КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р. Справа№ 910/993/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін:

від позивача : Залевська О.О. - дов. №14/11-Д від 16.11.2016р.

від відповідача: не з'явились

від третьої особи-1: Мовіле О.С., -дов. №14.02/38 від 18.10.2016р.

від третьої особи-2: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2017р.

у справі № 910/993/17 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Державного підприємства "Укрмедпроектбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство охорони здоров'я України (третя особа-1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського (третя особа-2)

про зобов'язання повернути обладнання

В судовому засіданні 12.07.2017р. відповідно до ст. ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017р. Державне підприємство «Укрмедпроектбуд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» про зобов'язання повернути обладнання.

Позовні вимоги обґрунтовані, тим, що між сторонами 23.07.2013 було укладено Договір №2013/3 на виконання робіт з реконструкції ремонту та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів Інституту епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського, на виконання умов якого відповідачем було поставлено позивачеві обладнання, яке було повністю оплачено позивачем.

В подальшому, відповідач на підставі Договору №2015/УПМ-зб від 16.03.2015 прийняв на зберігання від позивача зазначене обладнання, строк дії договору зберігання закінчився, проте не зважаючи на неодноразові звернення позивача із вимогою повернути передане на зберігання обладнання, відповідач обладнання не повернув, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Представник відповідача в суді першої інстанції заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що дійсно між сторонами було укладено Договір №2013/3 на виконання робіт з реконструкції ремонту та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів Інституту епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського на виконання умов якого відповідачем було поставлено позивачеві спеціалізоване обладнання. Проте експлуатація зазначеного вище обладнання передбачає наявність у експлуатуючої установи відповідних кваліфікованих працівників, що здійснюватимуть роботу на цьому обладнанні. В той же час, оскільки Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського не мав та на теперішній час не має відповідних кваліфікованих працівників, що зможуть здійснювати роботу на зазначеному спеціалізованому обладнанні, позивачем було передано зазначене обладнання на зберігання відповідачеві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2017р. у справі №910/993/17 позов задоволено.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" повернути Державному підприємству "Укрмедпроектбуд" наступне обладнання: Автомат мийно-дезінфекційна машина Uniclean M9 53 - 2 шт.; Гладильна машина І 50-160 58 - 1 шт.; Мийка стаціонарна із нержавіючої сталі ULTRAMARIC 5 54 - 1 шт.; Мийна машина Steelco BP100H 55 - 4 шт.; Пральна машина MB26 56 - 2 шт.; Прасувальний стіл FVC 59 - 1 шт.; Пристрій для обробки медичних рентген плівок 6 - 1 шт.; Сушильна машина Т24 57 - 1 шт.; Термозапалювальна машина Hawo hm 850 DC 15 - 1 шт.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Апелянт вважає дії позивача щодо повернення обладнання зі зберігання направленими на односторонню відмову від виконання умов договору 1 зі сторони позивача, що суперечить ст.525 ЦК України.

На думку апелянта, судом проігноровано той факт, що відповідач не має достатньо правових підстав для повернення позивачеві обладнання без виконання робіт з його встановлення, монтажу та введення в експлуатацію, та не надано оцінку істотній умові договору 2, передбаченій в п.4.1 щодо плати за зберігання майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу 20.04.2017р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Куксов В.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 31.05.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017р. залучено до участі у справі №910/993/17 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міністерство охорони здоров'я України, Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського та відповідно до ст. 77 ГПК України відкладено розгляд справи на 26.06.2017р.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався, згідно ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався, останній раз на 12.07.2017р.

Представники позивача та третьої особи-1 в судовому засіданні апеляційної інстанції 12.07.2017р. заперечували проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представники відповідача, третьої особи-2 в судове засідання апеляційної інстанції 12.07.2017р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Оскільки їх явка обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.07.2013 між Державним підприємством «Укрмедпроектбуд» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» (генпідрядник) було укладено Договір №2013/3 на виконання робіт з реконструкції ремонту та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів Інституту Епідеміології та інфекційних хвороб імені Л.В. Громашевського, відповідно до умов якого, в порядку встановленому чинним законодавством України та на умовах, визначених цим договором, генпідрядник зобов'язується виконати роботи з реконструкції, ремонту та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів Інституту Епідеміології та інфекційних хвороб імені Л.В. Громашевського, а замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані роботи, поставлене та встановлене обладнання.

Об'єкт будівництва - «Реконструкція ремонт та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів інституту епідеміології та інфекційних хвороб імені Л.В. Громашевського» за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 5» (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, найменування робіт - роботи з реконструкції ремонту та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів Інституту Епідеміології та інфекційних хвороб імені Л.В. Громашевського.

Згідно п.3.1 Договору, ціна договору (вартість робіт та обладнання за цим договором, в тому числі склад і обсяг робіт) визначені в Додатках №3, 4 та 5 до цього договороу та формується на підставі ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва» і становить 28342528,09 грн., крім того ПДВ 20% - 3457471,91 грн., загальна вартість 31800000,00 грн.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що строки виконання робіт, поставки та встановлення обладнання визначаються календарним планом виконання робіт, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно п.10.1 Договору, договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2013 або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п.11.2 Договору, зміни в цей Договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору.

30.10.2013 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №2013/3 від 23.07.2013 на виконання робіт з реконструкції ремонту та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів Інституту Епідеміології та інфекційних хвороб імені Л.В. Громашевського.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1 сторони погодили викласти п.3.1 в іншій редакції, зокрема погодили, що ціна договору (вартість робіт та обладнання за цим договором, в тому числі склад і обсяг робіт) визначені в Додатках №3, 4 та 5 до цього договороу та формується на підставі ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва» і становить 23979327,90 грн., крім того ПДВ 20% - 3139687,07 грн., загальна вартість 27119014,97 грн.

В подальшому, 16.03.2015 між Державним підприємством «Укрмедпроектбуд» (поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпрофмед» (зберігач) було укладено Договір №2015/УПМ-зб відповідального зберігання майна, за умовами якого, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку дії цього договору матеріальні цінності, що визначені Актами приймання-передачі майна та які були закуплені поклажодавцем для об'єкту: «Реконструкція, ремонт та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів Інституту епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського» (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору приймання майна на відповідальне зберігання та повернення його з відповідального зберігання здійснюється сторонами за актами приймання-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору.

Перелік майна, яке передається на відповідальне зберігання згідно з цим договором, його кількість, вартість та комплектність визначаються сторонами у актах приймання-передачі (п.1.4 Договору).

Згідно п.2.2.3 Договору зберігач зобов'язаний нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, його комплектність у відповідності із цим договором та чинним в Україні законодавством з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві.

Відповідно до п.2.2.4 Договору зберігач зобов'язаний повернути майно поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

За умовами п.3.1.1 Договору поклажодавець має право у будь-який час вимагати у зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або частини).

Згідно п.7.1 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.7.1 цього договору та закінчується 31.12.2016 (п.7.2 Договору).

У відповідності до п.7.3 Договору закінчення цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи Акту прийому-передачі від 16.03.2015, позивач на виконання умов зазначеного вище договору передав відповідачеві на відповідальне зберігання майно, а саме: Пристрій для обробки медичних рентген плівок у кількості 1 (одна) штука, вартістю у 45000 грн.; Термозапалювальна машина Haw ohm 850 DC у кількості 1 (одна) штука, вартістю у 68819,69 грн.; Автомат мийно-дезінфекційна машина Uniclean M9 у кількості 2 (дві) штуки, вартістю у 683582,76 грн.; Мийка стаціонарна із нержавіючої сталі ULTRAMARIC 5 у кількості 1 (одна) штука, вартістю у 124178,50 грн.; Мийна машина Steelco BP100H у кількості 4 (чотири) штуки, вартістю у 311739,84 грн.; Пральна машина MB26 у кількості 2 (дві) штуки, вартістю у 493359,44 грн.; Сушильна машина Т24 у кількості 1 (одна) штука, вартістю у 54056,50 грн.; Гладильна машина І 50-160 у кількості 1 (одна) штука, вартістю у 197893,20 грн.; Прасувальний стіл FVC у кількості 1 (одна) штука, вартістю у 42249,50 грн., а всього передано майна на загальну суму 2020879,43 грн.

Пунктом 3 вказаного акту сторони дійшли згоди щодо відсутності недоліків переданого майна.

Зазначений Акт прийому-передачі від 16.03.2015 підписано уповноваженими представниками обох сторін та скріплено відповідними печатками підприємств. Доказів щодо існування заперечень щодо кількості або вартості переданого за зберігання майна матеріали справи не містять.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з Вимогою №396/10-16 від 17.10.2016, відповідно до якої терміново вимагав повернути передане на зберігання майно, зокрема за Договором №2015/УПМ-зб відповідального зберігання майна.

У відповідь на зазначену вимогу, відповідач Листом №1053 від 04.11.2016 підтвердив, що позивачем було передано останньому на зберігання майно, разом з тим повідомив позивача про те, що здійснення монтажу поставленого обладнання іншим підрядником суперечитиме положенням укладеним між сторонами договорів. Також повідомив позивача про те, що відповідач готовий забезпечити виконання всього комплекту робіт з монтажу обладнання.

При цьому жодних дій щодо повернення зі зберігання переданого позивачем майна, відповідачем станом на теперішній час не вчинено.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ст.949 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов'язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі.

Статтею 950 Цивільного кодексу України передбачено, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Згідно ст.953 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Як вбачається з матеріалів справи, договір відповідального зберігання майна №2015/УПМ-зб від 16.03.2015р. закінчив свою дію 31.12.2016р.

Доказів продовження терміну дії вказаного договору, як це передбачено п.7.4 договору, - за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди до договору, - матеріали справи не містять.

Вимога позивача про повернення спірного майна з відповідального зберігання за Договором №2015/УПМ-зб від 16.03.2015, відповідачем не задоволена без поважних причин, у зв'язку з чим місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в силу приписів ч.1 ст.936, ст.ст.949, 953 ЦК України.

При цьому посилання апелянта на п.1.7 договору відповідального зберігання №2015/УПМ-зб від 16.03.2015р., як на відсутність підстав для повернення майна зі зберігання, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки передача цінностей на зберігання у зв'язку з відсутністю державного фінансування II черги об'єкту: «Реконструкція, ремонт та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів Інституту епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського», і неможливість його експлуатації без введення в експлуатацію II черги об'єкту, не змінює строк дії договору відповідального зберігання №2015/УПМ-зб від 16.03.2015р., та не позбавляє позивача права забрати належне йому на праві власності майно з відповідального зберігання, а відповідача - не звільняє від обов'язку повернути позивачеві належне йому майно.

Одночасно колегія суддів не вбачає в діях позивача щодо повернення майна зі зберігання, дій, направлених на односторонню відмову від виконання умов договору №2013/3 від 23.07.2013 на виконання робіт з реконструкції ремонту та оснащення будівель по вул. Амосова, 5 у м. Києві з метою розміщення структурних підрозділів Інституту Епідеміології та інфекційних хвороб імені Л.В. Громашевського, оскільки до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми права, які регулюють зберігання, зокрема і в частині права особи заявити про повернення такого майна, що передбачено ст.953 ЦК України.

Помилкове зазначення судом першої інстанції в описовій частині рішення про часткове задоволення позову, не потягло за собою прийняття невірного за своїм змістом рішення про повне задоволення позову (резолютивна частина), і не є підставою для скасування цілком законного рішення суду.

Посилання апелянта на ненадання судом оцінки істотній умові договору зберігання щодо плати за зберігання майна (п.4.1 договору) не мають відношення до справи за позовом про повернення майна зі зберігання, а можлива наявність заборгованості у позивача з плати за зберігання не є підставою для не повернення відповідачем майна його власникові по закінченню договору зберігання.

Таким чином, враховуючи те, що судом першої інстанції, крім іншого, правильно зазначено встановлені обставини справи та законодавство, яким вірно керувався суд при прийнятті оскаржуваного рішення, доводи апелянта щодо скасування рішення є необґрунтованими.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2017р. у справі № 910/993/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2017р. у справі № 910/993/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/993/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко