп"
на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2017
у справі№ 916/3069/16
Господарського судуОдеської області
за позовомПриватного підприємства "Медфармгруп"
доКомунального закладу "Татарбунарська центральна районна лікарня"
за участю третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору на стороні відповідача- фізична особа-підприємець ОСОБА_4 - Татарбунарська районна рада
провизнання договору поновленим

за участю представників:
позивачане з'явився
відповідачане з'явився
третіх осібне з'явилися

ВСТАНОВИВ:

11.11.2016 Приватне підприємство "Медфармгруп" подало господарському суду позов до Комунального закладу "Татарбунарська центральна районна лікарня" про визнання поновленим договору оренди спільної власності територіальних громад сіл та міста Татарбунарського району від 26.08.2011 № 2, укладеного між Приватним підприємством "Медфармгруп" та Комунальним закладом "Татарбунарська центральна районна лікарня" з 26.07.2016 на той самий строк і на тих самих умовах. Позов обґрунтовано приписами частини четвертої статті 284, статті 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", за змістом яких за відсутності заперечень наймодавця протягом місяця договір вважається поновленим на тих самих умовах та на той саме строк; враховуючи відсутність заперечень з боку саме орендодавця протягом встановленого строку, орендар звернувся з відповідним позовом про поновлення договору.

Відповідач проти позову заперечив з підстав припинення строку дії договору оренди, наявності заперечень про продовження договору та незаконність рішення про продовження договору до 26.07.2016; вказав на передбачений частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України, статтею 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" обов'язок наймача повернути майно у разі закінчення договору оренди.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2016 (суддя Літвінов С.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 (судді: Савицький Я.Ф. - головуючий, Колоколов С.І., Головей В.М.) апеляційну скаргу Комунального закладу "Татарбунарська центральна районна лікарня" про зміну мотивувальної частини рішення задоволено, при цьому резолютивну частину рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 22.03.2017, а рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2016 залишити без змін. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: суд в порушення вимог статті 761 Цивільного кодексу України не врахував суб'єктний склад осіб, які можуть виступати наймодавцями, та відсутність заперечень відповідача, як орендодавця у правовідносинах, що склалися між сторонами, щодо подовження договору відповідно до вимог статей 759, 763, 764 Цивільного кодексу України, статті 291 Господарського кодексу України, статей 17 та 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"; Татарбунарська районна рада не є стороною договору оренди і її заперечення щодо продовження договору не мають відповідних правових наслідків, крім того, за змістом повідомлення рекомендації щодо винесення питання на розгляд чергової сесії не можна вважати запереченням в розумінні статті 764 Цивільного кодексу України, а вимога про звільнення приміщення у тексті вказаного документа взагалі відсутня. Також скаржник зазначив про порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 97 Господарського процесуального кодексу України, який відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального закладу "Татарбунарська центральна районна лікарня", хоча у її прийнятті суду слід було відмовити.

Учасники справи не скористались процесуальним правом на участь у судовому засіданні касаційної інстанції своїх представників.

У відзивах на касаційну скаргу відповідач та фізична особа ОСОБА_4 заперечили проти доводів касаційної скарги, просили суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а прийняту судом апеляційної інстанції постанову без змін.

Татарбунарська районна рада у письмових поясненнях навела доводи на підтримання висновків постанови Одеського апеляційного господарського суду, зазначивши про вчасне повідомлення орендаря про оголошення конкурсу щодо надання орендованого приміщення в оренду і необхідності звільнити приміщення, обізнаності орендаря про відмову в поновленні строку договору оренди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Господарські суди встановили, що рішенням 6-тої сесії VI скликання Татарбунарської районної ради від 28.07.2011 № 105-VI "Про затвердження результатів засідання конкурсної комісії районної ради з питань оренди майна спільної власності територіальних громад сіл і міста Татарбунарського району" визнано Приватне підприємство "МЕДФАРМГРУП" переможцем конкурсу по залученню орендарів об'єктів майна спільної власності територіальних громад сіл і міста Татарбунарського району, управління яким здійснює районна рада, для розміщення аптечного пункту в лікувальному корпусі Комунального закладу "Татарбунарська ЦРЛ" (м Татарбунари, вул. Московська, 8). Головному лікарю КЗ "Татарбунарська ЦРЛ" доручено укласти договір оренди майна з Приватним підприємством "МЕДФАРМГРУП" терміном на 1 рік.

На підставі вказаного вище рішення 26.08.2011 Приватне підприємство "МЕДФАРМГРУП" та Комунальний заклад "Татарбунарська ЦРЛ" уклали договір №2 оренди майна спільної власності територіальних громад сіл та міста Татарбунарського району, який був затверджений рішенням 7-ої сесії VI скликання Татарбунарської районної ради від 04.11.2011 № 162-VI "Про затвердження договору оренди майна спільної власності територіальних громад сіл і міста Татарбунарського району від 26.08.2011 № 2, укладеного КЗ "Татарбунарська ЦРЛ"" та ПП "МЕДФАРМГРУП"".

Відповідно до цього договору оренди відповідач передав, а позивач прийняв в оренду нежитлове приміщення площею 20 м2 з метою використання його для розміщення аптечного пункту. Предметом оренди є нежитлове приміщення, площею 20 м2, на базі головного лікувального корпусу - майна спільної власності територіальних громад сіл та міста Татарбунарського району, яке перебуває в управлінні Татарбунарської районної ради і знаходиться на балансі Орендодавця за адресою: 68100, м. Татарбунари, вул. Московська, буд. 8 (пункт 1.1. договору).

Пунктом 1.3. договору передбачено, що власником орендованого майна є територіальні громади сіл та міста Татарбунарського району, а орендар володіє і користується ним протягом терміну дії оренди, що встановлений цим договором.

Згідно з пунктом 2.8. договору, орендна плата перераховується орендарем щомісячно в терміни, до 25 числа поточного місяця, з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць на підставі виставленого орендодавцем рахунку.

Відповідно до пункту 4.1.5., у випадку припинення договору оренди, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані.

За положенням пункту 5.1.1. орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду майно (приміщення) за актом прийому-передачі майна, який підписується одночасно з договором оренди.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що термін дії договору починається за згодою сторін з 26.08.2011 та закінчується 26.08.2012; частиною другою пункту 7.4. договору визначено, що договір може бути пролонгований за умови письмового звернення орендаря, а відповідно до пункту 7.6. оскаржуваного договору його дія припиняється, зокрема, внаслідок закінчення терміну дії договору.

Суди встановили, що відповідно до умов договору оренди Комунальний заклад "Татарбунарська ЦРЛ" передав, а Приватне підприємство "МЕДФАРМГРУП" прийняло нежитлове приміщення КЗ "Татарбунарська ЦРЛ" площею 20 м2, яке розташоване за адресою м. Татарбунари, вул. Московська, 8, для розміщення аптечного пункту, про що сторони склали та підписали акт приймання-передачі об'єкта оренди від 26.08.2011, який є невід'ємним додатком № 1 до договору від 26.08.2011 № 2 оренди майна спільної власності територіальних громад сіл та міста Татарбунарського району, без зауважень. До 26.07.2013 орендар користувався орендованим приміщенням без оформлення додаткових угод до договору.

26.07.2013 додатковою угодою до договору оренди від 26.08.2011 № 2 термін користування приміщенням продовжено до 26.07.2016. Угодою визначено пролонгованим договір оренди від 26.08.2011 № 2 до 26.07.2016 та визначено, зокрема, що орендна плата перераховується орендарем на підставі виставленого орендодавцем рахунку.

Позивач звернувся до Комунального закладу "Татарбунарська ЦРЛ" листом від 24.06.2016, в якому вказав на бажання продовжити термін дії договору та зазначив, що додає для підписання проект додаткової угоди; позивач вважав, що строк дії договору продовжено на строк та на умовах, які передбачені в договорі оренди, тому продовжив користуватися спірним приміщенням, сплачуючи орендну плату, що підтверджується копіями платіжних доручень № 652 від 08.08.2016, № 742 від 07.09.2016, № 840 від 10.10.2016, призначенням платежу в яких зазначено: "орендна плата, згідно договору № 2 від 26.08.2011р." за серпень, вересень та жовтень відповідно.

03.09.2016 Татарбунарська районна рада розмістила в газеті "Татарбунарский вестник" (№ 35 від 03.09.2016) оголошення про проведення конкурсу на передачу в оренду приміщень для розміщення аптечних пунктів, серед яких виставлений на конкурс об'єкт № 1 в оголошенні - приміщення, що є предметом договору оренди від 26.08.2011 № 2.

З Протоколу засідання комісії з проведення конкурсу на право оренди майна Комунального закладу "Татарбунарська центральна районна лікарня" № 3 від 10.10.2016, наявного у матеріалах справи, вбачається, що позивач брав участь у зазначеному конкурсі в якості претендента на оренду об'єктів № 1, 2, 4, проте переможцем конкурсу по жодному з об'єктів не став.

23.11.2016 листом № 3126 відповідач звернувся до позивача з вимогою негайно звільнити орендоване приміщення та повернути його орендодавцю для передачі приміщення переможцю конкурсу - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7.

Судова колегія зазначає, що за змістом статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини; за змістом частини п'ятої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Відтак, розглядаючи спір, господарський суд повинен встановити об'єктивну наявність існування права позивача, на захист якого подано позов, зміст порушення чи оспорювання цивільного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством. Зміст та обсяг цивільних прав та обов'язків сторін спірних правовідносин слід визначати, виходячи з моменту їх виникнення відповідно до доказів, наявних у матеріалах справи.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У той же час, слід враховувати, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, в свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

В силу наведених законодавчих норм, завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є способом відновлення становища, яке існувало до порушення, відповідає змісту спірних правовідносин та забезпечує відновлення порушеного права.

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач визначив предметом позову поновлення договору № 2 оренди майна спільної власності територіальної громади сіл та міста Татарбунарського району від 26.08.2011 на той самий строк і на тих самих умовах відповідно до права, передбаченого статтею 764 Цивільного кодексу України та частиною другою статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Як частина друга статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і стаття 764 Цивільного кодексу України регламентують правові наслідки продовження використання орендарем, який належно виконує свої обов'язки за договором, орендованого приміщення у випадку, коли відсутнє волевиявлення орендодавця у вигляді заперечення проти продовження договору, висловлене протягом обумовленого терміну.

Поновлення договору оренди в такому випадку настає в силу прямої вказівки закону з моменту закінчення попереднього строку дії договору, не потребує укладення додаткового письмового документу та підлягає встановленню у разі виникнення спору щодо правомірності використання майна орендарем, сплати ним орендних платежів тощо.

Звернення до господарського суду у такому випадку з самостійним позовом про визнання поновленим договору оренди є зверненням з вимогою про встановлення судом юридичного факту, що не відповідає належним способам захисту порушеного права.

Водночас суд апеляційної інстанції достовірно встановив, що позивач, як орендар нерухомого майна брав участь у конкурсі на передачу в оренду приміщень для розміщення аптечних пунктів, серед яких був об'єкт № 1 - приміщення, що є предметом договору оренди від 26.08.2011 № 2, однак у конкурсі не переміг; доказів визнання недійсними результатів конкурсу матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач у межах спірних правовідносин вдався до реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди комунального майна відповідно до приписів частини першої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статті 777 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим його посилання на подальше автоматичне поновлення договору оренди є безпідставним.

Відтак, позивач не довів наявності порушеного права, за захистом якого звернувся до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини другої статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків, що доводи касаційної скарги не спростовують вірності висновків апеляційного господарського суду та спростовуються наведеним вище.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтями11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Медфармгруп" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 у справі №916/3069/16 Господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді: І. Алєєва

Т. Дроботова