ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р.Справа № 922/1586/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мамалуя О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», м. Київ
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про стягнення коштів
за участю :

позивача - не з"явився;

відповідача - ОСОБА_1 - представника за довіреністю № 2085 від 29.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача, Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", грошові кошти в розмірі 96806,04 грн. 05 липня 2017 р. позивач через канцелярію суду надав заяву, в якій вказує на те, що у звязку з долученням до матеріалів справи висновку експерта, за яким розмір заподіяної шкоди з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 67042,17 грн., позивач зменшує позовні вимоги на 29763,87 грн. та просить стягнути з відповідача 67042,17 грн. матеріальної шкоди та 1600,00 грн. судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні 05 липня 2017р. позов підтримав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.01.2017 р. між ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №17/17-Т/Х/01, згідно якого ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

23 січня 2017 року на вул. Ромена Ролана, 12, в м. Харкові сталася дорожньо- транспортна пригода за участю транспортних засобів «ТОYOTA PRIUS», д/н 113526 MB, під керуванням ОСОБА_3 та «MINI COOPER», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2017 р. по справі № 638/2453/17, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення правил дорожнього руху водієм «ТОYOTA PRIUS» (д/н АА113526 MB) ОСОБА_3

Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «MINI COOPER», д/н НОМЕР_2, були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. На замовлення страховика субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 було проведено огляд пошкодженого ТЗ та складено Звіт № 35/01/17 від 29.01.2017р., згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 склала 96670,15 грн. Позивач зазначає, що вартість проведення відновлювально-ремонтних робіт відповідно рахунку-фактури № 64 від 25.01.2017 року, складає 96806,04 грн.

Позивач вказує, що на підставі умов договору страхування наземного транспорту № 17/17-Т/Х/01 від р., розрахунку суми страхового відшкодування від 06.02.2017р., страхового акту № 006.00066117-1 від 06.02.2017р., ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» понесло збитки, виплативши страхове відшкодування в сумі 96806,04 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Позивач стверджує, що, оскільки цивільно-правова відповідальність водія втомобіля «ТОУОТА PRIUS», д/н 113526 МВ, була застрахована саме відповідачем - ТДВ «Міжнародна страхова компанія» (поліс № АК/6021715), ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» має до відповідача право зворотної вимоги.

Відповідач у відзиві на позов та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує. В обгрунтування своїх заперечень відповідач вказує на те, що після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №17/17-Т/Х/01 від 12.01.2017 року в розмірі 96806,04 грн. позивач звернувся безпосередньо до суду з позовом до відповідача про стягнення 96806,04 грн. страхового відшкодування. Між тим, зазначає відповідач, з вимогою про відшкодування виплаченого страхового відшкодування, позивач до нього взагалі не звертався, тобто, на думку відповідача, будь-яке порушення прав позивача ним не здійснювалося.

Відповідач відзначає, що пунктом 16 Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №17/17-Т/Х/01 передбачено його дію з 22.01.2017 року з урахуванням умов п.п. 23.1., 23.2. Договору. В свою чергу, зазначає відповідач, п. 23.1. передбачається початок дії Договору не раніше 00-00 годин дня, наступного за днем надходження страхового платежу, вказаного у розділі 11 цього Договору у повному обсязі на поточний рахунок або до каси Страховика. Пункт 11 передбачає страховий платіж за договором в розмірі 13 150 грн. 03 коп. В пункті 14 Договору зазначено, що страховий платіж підлягає сплаті в повному обсязі в строк по 22.01.2017 року.

ДТП сталося 23.01.2017 року. Отже, зазначає відповідач, умовою набрання Договором №17/17-Т/Х/01 чинності є сплата страхового платежу в строк до 22.01.2017 року включно. Відповідач відзначає, що в документах, доданих до позову відсутні докази сплати страхувальником страхового платежу до дати ДТП, отже, на думку відповідача, Договір №17/17-Т/Х/01 ймовірно на дату ДТП не діяв, тому позивач не мав правових підстав сплачувати страхове відшкодування на користь ТОВ «Баварія Моторс».

Відповідач звертає увагу на те, що в обґрунтування розміру виплаченого страхового відшкодування позивачем наданий звіт №35/01/17 по визначенню вартості відновлювального ремонту суб'єкту з оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 від 29.01.2017 р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобілю НОМЕР_4, на дату складання звіту з урахуванням нормогодини СТО ТОВ «Баварія Моторе» становить 96 670 грн. 15 коп.

Відповідач вказує, що до обов'язків страховика, згідно п. З ч. 1 ст. 20 та п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку. На підставі п. 22.1. ст. 22, ст. 29 Закону виникає обов'язок відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, а саме відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Зазначений порядок визначено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (в ред. Наказу від 24.07.2009 р. № 1335/5/1159).

Відповідач вказує, що згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про страхування", відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону України "Про страхування" передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Отже, на думку відповідача, посилання позивача на ст. 1166 ЦК України щодо загального порядку відшкодування збитків є безпідставним.

Відповідач зазначає, що равова позиція щодо необхідності врахування коефіцієнту пзносу при розрахунку розміру відшкодування в разі виплати відшкодування Страховику, що набув до нього права вимоги після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування на підставі ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» висловлена Верховним судом України в постанові по справі № 3-1304гс15 від 22.03.2017 року і є обов'язковою для виконання судами України відповідно до положень ст.11128ГПК України.

Відповідач вказує, що виходячи зі змісту Звіту, розрахунок коефіцієнту зносу (відповідно до Методики) взагалі відсутній, отже вартість ремонту розрахована позивачем без урахуванням зносу, що суперечить положенням ст. 29 Закону, хоча в даному випадку він підлягав обов'язковому застосуванню.

Проте зазначені умови застосування вартості нормогодини не відповідають положенням Методики - а саме п. 8.5.6. У разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства.

Якщо документальне підтвердження відновлення КТЗ на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві відсутнє або на підприємстві не застосовуються норми праці у нормо-годинах ремонтно-відновлювальних робіт, то використовується вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональна за даними довідкової літератури, зокрема довідника "Бюлетень автотоварознавця" (періодичний довідник).

Відповідач зазначає, що матеріали справи і Звіту не містять документального підтвердження виконання ремонту автомобілю НОМЕР_4, саме на ТОВ «Баварія Моторс» станом на дату складання Звіту (акт виконаних робіт, платіжне доручення про сплату на користь СТО вартості ремонту тощо). З огляду на вказане, оцінювач ОСОБА_6 не мав підстав застосовувати вартість нормогодини саме ТОВ «Баварія Моторс». З цього відповідач робить висновок про те, що вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт слід було визначатит за даними довідкової літератури, зокрема довідника "Бюлетень автотоварознавця".

В судовому засіданні, що відбулося 05 липня 2017р. за участю представників сторін, було оголошено перерву до 10 години 00 хвилин 12 липня 2017р.

В судове засідання 12 липня 2017 року представник позивача не зявився, причини незявлення суду невідомі. Про місце, дату та час проведення судового засідання позивач був повідомлений належним чином.

Враховуючи належне повідомлення представника позивача про місце, дату та час проведення судового засідання, а також факт надходження від позивача письмових пояснень та копій документів, суд вважає, що незявлення представника ПАТ «Страхова Компанія ОСОБА_7» в судове засідання 12.07.2017р. не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд встановив наступне.

12 січня 2017 р. між позивачем, ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №17/17-Т/Х/01 (арк. справи 10-16), згідно якого ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

23 січня 2017 року на вул. Ромена Ролана, 12, в м. Харкові сталася дорожньо- транспортна пригода за участю транспортних засобів «ТОYOTA PRIUS», д/н 113526 MB, під керуванням ОСОБА_3 та «MINI COOPER», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 (заява про настання події, що має ознаки счтрахового випадку від 23.01.2017р. - арк. справи 17).

Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2017 р. по справі № 638/2453/17 (арк. справи 23), дорожньо-транспортна пригода сталася 23.01.2017р. в результаті порушення правил дорожнього руху водієм «ТОYOTA PRIUS» (д/н АА113526 MB) ОСОБА_3

Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «MINI COOPER», д/н НОМЕР_2, були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. На замовлення позивача - страховика субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 було проведено огляд пошкодженого ТЗ та складено Звіт № 35/01/17 від 29.01.2017р. (арк. справи 24-32), згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 склала 96670,15 грн., а відповідно рахунку-фактури ТОВ «Баварія-моторс» № 64 від 25.01.2017 р. (арк. справи 45) - 96806,04 грн.

На підставі умов договору страхування наземного транспорту № 17/17-Т/Х/01 від р., розрахунку суми страхового відшкодування від 06.02.2017р., страхового акту № 006.00066117-1 від 06.02.2017р. (арк. справи 47) та вищевказаного рахунку-фактури, позивач, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», виплатив страхове відшкодування в сумі 96806,04 грн. Факт оплати підтверджений копією платіжного доручення №60503 від 08.02.2017р. (арк. справи 48).

Первісно позивач у позові просив стягнути з відповідача саме цю суму. Визнавши обгрунтованою аргументацію відповідача щодо необхідності застосування коефіцієнту зносу, викладену у відзиві на позов, позивач вподальшому зменшив суму позовних вимог до 67042,17 грн. Ця сума розрахована з урахуванням зносу транспортного засобу, що підтверджується додатковим Звітом №35-1/01/17 «Про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин» від 30.06.2017р., копія якого надана позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до полісу АК/6021715 від 19.09.2016 р. строком з 26.09.2016 р. по 25.09.2017 р. відповідач здійснював страхування цивільно - правової відповідальності працівників Департаменту Національної поліції України під час керування ними забезпеченим транспортним засобом TOYOTA PRIUS, д/н 211901 (згодом 28.12.2016 р. номерний знак було змінено на 113526, проте VIN код залишився незмінним). ОСОБА_7 здійснювалось на умовах і підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За вини ОСОБА_3, який керував вищевказаним транспортним засобом, сталася ДТП, в якій був пошкоджений автомобіль НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, що підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова 21.02.2017 р.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія втомобіля «ТОУОТА PRIUS», д/н 113526 МВ, була застрахована саме відповідачем - ТДВ «Міжнародна страхова компанія» (поліс № АК/6021715), ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» має до відповідача право зворотної вимоги.

Відповідач зазначає що позивач не звертався до нього, з вимогою про відшкодування виплаченого страхового відшкодування, а одразу звернувся з позовом до суду, тому, на думку відповідача, прав позивача він не порушував. Між тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002, кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. Тобто позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування.

Відповідач відзначає, що умовою набрання Договором №17/17-Т/Х/01 чинності є сплата страхового платежу в строк до 22.01.2017 року і, оскільки доказів цієї сплати позивачем не надано, Договір №17/17-Т/Х/01 ймовірно на дату ДТП не діяв, тому позивач не мав правових підстав сплачувати страхове відшкодування на користь ТОВ «Баварія Моторс». Між тим, 07 липня 2017р. через канцелярію суду до матеріалів справи позивач надав копію банківської квитанції від 20.01.2017р., якак підтверджує оплату з боку ОСОБА_2 на користь позивача стрнахового платежу в передбаченій договором сумі 13150,03 грн. Отже, в момент настання ДТП, у позивача вже виникли права тра обовязки за договором №17/17-Т/Х/01.

Відповідач вказує, що матеріали справи не містять документального підтвердження виконання ремонту автомобілю НОМЕР_4, саме на ТОВ «Баварія Моторс» станом на дату складання Звіту (акт виконаних робіт, платіжне доручення про сплату на користь СТО вартості ремонту тощо), тому оцінювач ОСОБА_6 не мав підстав застосовувати вартість нормогодини саме ТОВ «Баварія Моторс». З цього відповідач робить висновок про те, що вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт слід було визначати за даними довідкової літератури, зокрема довідника "Бюлетень автотоварознавця". Між тим, додатковий Звіт №35-1/01/17 «Про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин» складений ОСОБА_6 30.06.2017р., оплату на користь ТОВ «Баварія моторс» позивач здійснив 08.02.2017р. (згідно даних платіжного доручення арк. справи 48).

Відповідно до п. 8.5.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092, у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства.

Отже, змінені (зменшені) позовні вимоги грунтуються на Звіті, який складений після здійснення ТОВ «Баварія Моторс» ремонту та після отримання ТОВ «Баварія Моторс» оплати за ремонт, тому використання тієї вартості нормогодини, що встановлена ТОВ «Баварія Моторс», повністю відповідає вимогам законодавства, а саме п.8.5.6. вищевказаної Методики.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України, відповідно до яких, у звязку з задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись положеннями ст.ст. 1,4, 32-35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м. Харків, вул. Мироносицька, 99 лит. А3, ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, п/р 706 в ПАТ «ОСОБА_8 Дніпро», МФО 305749) 67042,17 грн. матеріальної шкоди та 1600 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_9