ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.07.2017 Справа № 904/6233/17

За позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Жовті Води, Дніпропетровська область

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та процентів річних

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 01-05/833 від 01.06.2017;

від відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність № 18/428 від 25.01.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Київ в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Жовті Води, Дніпропетровська область (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Жовті Води, Дніпропетровська область (далі по тексту - відповідач) про стягнення 250000,00грн. основної заборгованості; 2486,00грн. трьох відсотків річних; 9750,00грн. інфляційних втрат. Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

20.05.2016 між сторонами укладено договір №02/30/437/03.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач виконав свої зобов'язання щодо "Модернізації пульта диспетчерського керування Інгулецької шахти", що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт, який підписано відповідачем без заперечень та зауважень.

Відповідач у визначений договором строк розрахунок по оплаті за виконані та прийняті роботи не здійснив.

З метою врегулювання спору мирним шляхом позивач 26.01.2017 направив відповідачу претензію про погашення заборгованості.

Вимоги щодо погашення заборгованості відповідачем в частині суми основного боргу визнано.

Станом на 04.05.2017 заборгованість по оплаті робіт за договором у розмірі 250000,00грн. не погашена.

У зв'язку з невиконанням грошових зобов'язань позивач нарахував відповідачу три відсотки річних та інфляційні втрати.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2017 справу №904/6233/17 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами розгляду позовної заяви від 05.05.2017 за вих.№02-07/720 ухвалою суду від 29.05.2017 порушено провадження по справі та призначено слухання на 20.06.2017.

19.06.2017 отримано відзив відповідача в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач визнає факт укладання спірного договору. Сума основної заборгованості підтверджується актом звірки. Вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідач вважає необґрунтованими з огляду на той факт, що в укладеному між сторонами договорі не визначено розмір відсотків, отже для застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України підстави відсутні.

Суд оголошував перерву з 20.06.2017 до 13.07.2017.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Господарським судом враховано положення пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 30.06.2017 з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 26.06.2017 та явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 04.07.2017 з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 27.06.2017 та явкою представника в судове засідання.

Враховуючи викладене, господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 13.07.2017, враховуючи, що сторони належним чином повідомлення про час та місце його проведення, продовжено розгляд справи по суті. Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Повноважний представник відповідача підтримав обрану правову позицію викладену у відзиві.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 13.07.2017 в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2016 між державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі по тексту - позивач, виконавець) та державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі по тексту - відповідач, замовник) укладено договір №02/30/437/03 (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого виконавець зобов'язується виконати роботи зазначені в пункті 1.2 договору, а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Пунктом 1.2 договору визначено, що виконавець зобов'язується виконати роботи в порядку та на умовах даного договору: "Модернізація пульта диспетчерського керування Інгульської шахти".

Пунктом 1.5 договору визначено, що договір вважається виконаним, якщо замовник прийняв актом здачі-приймання виконані виконавцем роботи, які оформлені документально відповідно до вимог нормативних актів чинного законодавства України.

Пунктом 2.1 договору визначено, що за виконані роботи, згідно з даними договором, замовник перераховує виконавцеві відповідно до протоколу узгодження договірної ціни на виконання робіт (Додаток 2, що становить невід'ємну частину даного договору): 250000,00грн., в тому числі ПДВ 20% - 41666,67грн.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 30.12.2016, а в частині виконання сторонами їхніх зобов'язань - до повного їхнього виконання (пункт 7.1 договору).

Між сторонами підписано додаткову угоду №1 від 31.10.2016 в якій сторони узгодили перенесення терміну виконання робіт.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач виконав роботи, а відповідач їх прийняв без заперечень та зауважень, що підтверджується актом №02/30/437/03-1 від 28.12.2016 на суму 250000,00грн.

За отримані від позивача роботи відповідач не розрахувався у повному обсязі.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 250000,00грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач нарахував:

- три відсотки річних за період прострочення з 03.01.2017 по 04.05.2017 на суму 2486,00грн.;

- інфляційні втрати за період прострочення з січня 2017 по березень 2017 на суму 9750,00грн.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Крім того, відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, заперечує проти стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні статті 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним договором.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов наступних висновків.

Щодо основної заборгованості.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1. ст. 837 Цивільного кодексу України).

Між позивачем та відповідачем укладено договір №02/30/437/03 від 20.05.2016.

Факт отримання відповідачем робіт підтверджується матеріалами справи, а саме актом №02/30/437/03-1 від 28.12.2016 на суму 250000,00грн.

Вказаний акт підписано позивачем та відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень.

Акт є первинними документами бухгалтерської звітності, що фіксують господарську операцію, яка відбулась між сторонами.

Укладений між позивачем та відповідачем договір є оплатним, і обов'язку виконавця виконати роботи відповідає обов'язок замовника оплатити їх.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1. ст. 843 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання відповідача, щодо оплати за отримані послуги передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2 договору визначено, що оплата за виконані роботи здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця за фактично виконані роботи, згідно календарного плану, в 5-ти денний строк після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

З огляду на положення пункту 2.2 договору, строк оплати робіт є таким, що настав.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів оплати робіт в сумі 250000,00грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем складає 250000,00грн.

Таким чином, позовна вимога позивача про стягнення 250000,00грн. основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012р. у справі N6-49цс12, від 24.10.2011 у справі N6-38цс11).

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та визнав його вірним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Пунктом 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" яким визначено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

До уваги. Господарським судом перерахунок інфляційних втрат здійснено з урахуванням приписів пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.03.2016р. по справі №904/11237/15 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.03.2016р. по справі №904/9336/15 позицію господарського суду підтримано.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем та визнав його таким, що містить помилки, отже вимога є такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 7045,00грн.

Щодо розподілу судових витрат.

В порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3893,02грн., з урахуванням того, що 98,97% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 612, 625, 629, 662, 663, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 199, 265, 266 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул.Горького, 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3; ідентифікаційний код 37471933) в особі відокремленого підрозділу "Автоматика та машинобудування" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (52204, Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул.Гагаріна, 4; ідентифікаційний код 39688675) 250000,00грн. (двісті п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.) основної заборгованості; 2486,00грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят шість грн. 00 коп.) трьох відсотків річних; 7045,00грн. (сім тисяч сорок п'ять грн. 00 коп.) інфляційних втрат; 3893,02грн. (три тисячі вісімсот дев'яносто три грн. 02 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

17.07.2017

Суддя ОСОБА_3