ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

06 липня 2017 р. Справа № 902/1086/16

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Банаська О.О., суддів Білоуса В.В., Нешик О.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля", м.Гайсин, Вінницька область

про стягнення 206 418 грн 48 коп.

За участю секретаря судового засідання Кузьменко В.В.

За участю представників:

позивача: не з'явився.

відповідача: Брижак Олександр Миколайович, довіреність б/н від 23.11.2016 р., паспорт серії НОМЕР_1 виданий Сокирянським РВ УМВС України у Чернівецькій області 18.05.2005 р.

Мороз Валентина Анатоліївна, довіреність № б/н від 20.09.2016 р., паспорт серії НОМЕР_2 Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області 06.04.2007 р.

викликаний для дачі пояснень щодо заявленого предмету спору: ОСОБА_5, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Тростянецьким РВ УМВС України в Сумській області 22.12.1999 р.

викликаний для дачі пояснень щодо заявленого предмету спору представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області: Бойко Артур Миколайович, довіреність № 06-14/38 від 19.09.2016 р., службове посвідчення № 028 (начальник юридичного управління).

викликаний для дачі пояснень щодо заявленого предмету спору представник Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою": Яворська Людмила Іванівна, довіреність № 6980 від 21.06.2017 р., паспорт серії АА № 922035 виданий Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій області 24.10.2012 р.

В С Т А Н О В И В :

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" про стягнення 206 418,48 грн з яких 500,00 грн основної заборгованості, 500,00 грн 3 % річних, 94 387,45 грн пені, 111 031,03 грн штрафу у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по оплаті наданих за договором № 4-16 від 15.01.2016 р. послуг.

Ухвалою суду від 19.12.2016 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1086/16 та призначено до розгляду на 26.01.2016 р.

Відповідно до ухвали суду від 26.01.2017 р. розгляд справи відкладено до 15.02.2017 р.

Ухвалою суду від 15.02.2017 р. слухання справи відкладено до 01.03.2017 р. та продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою суду від 01.03.2017 р. зупинено провадження у справі в зв'язку з призначенням судової почеркознавчої експертизи.

За результатами проведення 01.03.2017 р. судового засідання судом встановлено, що справа № 902/1086/16 відноситься до категорії справ значної складності, враховуючи суб'єктний склад учасників судового процесу, суперечливість доказової бази, що потребує додаткового витребування нових доказів, призначення судової експертизи у в зв'язку з чим головуючим суддею подано заяву про утворення колегії у складі трьох суддів.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 02.03.2017 р. для розгляду справи № 902/71086/16 створено колегію у складі трьох суддів: головуючого судді Банаська О.О., суддів Білоуса В.В., Матвійчука В.В.

Судовою колегією справу № 902/1086/16 прийнято до провадження.

25.04.2017 р. на адресу суду надійшов висновок судово-технічної та почеркознавчої експертизи.

Згідно службової записки головуючого судді від 26.04.2017 р. в зв'язку з перебуванням судді Матвійчука В. В. у щорічній додатковій відпустці розпорядженням керівника апарату суду від 26.04.2017 р. на підставі автоматизованої системи авторозподілу зі складу колегії суддів виведено суддю Матвійчука В. В. та введено до складу колегії суддю Нешик О.С.

Ухвалою суду від 27.04.2017 р. справу № 902/1086/16 прийнято новим складом колегії до свого провадження, провадження у справі № 902/1086/16 поновлено та призначено справу до розгляду на 07.06.2017 р.

01.06.2017 р. на адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 27.04.2017 р.

02.06.2017 р. на електронну адресу суду від позивача надійшло електронне повідомлення (вх. № 03-45/639/2017 від 02.06.2017 р.) в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, в зв'язку з неможливістю останнього бути присутнім в судовому засіданні, оскільки 07.06.2017 р. у Рівненському апеляційному господарському суді розглядається справа № 902/743/16 за участю тих самих сторін.

З огляду на неявку позивача та представника Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та з метою витребування додаткових документів ухвалою суду від 07.06.2017 р. відкладено розгляд справи до 27.06.2017 р.

23.06.2017 р. на електронну адресу суду надійшла заява позивача б/н від 23.06.2017 р. про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

26.06.2017 р. позивачем до суду подано заяву та ряд письмових пояснень з додатками в обґрунтування своїх вимог, заяву від 26.06.2017 р. про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу та заяву б/н від 26.06.2017 р. про повернення оригіналів доказів, залучених до матеріалів справи.

Крім того, 26.06.2017 р. позивачем до суду подано заяву б/н від 26.06.2017 р. про відвід від розгляду справи № 902/1086/16 судді Банаська О.О.

Також, 26.06.2017 р. представником позивача до суду подано заперечення щодо змісту запитів до ГУ Держгеокадастру та відділу Держгеокадастру у Гайсинському районі, а представниками відповідача клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

У зв'язку з відсутністю з поважних причин одного із членів судової колегії судове засідання у даній справі, призначене на 14 год. 30 хв. 26.06.2017 р. не відбулось.

Ухвалою суду від 27.06.2017 р. судове засідання призначено на 05.07.2017 р.

Ухвалою від 05.07.2017 р. заяву представника позивача б/н від 26.06.2017 р. про відвід від розгляду справи № 902/1086/16 судді Банаська О.О. відхилено.

В судовому засіданні 05.07.2017 р. з метою подання сторонами додаткових доказів оголошено перерву до 06.07.2017 р.

В засідання суду 06.07.2017 р. представник позивача не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання останній був повідомлений належним чином, що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 05.07.2017 р., в якій міститься підпис представника позивача про ознайомлення з датою, часом та місцем наступного судового засідання та формуляром (протоколом) судового засідання від 05.07.2017 р. де зафіксовано явку учасників процесу в засідання суду.

Відповідно до абз.2 п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

При цьому 06.07.2017 р. на електронну адресу Господарського суду Вінницької області надійшла заява (вх.канц. № 06-52/6638/17 від 06.07.2017 р.) представника позивача про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з відсутністю можливості за сімейними обставинами бути присутнім в судовому засіданні.

Також в заяві останній зазначає, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги повністю та не заперечує проти винесення рішення на підставі залучених до справи доказів.

Крім того на 06.07.2017 р. на електронну адресу суду представником позивача подано клопотання (вх.канц. № 06-52/6636/17 від 06.07.2017 р.) про розгляд справи в режимі відеоконференції визначивши Київський апеляційний господарський суд відповідальним за її проведення.

Ухвалою від 06.07.2017 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № б/н від 06.07.2017 р. ОСОБА_9 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на вказане та беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду позивача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності останнього.

За клопотанням позивача здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

06.07.2017 р. в судовому засіданні представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" подано заяву про відвід судді Нешик О.С. від розгляду справи № 902/1086/16, яку ухвалою від 06.07.2017 р. відхилено судом.

В судовому засіданні 06.07.2017 р. представником відповідача до суду подано супровідний лист б/н від 06.07.2017 р. про долучення до матеріалів справи витребуваних доказів.

Крім того, представником відповідача супровідним листом б/н від 06.07.2017 р. подано витяг з кримінального провадження № 0000681 зареєстрованого за заявою директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" про заволодіння ОСОБА_1 шахрайським шляхом коштами на загальну суму 147 840,00 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача та викликаних в судове засідання для дачі пояснень щодо заявленого предмету спору ОСОБА_5, представників Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач посилається в якості підстави позовних вимог на ухилення відповідача від оплати наданих за договором надання послуг № 4-16 від 15.01.2016 р. на суму 555 155,18 грн за підписаними сторонами актами прийому-передачі наукової продукції № 16/001-с від 27.01.2015 р. на суму 421 440,18 грн; № 16/024 від 24.02.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/025 від 24.02.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/026 від 01.03.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/027 від 01.03.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/028 від 01.03.2016 р. на суму 47 460,00 грн; № 16/029 від 03.03.2016 р. на суму 15 000,00 грн; № 16/030 від 04.03.2016 р. на суму 11 000,00 грн; № 16/031 від 12.03.2016 р. на суму 24 255,00 грн (а.с.3-5, т.1).

При цьому позивачем заявлено до суду вимогу, з урахуванням змісту заяви від 15.02.2017 р. про стягнення з відповідача 500,00 грн основної заборгованості (з яких 100 грн боргу за актом № 16/001-с від 27.01.2015 р. та по 50,00 грн боргу за рештою актів), 500,00 грн 3 % річних, 94 387,45 грн пені, 111 031,03 грн штрафу (а.с.147, т.1).

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву від 26.01.2017 р., додаткових письмових поясненнях № 1, № 2 від 15.02.2017 р., № 3 від 01.03.2017 р., № 4 (без дати - вх.№ 06-52/6623/17 від 05.07.2017 р.) позовні вимоги та наявність боргу перед позивачем не визнає та просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на такі обставини:

- позивачем надано акт прийому-передачі наукової продукції № 16/001-с на суму 421 440,18 грн, який датований 27.01.2015 р., тобто був підписаний сторонами значно раніше, ніж безпосередньо укладений договір, а перелік послуг, який вказано у цьому акті не відноситься до предмету договору № 4-16 від 15.01.2016 р., що свідчить про відсутність правового зв'язку даного акту із підставою заявленого позову;

- підпис на акті № 16/001-с на суму 421 440,18 грн від 27.01.2015 р. зі сторони відповідача виконаний за допомогою технічних засобів (факсиміле) (вказане підтверджено висновком судової експертизи) використання якого сторонами не погоджувалось, що свідчить про його підроблення;

- фактично послуги за актом № 16/001-с позивачем не надавались, оскільки реєстрація 87 договорів здійснювалась працівником відповідача Сорокою О.В. на підставі довіреності відповідача;

- заявлена позивачем заборгованість за роботу з виготовлення технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), закріпленню таких ділянок межовими знаками (виносу меж) в натурі (на місцевості) на підставі актів № 16/024 від 24.02.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/025 від 24.02.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/026 від 01.03.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/027 від 01.03.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/028 від 01.03.2016 р. на суму 47 460,00 грн; № 16/029 від 03.03.2016 р. на суму 15 000,00 грн; № 16/030 від 04.03.2016 р. на суму 11 000,00 грн; № 16/031 від 12.03.2016 р. на суму 24 255,00 грн не визнається оскільки відповідач вважає, що зазначені роботи фактично не виконувались та не були надані з огляду на відсутність технічної документації із землеустрою, яка мала виготовлюватись згідно із положеннями ч.ч.14, 15 ст.186 ЗК України, ст.ст.25, 32, 55 Закону України "Про землеустрій", Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376 на підставі відповідних дозволів Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на розробку технічної документації, яка після виготовлення мала в подальшому затверджуватися відомості про що відсутні;

- предмет послуг за актами № 16/028 від 01.03.2016 р. та № 16/031 від 12.03.2016 р. взагалі не підлягає ідентифікації оскільки відсутня детальна інформація щодо земельних ділянок, за якими виготовлялась технічна документація, електронні документи формату ХМL та додатки до договорів оренди, а виконання робіт за актами № 16/029 від 03.03.2016 р. та № 16/030 від 04.03.2016 р. являється неможливим оскільки предметом за вказаними актами являється виготовлення технічної документації по встановленню меж двох земельних ділянок: земельної ділянки розміром 33,8 га, що знаходиться на території Мітлинецької сільської ради та земельної ділянки розміром 33,8 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради технічна документація на які відсутня;

- підстав для стягнення 3 % річних, пені та штрафу немає, оскільки наявність боргу за договором № 4-16 від 15.01.2016 р. не підтверджується належними доказами;

- підстав для стягнення пені та штрафу нарахованих за прострочення виконання зобов'язання за актом № 16/001-с від 27.01.2015 р. у зв'язку із пропуском строку спеціальної позовної давності встановленої ч.2 ст.258 ЦК України;

- акти, які долучені до позовної заяви не містять посилання на договір надання послуг № 4-16 від 15.01.2016 р., а тому не мають жодного відношення до предмету та підстав цього позову з урахуванням наявності між сторонами інших договорів на виконання робіт та надання послуг по виготовленню технічної документації та електронних документів до земельних ділянок, зокрема договір № 15/001 від 19.01.2015 р., договір № 1 від 29.01.2015 р.) тощо (а.с. 47-49, 64-65, 82-86, т.1, а.с.164-166, т.3).

Заперечуючи проти доводів викладених у відзиві відповідача та додатково обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач подав до суду письмові пояснення (б/н та без дати - вх.№ 06-52/1380/17, вх.№ 06-52/1381/17 від 15.02.2017 р., вх.№ 06-52/1719/17, вх.№ 06-52/1720/17 від 27.02.2017 р., вх.№ 06-52/1875/17, вх.№ 06-52/1876/17, вх.№ 06-52/1879/17, вх.№ 06-52/1899/17 від 01.03.2017 р., вх.№ 06-52/6225/17, вх.№.06-52/6227/17, вх.№06-52/6228/17, вх.№ 06-52/6229/17, вх.№ 06-52/6231/17, вх.№ 06-52/6233/17 від 26.06.2017 р.) в яких зазначив наступне:

- підтвердженням виконання договору надання послуг № 4-16 від 15.01.2016 р. є перерахування відповідачем 237 000,00 грн за виконані роботи згідно підписаних сторонами актів, автентичність підписів на яких директору відповідача ОСОБА_5 встановлено судовою експертизою;

- відповідачем фактично визнано виконання робіт та наявність простроченого грошового зобов'язання шляхом складання актів звірки розрахунків від 25.10.2016 р. та від 26.01.2017 р. та службової записки від 26.01.2016 р., зміст якої корелюється із актом № 16/001-с з та з якої вбачається, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" ОСОБА_5 був обізнаний про зміст, обсяг та вартість послуг згідно з кошторисом та прийнятий останнім відповідно до акту прийому-передачі № 16/001-с від 27.01.2015 р.;

- предметом неоплачених послуг є технічна документація по відновленню меж земельної ділянки в натурі, а не виготовлення проекту відводу, яка не підлягає затвердженню чи погодженню уповноваженим державним органом, оскільки відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої документації із землеустрою виходячи із положень п.п.2.1, 3.15, 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376;

- посилання відповідача на приписи ст.55 Закону України "Про землеустрій" є некоректним, оскільки замовлені відповідачем послуги не були пов'язані із передачею земель у власність чи користування;

- підписання представником відповідача актів (які по суті є розпискою в розумінні ст.545 ЦК України, які підтверджують виконання зобов'язання позивачем та існування грошового зобов'язання) та кошторисів є належним та достатнім доказом належного виконання позивачем умов договору № 4-16 від 15.01.2016 р. з урахуванням положень ст.853 ЦК України за відсутності претензій зі сторони відповідача, а його твердження про те, що послуги ним не замовлялись є намаганням ухилитись від виконання грошового зобов'язання;

- під час розгляду справи № 902/734/16 за позовом ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" до ФОП ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів судом встановлено та визнано ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" факт виконання робіт відповідачем на підставі підписаних сторонами актів прийому-передачі згідно з договорами від 19.01.2015 р. № 15/001 та від 29.01.2015 р. № 1, які за формою та змістом тотожні актам, які надані у даній справі, що свідчить про стійку ділову практику, яка склалась між сторонами - сторони визнають підписані акти для їх ототожнення із відповідним договором навіть за відсутності прямого посилання на це в самому акті та ототожнюють факсимільне відтворення підпису директора ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" з його особистим підписом;

- відповідачем некоректно сформульовано запити до державних органів, що потягнуло отримання відповідей від останніх без врахування змісту правовідносин сторін предметом яких є виконання грошового зобов'язання за безумовно прийнятим боржником виконанням, а тому запити та відповіді на них є неналежними доказами;

- позивач не зобов'язаний зберігати додаткові примірники документів після прийняття робіт відповідачем за договором № 4-16 від 15.01.2016 р.;

- роботи за актом № 16/029 від 03.03.2016 р. виконувались на замовлення відповідача у зв'язку із укладенням договорів оренди землі від 28.01.2016 р. та від 15.02.2016 р. на території Мітлинецької сільської ради, а за актом № 16/031 від 12.03.2016 р. у зв'язку із укладенням договору оренди від 01.03.2016 р. на території Жерденівської сільської ради тощо (а.с.66-71, 77-79, т.1, а.с.191, 193-194, 219-227, т.2, а.с.98-101, т.3).

Викликаний для дачі пояснень щодо заявленого предмету спору представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Бойко Артур Миколайович в усних поясненнях наданих в судовому засіданні 06.07.2017 р. вказав, з поміж іншого, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою, а у разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки за відсутності технічної документації відновити межі земельної ділянки є неможливим.

При цьому виконання таких робіт допускається лише на замовлення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, власника (користувач) земельної ділянки, а у випадку належності земельної ділянки до державної форми власності без перебування їх у користуванні лише за дозволом відповідного уповноваженого органу, а за результатами такої роботи виготовлюється відповідна документація, зокрема акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Також у своїх поясненнях представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Бойко Артур Миколайович вказав, що отримання інформації про площу земельної ділянки, геодезичних координат можливе шляхом її отримання на підставі відповідного запиту до розробника технічної документації або до Державного фонду документації із землеустрою.

В свою чергу викликана для дачі пояснень щодо заявленого предмету спору представник Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Яворська Людмила Іванівна повідомила суд, що надання відповідної інформації про земельні ділянки відносно яких інститут розробляв технічну документацію (площа, геодезичні координати) здійснюється на підставі оплатного договору, якого з позивачем не укладалось.

При цьому представник Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Яворська Людмила Іванівна зазначила, що орієнтовна вартість робіт по виготовленню технічної документації відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) становить в залежності від площі земельної ділянки (2-2,5 га) та її місцезнаходження 1 500,00 грн.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 15.01.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір надання послуг № 4-16 (а.с. 18-20, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначних договором, Виконавець зобов'язується за завданням Замовника надавати за плату послуги, а Замовник зобов'язується оплачувати надані послуги.

Згідно п. 1.2 Договору видом послуг, що надаються являється: складання додатків до договорів оренди землі; електронних документів в форматі МХL; технічних документацій по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічних документацій про поділ (об'єднання) земельних ділянок, технічних документацій по інвентаризації земельних ділянок; проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Детальна інформація щодо послуг, строків виконання та їх вартості, які надаються за договором, визначається окремими кошторисами, в яких сторони погоджують окреме замовлення на проведення робіт та визначають предмет послуг, вартість послуг, строки надання (виконання) послуг. Кожний погоджений сторонами кошторис являється невід'ємною частиною даного Договору (п.2.1 Договору).

Вартість послуг визначається сторонами у кошторисі. Загальна вартість послуг за даним договором визначається за сукупність кошторисів, погоджених сторонами протягом дії Договору. Оплата вартості послуг по кожному окремому замовленню, визначеному у погодженому сторонами кошторисі, здійснюється на протязі 10 банківських днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг шляхом безготівкового банківського переказу (п.п. 3.1, 3.2 Договору).

Пунктами 4.1.2, 4.1,4, 4.1.5 Договору визначено, що Виконавець зобов'язаний: своєчасно та якісно надавати послуги зазначені в п.1.2 цього Договору та відповідному кошторисі; підписувати та передавати Замовнику акти про надання послуг; забезпечувати якість наданих послуг відповідно до вимог, яким такі послуги звичайно повинні відповідати тощо.

Відповідно п. 4.3.1 Договору Замовник має право відмовитись від прийняття результатів надання послуг, якщо надані послуги не відповідають умовам договору і вимагати від Виконавця відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання Виконавцем взятих на себе обов'язків за договором.

Згідно п. 5.1 Договору по кожному виду виконаних робіт складається кошторис, який погоджується сторонами і є невід'ємною частиною договору, у відповідності та на підставі кошторису складається акт виконаних робіт.

По завершенню робіт Виконавець передає Замовнику в 5 (п'яти) денний термін акт прийому-передачі виконаних робіт. Замовник підписує акт виконаних робіт (п. 5.2 Договору).

За недотримання строків сплати зазначених в п. 3.2 Договору Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 3 % річних від суми прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення) за кожен день прострочення (п. 6.4 Договору).

Також, 29.02.2016 р. між сторонами підписано додаткову угоду до договору про надання послуг № 4-16 від 15.06.2016 р. відповідно до якої сторони змінили певні пункти та виклали їх у новій редакції, зокрема:

- у п. 2.2 Додаткової угоди зазначено, що послуги, визначені за договором, надаються інструментами, приладами, технічними засобами Виконавця, Виконавець має право залучати до виконання цього договору третіх осіб без попереднього погодження з Замовником, але несе повну відповідальність перед Замовником за якість виконання умов цього договору;

- згідно з п. 3.1 Договору вартість послуг може визначатись сторонами в кошторисі, якщо інше не передбачено договором. Ціна договору визначається як загальна вартість всіх послуг за договором, які були надані Виконавцем та прийняті Замовником в порядку, передбаченому цим договором;

- Договір доповнено пунктом 2.5 відповідно до якого сторони домовились, що відсутність складеного сторонами кошторису в письмовій формі не може бути підставою для звільнення Замовника від оплати наданих послуг, якщо Замовник підписав акт прийому-передачі наданих послуг та/або в інший спосіб погодив надання послуг за договором. За відсутності письмового кошторису сторони вважають погодженою ціну за послуги, за якою Виконавець надає Замовнику послуги за цим договором;

- пункти 5.1, 5.2, 5.3 договору викладено в новій редакції відповідно до якої Замовник зобов'язаний впродовж десяти днів від дня отримання акту прийому-передачі наданих послуг підписати його або надати Виконавцю письмову мотивовану відмову від його підписання, при чому в такому випадку складається двосторонній протокол із зазначенням відповідних вимог і термінів їх виконання. Якщо протягом десяти днів з моменту отримання Замовником акту прийому передачі наданих послуг Виконавець не одержить підписаний Замовником акт прийому-передачі наданих послуг або мотивовану відмову від прийняття послуг, послуги вважаються прийнятими з додержанням усіх умов цього Договору. В цьому випадку на акті прийому-передачі наданих послуг Виконавцем робиться запис: "Зауважень від Замовника у визначений термін не надійшло". Акт прийому передачі наданих послуг вважатиметься підставою для здійснення розрахунків за цим Договором після виконання процедури його підписання, передбаченого п.5.1, 5.2 цього Договору;

- пункт 6.4 викладено у новій редакції згідно якої у випадку невиконання або несвоєчасного виконання грошових зобов'язань за цим договором винна сторона зобов'язана сплатити іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на час порушення зобов'язань, від ціни цього договору за кожний день прострочення зобов'язання, а у випадку затримки платежу (розрахунків) більше ніж на 30 банківських днів винна сторона додатково до пені сплачує штраф у розмірі двадцяти відсотків від суми невиконаного грошового зобов'язання. Незалежно від причин та обставин прострочки виконання грошового зобов'язання за договором винна сторона зобов'язана сплатити на вимогу іншої сторони тридцять процентів річних від простроченої суми за весь строк прострочки. За домовленістю сторін пеня зараховується за весь строк прострочення, а позовна давність щодо стягнення пені, штрафу становить три роки від дня прострочення грошового зобов'язання;

- виключено пункти 6.5 (у зв'язку із викладенням п.6.4 Договору в новій редакції) та пункти 7.3, 7.4 Договору;

- пункт 7.1 Договору викладено в новій редакції відповідно до якого цей Договір набуває сили з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань (а.с. 21-22, т. 1).

Із матеріалів справи слідує, що між сторонами було підписано акти прийому-передачі наукової продукції № 16/001-с від 27.01.2015 р. на суму 421 440,18 грн; № 16/024 від 24.02.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/025 від 24.02.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/026 від 01.03.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/027 від 01.03.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/028 від 01.03.2016 р. на суму 47 460,00 грн; № 16/029 від 03.03.2016 р. на суму 15 000,00 грн; № 16/03 від 04.03.2016 р. на суму 11 000,00 грн; № 16/031 від 12.03.2016 р. на суму 24 255,00 грн на загальну суму 555 155,18 грн, які не було оплачено відповідачем (а.с. 23-31, т.1).

Несплата відповідачем заборгованості за вказані у зазначених актах послуги слугувала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог за позовом та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно з приписами ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 193 ГК України унормовано, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Надаючи правову кваліфікацію спірних правовідносин суд з огляду на зміст договору № 4-16 від 15.01.2016 р., предмет підписаних між сторонами актів та характер взятих за ними сторонами зобов'язань дійшов висновку, що правовідносини з даного спору є змішаними, які виникли, як з договору підряду та підряду на проектні та пошукові роботи, так і з договору про надання послуг тощо.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно з ч.1 ст.854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ст.887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.890 ЦК України підрядник зобов'язаний передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд з огляду на зміст процесуальних позицій сторін викладених у поданих до суду процесуальних документах прийшов до висновку, що до предмету доказування у даній справі, який необхідно встановити для правильного вирішення справи входить встановлення обставин фактичного надання послуг та виконання робіт відображених в актах прийому-передачі згідно із заявленою підставою позову з урахуванням наступних положень процесуального законодавства.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

У п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 6 "Про судове рішення" встановлено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Достовірність - це властивість доказу, яка характеризує його точність, правильність відображення обставин, що входять до предмета доказування. Оцінити достовірність доказів - означає виявити відповідність дійсності відомостей про факти. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Господарський суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Достовірність доказу: а) залежить від доброякісності джерела, з якого отримано цей доказ; б) перевіряється у зіставленні кількох доказів; в) перевіряється при оцінці всіх доказів у їх сукупності.

Статтею 34 ГПК України визначено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст.33 ГПК України).

Згідно зі ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дотримання вимог статей 32, 33, 34, 43 ГПК України забезпечує об'єктивне встановлення фактичних обставин справи як необхідну передумову правильного застосування норм матеріального права.

Надавши оцінку наявним у справі доказам в сукупності, провівши їх зіставлення та прийнявши до уваги норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини суд дійшов переконливого висновку про те, що надані позивачем докази достовірно не підтверджують факт належного і повного виконання ним зобов'язань за договором № 4-16 від 15.01.2016 р. і як наслідок надання ним послуг і виконання робіт зазначених в актах приймання-передачі виходячи з таких міркувань окремо щодо кожного із актів.

1. Акт прийому-передачі наукової продукції № 16/001-с від 27.01.2015 р. на суму 421 440,18 грн.

Із змісту вказаного акта слідує, що позивачем було надано послуги по оформленню права власності та реєстрації договорів оренди земельних ділянок на території Носівецької сільської ради Гайсинського району в кількості 87 штук (а.с.23, т.1).

Водночас, виходячи із змісту положень п.п.1.2, 4.1.2 Договору, якими сторонами погоджено вичерпний перелік видів послуг, які мав надавати Виконавець в рамках вказаного Договору (складання додатків до договорів оренди землі; електронних документів в форматі МХL; технічних документацій по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічних документацій про поділ (об'єднання) земельних ділянок, технічних документацій по інвентаризації земельних ділянок; проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок), а також приймаючи до уваги те, що зазначений акт датований до укладення договору № 4-16 від 15.01.2016 р. та не містить посилання на нього суд приходить до висновку про те, що зазначені у вказаному акті послуги не співвідносяться із визначеною позивачем підставою позову.

Наведене свідчить про те, що надання послуг за вказаним актом здійснювалось за рамками договору про надання послуг № 4-16 від 15.01.2016 р., що в свою чергу за відсутності у вказаному акті погодження сторонами строків його оплати свідчить про відсутність прострочення боржника по оплаті визначеного у даному акті грошового зобов'язання.

При цьому суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів пред'явлення позивачем вимоги про оплату заборгованості за актом № 16/001-с від 27.01.2015 р. в порядку визначеному ч.2 ст.530 ЦК України, а наявність такої вимоги заперечувалась представником відповідача в судовому засіданні 06.07.2017 р.

На переконання суду твердження позивача про технічну помилку у даті вказаного акту та наявність службової записки від 26.01.2016 р. не спростовує висновку щодо неспівпадіння переліку послуг, який вказано у цьому акті предмету договору № 4-16 від 15.01.2016 р. і як наслідок невідповідності даних послуг підставі заявленого позову.

При цьому суд зауважує, що в матеріалах справи наявні докази укладення між сторонами договорів в яких до переліку послуг, які мав надавати Виконавець входило, зокрема виключно надання послуг по реєстрації та оформленню спадщини (договір № 15/001с від 13.11.2015 р., договір № 15/004с від 08.12.2015 р.) (а.с.131-132, 135, т.1).

Також суд зазначає, що на його вимогу відділом з питань державної реєстрації Гайсинської районної державної адміністрації листом від 15.06.2017 р. № 98 надано оригінали 79 реєстраційних справ (тобто менше ніж вказано в акті № 16/001-с від 27.01.2015 р.) щодо реєстрації договорів оренди земельних ділянок (права оренди) розташованих на території Носівецької сільської ради в яких стороною є Товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля".

Дослідивши вказані реєстраційні справи судом встановлено, що вчинення реєстраційних дій щодо вказаних 87 договорів здійснювалось працівником відповідача Сорокою О.В. на підставі довіреності відповідача.

При цьому суд констатує, що посвідчення ряду документів та підписання договорів оренди зі сторони відповідача здійснювалось ОСОБА_1 без відображення його статусу як фізичної особи-підприємця, що з огляду на зайняття останнім посади начальника земельного відділу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" та наявних розбіжностей у кількості договорів (79 та 87) приводить до цілком обґрунтованих сумнівів в наданні послуг, які зафіксовані в акті № 16/001-с від 27.01.2015 р., ОСОБА_1, як фізичною особою-підприємцем.

З урахуванням наведених вище висновків судом не надається повна юридична оцінка факту підписання акту № 16/001-с на суму 421 440,18 грн від 27.01.2015 р. зі сторони відповідача за допомогою технічних засобів (факсиміле), що підтверджено висновком судової експертизи.

2. Акти № 16/024 від 24.02.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/025 від 24.02.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/026 від 01.03.2016 р. на суму 9 000,00 грн; № 16/027 від 01.03.2016 р. на суму 9 000,00 грн., № 16/028 від 01.03.2016 р. на суму 47 460,00 грн; № 16/029 від 03.03.2016 р. на суму 15 000,00 грн; № 16/030 від 04.03.2016 р. на суму 11 000,00 грн; № 16/031 від 12.03.2016 р. на суму 24 255,00 грн.

Із змісту актів № 16/024 від 24.02.2016 р., № 16/025 від 24.02.2016 р., № 16/026 від 01.03.2016 р., № 16/027 від 01.03.2016 р. слідує, № 16/029 від 03.03.2016 р., № 16/030 від 04.03.2016 р., що позивачем було передано технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), винос меж земельної ділянки в натурі (на місцевості): 2,1179 га кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4; 2,098 га кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5; 5,069 га кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6; 5,2295 га кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7; 33,8 га на території Мітлинецької сільської ради; 33,8 га на території Михайлівської сільської ради відповідно (а.с.24-27, 29-30, т.1).

Згідно актів № 16/028 від 03.03.2016 р. та № 16/031 від 12.03.2016 р. позивачем передавалась відповідачу технічна документація по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), електронний документ формату XML, додатки до договору оренди землі (кадастровий план, план або схема земельної ділянки) в кількості 452 та 99 примірників відповідно (а.с.28-31, т.1).

З огляду на зміст вказаних актів суд враховує наступні приписи чинного законодавства.

Відповідно до ст.184 ЗК України (в редакції на момент укладання вказаних вище актів) землеустрій передбачає: а) встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань; б) розробку загальнодержавної і регіональних програм використання та охорони земель; в) складання схем землеустрою, розроблення техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель відповідних адміністративно-територіальних одиниць; г) обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами; д) складання проектів відведення земельних ділянок; е) встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; ж) складання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін, упорядкування угідь, а також розроблення заходів щодо охорони земель; з) розроблення іншої землевпорядної документації, пов'язаної з використанням та охороною земель; и) здійснення авторського нагляду за реалізацією заходів, передбачених документацією із землеустрою; і) проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.

Землеустрій здійснюється суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, за рахунок коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, а також коштів громадян та юридичних осіб. Землеустрій здійснюється відповідно до закону (ст.185 ЗК України).

Згідно з ч.ч.14, 15 ст.186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб'єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації.

Відповідно до п.п.а,б ч.1 ст.22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою.

Частиною 1 ст.25 Закону України "Про землеустрій" (в редакції на момент укладання вказаних вище актів) визначено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

При цьому видом документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п.і ч.2 ст.25 Закону).

Замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі (ч.1 ст.26 Закону).

При цьому розробники документації із землеустрою зобов'язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою (ч.3 ст.32 Закону).

Згідно із ст.55 Закону встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.

Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об'єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Відповідно до п.п.2.1, 2.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376 встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

При цьому технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (додаток 1); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); матеріали польових топографо-геодезичних робіт;

план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2) (п.2.8 Інструкції).

Пунктами 4.1, 4.3 Інструкції унормовано, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналіз наведених вище положень законодавства приводить до висновку, що виготовлення технічної документації по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), винос меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) про що зазначено в актах можливе за наступних умов:

- при наявності договору укладеного із власником або землекористувачем земельної ділянки;

- наявності раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою.

При цьому результатом проведення таких робіт, з поміж іншого, є виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка містить перелік складових до якого, з поміж іншого входить акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою тощо.

Разом з тим судом встановлено, що листом відділу Держгеокадастру у Гайсинському районі Вінницької області № 19-28-0.3-118/2-17 від 24.01.2017 р. було повідомлено, що земельні ділянки, які містяться в актах наданих послуг (за кадастровими номерами НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7) знаходяться на території Мітлинецької сільської ради Гайсинського району (за межами населених пунктів) та відносяться земель сільськогосподарського призначення державної власності. Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації цих земельних ділянок затверджена розпорядженням Гайсинської районної державної адміністрації № 265 від 22.11.2013 р. "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності". Документації з землеустрою на вказані земельні ділянки розроблені ФОП ОСОБА_1 Відділом не погоджувались, а також архівні примірники до місцевого фонду технічних документацій не передавались у Відділ.

Крім того, в листі зазначено що технічна документація із землеустрою по земельним ділянкам 33,8 га, що знаходиться на території Мітлинецької сільської ради та 33,8 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради не виявлена та дані щодо таких ділянок відсутні (а.с. 90, т. 1).

Листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.6-2603/2-17 від 13.02.2017 р. надано інформацію, згідно якої жодних дозволів на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (за кадастровими номерами НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7) з метою передачі у власність чи користування не надавалось та відповідна технічна документація із землеустрою по зазначеним земельним ділянками не затверджувалась (а.с. 94- 95, т. 1).

28.02.2017 р. на виконання вимог ухвали суду від Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області надійшов лист № 0-2-0.6-3469/2-17 в якому зазначено, що в управлінні відсутня інформація щодо розробки проектно-технічної документації Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, згідно даних Державного земельного кадастру (витяг № НВ-013) розробником технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_7 є Державне підприємство Вінницький науково-дослідний проектний інститут землеустрою.

Згідно даних Публічної кадастрової карти України відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_5; НОМЕР_6 відсутні. Також в Головному управлінні Держгеокастру у Вінницькій області відсутня інформація щодо розробки проектно-технічної документації по встановленню меж земельної ділянки в натрі (на місцевості), виносу меж земельної ділянки на території Мітлинецької та Михайлівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" (а.с.196-198, т.2).

Листом від 19.05.2017 р. № 02-0.6-6514/2-17 Головне управління Держгеокастру у Вінницькій області повідомило, що земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6 інвентаризувались Державним підприємством "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та реєструвались в Державному земельному кадастрі. При цьому відомості про земельні ділянки з кадастровим номерами НОМЕР_5; НОМЕР_6 перенесені до архіву (таких земельних ділянок не існує), а земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 є державною власністю і у користуванні не перебуває (а.с.88, т.5).

Із наявних у справі витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що документацію із землеустрою відносно земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7 виготовлено Державним підприємством "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (а.с.199-201, т.2, а.с.194-199, т.3).

Із отриманих судом інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 91269316, № 91269328, № 91269332, № 91269335 від 05.07.2017 р. та вбачається відсутність будь-якої інформації щодо земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7 тощо.

З наведеного слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" не являлось ні власником, ні землекористувачем вказаних земельних ділянок, що виключало можливість виконання робіт по землеустрою на замовлення останнього відносно даних земельних ділянок без надання відповідної згоди органом, уповноваженим здійснювати розпорядження земельною ділянкою.

Однак, як свідчить зміст листів Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області та надані його представником пояснення такої згоди на виготовлення технічної документації не надавалось.

Також суд приймає до уваги пояснення представника Державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", яке являлось розробником документації із землеустрою на зазначені земельні ділянки з приводу відсутності фактів надання будь-якої інформації по такій документації Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, що свідчить про неможливість виконання останнім в такому випадку відповідної технічної документації по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виносі меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) тощо.

При цьому суд зазначає, що згідно з п.п.17, 18 Положення про Державний фонд документації із землеустрою затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 р. № 1553 матеріали Державного фонду надаються у користування за письмовим запитом. При цьому забороняється: копіювання топографічних, картографічних, аерознімальних та інших матеріалів без відповідного на те дозволу; передача вихідних матеріалів (їх копій) іншим особам без спеціального дозволу, якщо це не передбачено умовами їх використання; передача матеріалів із землеустрою, які є носієм відомостей, що становлять державну таємницю, підприємствам, установам та організаціям, якими не створено належних умов для забезпечення її зберігання. Відомості, що містяться в документації із землеустрою, надаються: органам державної влади та органам місцевого самоврядування безоплатно; підприємствам, установам, організаціям та громадянам за плату.

Однак матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідного фонду документації із землеустрою із письмовим запитом, оплати наданих послуг з метою отримання необхідних вихідних даних для виготовлення технічної документації тощо.

З аналогічних вище мотивів оцінюються судом критично і акти № 16/029 від 03.03.2016 р., № 16/030 від 04.03.2016 р., якими зафіксовано передання технічної документацію по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), винос меж земельної ділянки в натурі (на місцевості): 33,8 га на території Мітлинецької сільської ради; 33,8 га на території Михайлівської сільської ради оскільки визначення лише площ земельних ділянок без їх ідентифікування (кадастровий номер, поворотні точки меж земельної ділянки) унеможливлює виготовлення відповідної технічної документації без наявності зазначених вихідних даних.

Долучені до письмового пояснення позивача (вх.№ 06-52/6225/17 від 26.06.2017 р.) договори оренди від 28.01.2016 р. та від 15.02.2016 р. укладені із Мітлинецькою сільською радою на переконання суду на дають підстав вважати, що вказана в акті № 16/029 від 03.03.2016 р. технічна документація була виготовлена позивачем, оскільки у вказаних договорах оренди зафіксована площа земельних ділянок у розмірі 19,629 га, а в розпорядженні Гайсинської РДА від 11.02.2016 р. № 29 - 15,9791 га, що разом складає 35,6081 га, що не відповідає площі вказаній в земельній ділянці.

При цьому суд звертає увагу на те, що договори оренди від 28.01.2016 р. та від 15.02.2016 р. не містять відміток про державну реєстрацію, а також посилання на кадастровий план та кадастровий номер земельних ділянок, які передаються в оренду, що не узгоджується із ст.ст.11, 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та Типовим договором оренди земельної частки (паю) затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 р. № 5, Типовим договором оренди землі затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220 тощо.

Знову ж таки відсутність кадастрового плану та кадастрового номеру земельних ділянок не дозволяє виготовити відповідну технічну документацію.

При цьому суд наголошує, що позивачем взагалі не надано буд-яких доказів на підтвердження виконання робіт по виготовленню технічної документації щодо земельних ділянок площею 33,8 га на території Михайлівської сільської ради, що дозволяє критично оцінити акт № 16/030 від 04.03.2016 р. стосовно достовірності відображеної в ньому господарської операції.

Надаючи оцінку актам № 16/028 від 03.03.2016 р. та № 16/031 від 12.03.2016 р. суд акцентує увагу на тому, що останні, з поміж іншого, містять посилання на кількість примірників технічної документації до них, однак будь-яких додатків до вказаних актів сторонами не надано та не відображено прив'язки до орієнтовного місцезнаходження земельних ділянок, а також відсутня детальна інформація щодо земельних ділянок, за якими виготовлялась технічна документація, електронні документи формату ХМL та додатки до договорів оренди.

Водночас безпосередньо позивачем надано суду докази виконання договорів № 15/001 від 19.01.2015 р. та № 1 від 29.01.2015 р. зміст актів прийому-передачі за якими тотожний актам № 16/028 від 03.03.2016 р. та № 16/031 від 12.03.2016 р., однак до кожного із актів за договорами № 15/001 від 19.01.2015 р. та № 1 від 29.01.2015 р. долучався відповідний реєстр з відображенням кадастрового номеру земельної ділянки, прізвища, ім'я та по-батькові власника, територію сільської ради (а.с.20-179, т.2).

Позивачем долучено до матеріалів справи кошторис № 16/031 від 12.03.2016 р. в якому зазначено про інвентаризацію земельних ділянок загальною площею 204,5567 га відповідно до договору оренди з Жерденівською сільською радою від 01.03.2016 р. (а.с.203, т.3).

При цьому до письмового пояснення (вх.№ 06-52/6225/17 від 26.06.2017 р.) позивачем долучено договір оренди землі від 01.03.2016 р. укладений з Жерденівською сільською радою стосовно земельної ділянки площею 228,5071 га, в т.р. 204,5571 га земельних часток (паїв) та 23,95 га проектних доріг.

Однак зазначений договір та акт прийому-передачі не підписаний орендарем, не містить відмітки про державну реєстрацію, а також посилання на кадастровий план та кадастровий номер земельних ділянок, які передаються в оренду, що не узгоджується із ст.ст.11, 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та Типовим договором оренди земельної частки (паю) затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 р. № 5, Типовим договором оренди землі затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220 тощо відсутність яких на переконання суду не дозволяє виготовити відповідну технічну документацію.

Окрім того зазначений договір виходячи із його змісту фактично укладено на загальну площу земельних ділянок єдиним масивом, з огляду на що є сумнівним відображення в акті № 116/031 від 12.03.2016 р. виготовлення технічної документації та пакетів додатків до договору оренди в кількості 99 примірників.

Враховуючи наведене вище судом оцінюються критично доводи позивача наведені в його додаткових поясненнях.

Зокрема, посилання позивача на те, що при виготовленні ним технічної документації не потрібно її затвердження чи погодження уповноваженим державним органом не приймається судом до уваги, позаяк виходячи із положень ч.14 ст.186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Судом встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7 не перебувають ні в користуванні, ні у власності відповідача і при цьому згідно наявних у справі відповідей органів Держгеокадастру останні відносяться до земель державної власності

Твердження позивача про некоректність посилання відповідача на приписи ст.55 Закону України "Про землеустрій", оскільки замовлені відповідачем послуги не були пов'язані із передачею земель у власність чи користування мають правове значення в контексті необхідності надання дозволу відповідним державним органом на розробку технічної документації та не спростовує необхідності для позивача виготовлювати технічну документацію в обсязі визначеному вказаною статтею.

Посилання позивача про те, що він не зобов'язаний зберігати додаткові примірники документів після прийняття робіт відповідачем за договором № 4-16 від 15.01.2016 р. є необґрунтованим, оскільки як вказувалось вище згідно з ч.15 ст.186 ЗК України оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб'єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації, а відповідно до ч.3 ст.32 Закону України "Про землеустрій" розробники документації із землеустрою зобов'язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою.

До того ж згідно із п.п.3.1, 3.3 Вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.04.2013 р. № 255 виконавець (розробник) робіт із землеустрою при проведенні цих робіт повинен дотримуватися таких технологічних вимог: передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою безоплатно у місячний строк після внесення відомостей до Державного земельного кадастру; забезпечувати зберігання копії (в паперовому або в сканованому електронному вигляді) примірника розробленої документації із землеустрою; дотримуватися умов договору щодо розроблення документації із землеустрою; забезпечувати виконання робіт із землеустрою відповідно до вимог законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил; подавати документацію із землеустрою до Держземагентства України, його територіальних органів для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації із землеустрою, якщо інше не встановлено договором.

Про обсяги виконаних робіт із землеустрою виконавці (розробники) робіт із землеустрою інформують Держземагентство України до 15 січня наступного за звітним року за формою, наведеною у додатку до цих Вимог.

Твердження позивача про те, що відповідачем фактично визнано виконання робіт та наявність простроченого грошового зобов'язання шляхом складання актів звірки розрахунків від 25.10.2016 р. та від 26.01.2017 р., оцінюється судом критично позаяк аналіз змісту вказаних актів свідчить про те, що у них зафіксовано акти оформлені сторонами за період з 03.02.2016 р. по 16.02.2016 р., які повністю оплачено відповідачем, що підтверджується наявними у справі банківськими виписками та платіжними дорученнями (а.с.72-73, 148-169, т.1, а.с.214-240, т.3).

При цьому в актах звірок взагалі не відображено акт № 16/001-с від 27.01.2015 р., а також акти на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги - з № 16/024 від 24.02.2016 р. по № 16/031 від 12.03.2016 р.

Таким чином з огляду на відсутність доказів наявності у позивача раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою чи отримання ним від уповноважених органів відповідної інформації у встановленому законом порядку щодо зазначених в актах земельних ділянок, відсутності доказів наявності у відповідача права власності чи користування на земельні ділянки відносно яких виготовлювалась технічна документація за окремими актами, відсутності згоди на виготовлення технічної документації уповноваженими державним органами, відсутності власне технічної документації (тобто матеріального результату виконаних робіт) як у позивача так і у відповідних державних органах тощо приводить суд до переконливого висновку про недостовірність поданих позивачем актів № 16/024 від 24.02.2016 р., № 16/025 від 24.02.2016 р., № 16/026 від 01.03.2016 р., № 16/027 від 01.03.2016 р., № 16/028 від 01.03.2016 р., № 16/029 від 03.03.2016 р., № 16/030 від 04.03.2016 р., № 16/031 від 12.03.2016 р. та відхилення їх в якості доказів належного виконання робіт незважаючи на факт підписання сторонами таких актів.

Відтак у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення суми боргу.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 500,00 грн 30 % річних, 94 387,45 грн пені, 111 031,03 грн штрафу, які є похідними від вимоги про стягнення заборгованості.

Водночас щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно із пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на вказані вище мотиви суд зауважує, що в зв'язку із безпідставністю та необґрунтованістю заявленого позову у суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Судовий збір в зв'язку з відмовою в позові покладається на позивача у відповідності до приписів ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" про стягнення 206 418,48 грн з яких 500,00 грн основної заборгованості, 500,00 грн 30 % річних, 94 387,45 грн пені, 111 031,03 грн штрафу у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по оплаті наданих за договором № 4-16 від 15.01.2016 р. послуг відмовити повністю.

2. Копію рішення надіслати позивачу рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

Повне рішення складено 11 липня 2017 р.

Головуючий суддя О.О. Банасько

Судді В.В. Білоус

О.С. Нешик

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - АДРЕСА_1