Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" липня 2017 р. Справа № 906/495/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - керівник, наказ №3-к від 13.01.2017

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 37839,96грн

Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 37839,96грн неустойки у розмірі подвійної плати за прострочення користування критими столами і торгівельними майданчиками.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем вимог ст.785 Цивільного кодексу України щодо повернення позивачу останнім орендованих згідно договорів оренди №276 від 31.12.2013 та №277 від 31.12.2013 критих столів №70; 71 і торгівельних майданчиків №70/1; 145 - відповідно.

Представник позивача в судовому засіданні надав заяву №370 від 30.06.2017 про зменшення позовних вимог, у зв'язку з тим, що відповідач частково сплатив суму неустойки в розмірі 15912,00грн, а також відшкодував позивачу судовий збір у розмірі 1600,00грн. Позовні вимоги в частині стягнення неустойки за прострочення користування відповідачем орендованим майном у розмірі 21927,96грн підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно і належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 41).

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений судом про час та місце судового розгляду справи, а тому нез'явлення останнього або його представника не перешкоджає вирішенню спору.

У зв'язку з цим, відповідно до ст.75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар, відповідач) було укладено договір оренди №276 (далі - Договір №276) (а.с. 17-18) і договір оренди №277 (далі - договір №277) (а.с. 15-16).

Предметом договору оренди №276 від 31.12.2013 є криті столи №70; 71 загальною площею 3кв.м і 3кв.м, місцезнаходження яких зазначене на плані розміщення торговельних місць ринку (далі - об'єкт оренди) (п.1.1 Договору №276).

Предметом договору оренди №277 від 31.12.2013 є торгівельні майданчики №70/1; 145 загальною площею 3,4кв.м і 7,2кв.м, місцезнаходження яких зазначене на плані розміщення торговельних місць ринку (далі - об'єкт оренди) (п.1.1 Договору №277).

Об'єкт оренди надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендарю для провадження торгівельної діяльності (п.1.3 вказаних вище договорів).

Орендар набуває права користування об'єктом оренди з дати початку дії договору відповідно до п.6 Договору, а саме з 01.01.2014 по 31.12.2014 (п. 2.3 Договору №276 і п.2.1. Договору №277).

Орендна плата складає 234,00грн; 234,00грн на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата (п.3.1 Договору №276).

Орендна плата складає 229,00грн; 415,44грн на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата (п.3.1 Договору №277).

Пунктом 4.3.3 договорів оренди сторони погодили обов'язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Договір №276 та Договір №277 укладено на 1 рік, і діє з 01.01.2014 до 31.12.2014 включно (п.6.1 даних договорів).

Згідно п.6.3. Договору №276 і Договору №277 якщо орендар має намір укласти договір на наступний строк, він зобов'язаний не пізніше, ніж за один місяць до закінчення терміну дії цього договору, подати орендодавцю письмову заяву з додаванням копій правовстановлюючих документів. За умови відсутності в орендодавця заперечень, договір може бути пролонгований на такий же термін. В іншому випадку договір припиняє дію відповідно до п.6.1.

Так, додатковою угодою від 17.12.2014 до договорів оренди №276 і №277 від 31.12.2013 сторони пролонгували дані договори оренди на термін з 01.01.2015 по 31.12.2015 (а.с. 20).

У подальшому орендар не виконав умови п.6.3 Договору №276 і №277, не подав заяв про намір їх пролонгувати, отже, згідно п.6.1 вказані договори припиняють свою дію. Тобто, договори оренди №276 та №277 діяли до 31.12.2015.

Оскільки, відповідач не виконав свого обов'язку щодо повернення орендованих торгівельних майданчиків і критих столів, позивач скористався своїм правом та нарахував відповідачу неустойку в розмірі подвійної плати за користування об'єктами оренди за час прострочення, а саме за період з 01.01.2016 по 01.06.2017 на загальну суму 37839,96грн.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.1 Статуту Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (а.с. 11-14), останнє є підприємством, створеним Коростишівською районною спілкою споживчих товариств, яка є його засновником та власником всього майна.

Згідно п.1.2 даного Статуту, Підприємство Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" є правонаступником прав та обов'язків КП "Кооперативний ринок" й створене виділенням з райспоживспілки на базі майна КП "Кооперативний ринок" відповідно до рішення Ради Засновників зборів від 25.11.2003, протокол №5 з передачею йому прав і зобов'язань райспоживспілки в межах прав та зобов'язань КП "Кооперативний ринок".

Відповідно до пп.2.3.2 та пп.2.3.3 п.2.3 Статуту одним з предметів діяльності підприємства є організація і надання ринкових послуг населенню, організаціям, підприємствам, що здійснюють торгівлю на ринку і надають послуги, а також надання в оренду основних засобів та торгових місць ринку.

За змістом пп.4.3.1 п.4.3 Статуту позивача підприємство користується майном, переданим райспоживспілкою, як внесок до статутного фонду, і має право, зокрема, здавати в оренду, надавати за плату з тимчасове користування будівлі, споруди, обладнання, транспортні засоби, торговельні місця, торговельні майданчики тощо.

Варто зазначити, що правове регулювання відносин, пов'язаних зі здійсненням діяльності з продажу товарів (виконанню робіт, наданню послуг) на ринку регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009 №868 "Деякі питання організації діяльності продовольчих, непродовольчих та змішаних ринків", Правилами торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №57/188/84/105 від 26.02.2002, Правилами торгівлі на ПР "Кооперативний ринок", затвердженими рішенням Коростишівської міської ради від 03.04.2014 №762 (а.с. 21-24).

Зокрема, торговельні місця надаються продавцям за окрему плату (п.18 Правил торгівлі на ПР "Кооперативний ринок").

Укладення договору оренди торговельного місця є обов'язковим відповідно до п.20 Правил торгівлі на ринках.

При цьому, варто зауважити, що правове регулювання діяльності з організації та здійсненню торгівлі на ринку провадиться не тільки зазначеними актами законодавства, а й іншим законодавством, зокрема Цивільним кодексом України як основним актом цивільного законодавства.

Так, відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України, статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 цього кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Об'єкт оренди надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендарю для провадження торговельної діяльності (п.1.3 Договору №276 і Договору №277).

Таким чином, слід визнати, що передача управляючим ринком підприємством за плату торгівельного місця для провадження торговельної діяльності відповідає поняттю договору оренди, визначеному ст.759 Цивільного кодексу України.

Оскільки, встановлені обставини свідчать про здійснення позивачем господарської діяльності на ринку, слід дійти висновку, що між сторонами у спорі склалися правовідносини щодо торгівлі на ринку, які підпадають під вищенаведене правове регулювання.

При цьому, відповідно до ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З договорів оренди №276 і №277 від 31.12.2013 вбачається, що у разі припинення або розірвання договору орендар несе обов'язок у 7-ми денний термін звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцеві у стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду (п.4.3.8 договорів).

Судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду з даною позовною заявою відповідач не повернув позивачу об'єкти оренди які визначені як предмети Договорів №276 і №277, внаслідок чого позовні вимоги про стягнення з останнього неустойки за прострочення користування орендованим майном є підставними та підлягають задоволенню.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді, а саме - 23.06.2017 та 27.06.2017 відповідач сплатив на користь позивача 9400,00грн і 6512,00грн - відповідно, а разом 15912,00грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 23.06.2017 й меморіальним ордером №@2PL953414 від 27.06.2017 (а.с. 45, 47).

Тобто, станом на день розгляду справи в суді наявним є факт відсутності предмету спору в частині вимог щодо стягнення неустойки за прострочення користування орендованим майном у розмірі 15912,00грн по Договору №276 за період з 01.01.2016 по 01.06.2017. Тому, подану позивачем заяву №370 від 30.06.2017 про зменшення позовних вимог суд розцінює як заяву припинення провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на зазначене, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 15912,00грн неустойки за прострочення користування орендованим майном необхідно припинити.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За змістом статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, доказів сплати 21927,96грн неустойки за прострочення користування орендованим майном не надав.

При цьому, позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги стягнення з відповідача неустойки в сумі 21927,96грн по Договору №277 за період з 01.01.2016 по 01.06.2017 є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають задоволенню. У частині стягнення 15912,00грн неустойки суд провадження у справі припиняє на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

Як судом зазначалося вище, судові витрати в розмірі 1600,00грн відповідачем сплачені, про що свідчить прибутковий касовий ордер від 23.06.2017 (а.с. 46).

Керуючись п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (12502, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" (12505, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Шевченко, 40; ідентифікаційний код 31843604):

- 21927,96грн - неустойки.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 15912,00грн неустойки.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.07.17

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - відповідачу (рек. з повід.)